Справа № 242/5735/16-а
Суддя: Коліщук З. М.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №242/5735/16
Провадження №2-а/242/43/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 березня 2017 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Коліщук З.М.,

при секретарі Яцканич А.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

заінтересованої особи ОСОБА_2

представників відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області, заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 пред'явив позов до Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області про визнання неправомірними дії щодо відмови в призначенні державної допомоги при народженні дитини.

У обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_6 його дружина ОСОБА_2 в м. Донецьку народила сина - ОСОБА_5. На дитину було призначено допомогу при народженні, яка виплачувалась до жовтня 2014 року в м. Донецьку, але через військові дії в м. Донецьку його дружина з дитиною була змушена переїхати в Дніпропетровську область, після чого виплати допомоги на дитину припинились. Він зміг виїхати з Донецька тільки в серпні 2015 року. Оформив довідку переселенця, приїхав в м. Селидове, знайшов квартиру, роботу, забрав дружину з дитиною. Звернувся до відповідача у грудні 2015 року з питанням щодо виплати допомоги на дитину. Йому сказали, що довідка переселенця дійсна тільки в Дніпропетровській області, забрали її та пропонували оформити довідку в м.Селидове. 02.02.2016 року йому видали довідку переселенця в м.Селидове, але в міграційній службі на довідці не поставили штамп з відміткою про реєстрацію місця проживання, оскільки на той час було скасовано норму, яка передбачала наявність штампу міграційної служби. Однак, оскільки в Управлінні соціального захисту населення ще не було роз`яснення щодо прийняття довідки переселенця без відмітки міграційної служби, його документи та довідку без штампа в Управлінні прийняли, але допомогу не призначали, оскільки чекали роз`яснень. Після того він декілька разів звертався до відповідача, але йому відповідали, що допомогу ще не призначили. 10.08.2016 року за адресою їхнього проживання, комісією УСЗН було складено акт, про те, що вони дійсно проживають всією родиною в м. Селидове та сказали, що протягом двох тижнів їм призначать виплати на дитину, але цього не було зроблено. Він знову звернувся до відповідача в грудні 2016 року, але його документи не могли знайти. Після чого видали йому повідомлення від 02.09.2016 року про відмову у виплаті допомоги на дитину, посилаючись на те, що він пропустив строк для звернення. З діями відповідача не згідний, просив визнати неправомірними дії адміністрації УСЗН Селидівської міської ради щодо відмови йому в поновленні нарахування та виплати державної допомоги при народженні дитини; скасувати повідомлення № 338 від 02.09.2016 щодо відмови державної допомоги сім`ям з дітьми; зобов`язати УСЗН Селидівської міської ради Донецької області здійснити нарахування і виплату на підставі ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та порядку призначення і виплати державної допомоги при народженні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з жовтня 2014 року.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 у підтримання своїх позовних вимог посилався на обставини, викладені в адміністративному позові. Зазначив, що раніше не міг виїхати з міста Донецька, оскільки у нього не було пропуску. У грудні 2015 року звертався до відповідача в усній формі, але йому було відмовлено в усній формі, оскільки довідка переселенця була недійсною. Про рішення начальника управління соціального захисту населення Селидівської міської ради № 57 від 03.03.2016 року та № 338 від 02.09.2016 року дізнався лише в суді під час розгляду даної справи і тому змінив позовні вимоги, просив визнати протиправними дії управління соціального захисту населення Селидівської міської ради щодо відмови йому в поновленні виплати допомоги при народженні дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; скасувати рішення начальника управління соціального захисту населення Селидівської міської ради № 57 від 03.03.2016 року щодо відмови йому в поновленні виплати допомоги при народженні дитини; зобов`язати управління соціального захисту населення Селидівської міської ради поновити йому виплати допомоги при народженні дитини.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала. Підтримала доводи, викладенні в запереченні та просила відмовити у задоволенні позову. Пояснила, що рішення начальника управління соціального захисту населення Селидівської міської ради № 57 від 03.03.2016 року направила простим листом на стару адресу позивача, яка була зазначена у першій довідці, наданій позивачем.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача, зазначила, що допомога на дитину була оформлена на чоловіка, тому коли вона звернулась в Управління соціального захисту в Покровському районі Дніпропетровської області, їй було відмовлено, а чоловік не міг виїхати з м.Донецька. Потім вони переїхали в м.Селидове та до квітня 2016 року проживали за адресою: АДРЕСА_1. Довідку переселенця, в якій зазначена вказана адреса, було надано відповідачеві, але ніхто не перевіряв їх місце проживання, ніяких повідомлень чи рішень відповідача вони не отримували.. Чоловік неодноразово звертався до відповідача, але йому відповідали, що допомогу ще не призначили. Після того, як комісія УСЗН 10.08.2016 року склала акт про фактичне їх місце проживання за адресою: АДРЕСА_2, їх повідомили в усній формі, що допомогу буде призначено протягом двох тижнів, але так і не було це зроблено. Коли чоловік звернувся до відповідача наступного разу в грудні 2016 року, в Управлінні соціального захисту населення не могли знайти його документи, після чого надали повідомлення відповідача про відмову в наданні державної допомоги, посилаючись на те, що її чоловік пропустив строк. Про існування рішень УСЗН про відмову ОСОБА_1 в наданні державної допомоги їм стало відомо вже при розгляді справи в суді. Вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та просила задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, які вирішуються шляхом захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбу з 01.12.2007 року(арк. справи 8).

Згідно свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_7 у них народився син - ОСОБА_5 (арк. справи 9).

Як видно з матеріалів, наданих УСЗН Селидівської міської ради заяву ОСОБА_1 про призначення допомоги при народженні дитини було зареєстровано 02.02.2016 року, при цьому позивачем було надано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи із зазначенням фактичної адреси проживання: АДРЕСА_3 (арк. справи 21).

Рішенням начальника управління соціального захисту населення міської ради № 57 від 03.03.2016 року ОСОБА_1 відмовлено в подовженні допомоги на дату звернення 02.02.2016 року у зв`язку з тим, що звернення надійшло після спливу дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги та довідка внутрішньо переміщеним особам не є дійсною без проставлення відмітки про реєстрацію місця проживання (арк. справи 20).

Спеціалістом УСЗН видано ОСОБА_1 направлення від 02.02.2016 року до центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, який надав документи на отримання державної допомоги при народженні дитини в Селидівському УСЗН (арк. справи 10).

Із дублікату довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 02.02.1016 року видно, що ОСОБА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_5, які проживали за адресою: АДРЕСА_4, перемістилися та проживають за адресою: АДРЕСА_5 (арк.. справи 7).

Із повідомлення УСЗН Селидівської міської ради про відмову в наданні державної допомоги № 338 від 02.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено в наданні державної допомоги в зв`язку з тим, що заява надійшла пізніше ніж дванадцять місяців після припинення допомоги(допомога припинена 01.01.2015 року (арк. справи 10).

Рішенням УСЗН Селидівської міської ради № 338 від 02.09.2016 року ОСОБА_1 було відмовлено в поновлені допомоги при народженні дитини на дату звернення 01.08.2016 року у зв`язку з тим, що заява на поновлення надійшла пізніше ніж дванадцять місяців після припинення допомоги (допомога припинена 01.01.2015 року) (арк. справи 20).

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із листа Міністерства соціальної політики України від 16.03.2015 року № 310/5/75-15 убачається, що оскільки управління соціального захисту населення, які перебувають на території не підконтрольній українській владі, не надають будь-яких довідок про призначення/неотримання державних допомог за місцем реєстрації, не надсилають паперові особові справи або надають довідку атестат про нараховані та виплачені кошти у період припинення роботи Державної казначейської служби України на цих територіях, рекомендовано здійснювати поновлення державних допомог цим громадянам на підставі інформації про стан фінансування та виплати державних допомог Департаментів соціального захисту населення Донецької та Луганської облдержадміністрацій (арк. справи 23).

Умови призначення і виплати державної допомоги, зокрема при народженні дитини, визначено Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок № 1751).

Згідно із п. 10 Порядку № 1751 допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

Умови призначення вказаної допомоги та перелік документів, необхідний для її призначення, визначено статтею 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», а також пунктами 11, 12 Порядку № 1751.

Відповідач, обґрунтовуючи свої заперечення, посилається на лист Міністерства соціальної політики України від 16.03.2015 № 310/5/75-15 «Про стан фінансування та виплати державних допомог Департаментів соціального захисту населення Донецької та Луганської облдержадміністрації», згідно з яким виплату допомог по Пролетарському району м. Донецька припинено з листопада 2014 року. Виплату усіх видів державних допомог здійснено по жовтень 2014 року в повному обсязі.

Відповідно до п. 15 Порядку № 1751 одному з батьків дитини (опікуну) допомога при народженні дитини призначається і виплачується органами соціального захисту насе-

лення за місцем їх реєстрації. Допомога може бути призначена за місцем фактичного проживання за умови подання довідки про неодержання зазначеної допомоги в органах соціального захисту населення за місцем реєстрації.

У відповідності до п. 2.3 Положення про управління соціального захисту населення Селидівської міської ради, основним завданням управління є забезпечення реалізації державної соціальної політики на території міської ради у сфері соціального захисту населення, що включає призначення та виплату соціальної допомоги.

В силу п. 3 зазначеного Положення управління відповідно до визначених повноважень організовує виконання Конституції і законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, наказів Мінсоцполітики та здійснює контроль за їх реалізацією; забезпечує у межах своїх повноважень захист прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб; здійснює призначення та виплату державної допомоги сім'ям з дітьми, державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, одноразової матеріальної допомоги інвалідам та непрацюючим малозабезпеченим особам та особам, які проживають разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, компенсаційних виплат фізичним особам, які надають соціальні послуги, а також інших видів державної допомоги відповідно до законодавства України; здійснює контроль відповідно до чинного законодавства за цільовим використанням коштів, спрямованих на надання державних соціальних допомог та інших видів соціальної підтримки, передбачених законодавством України.

Слід відмітити, що предметом спору є рішення відповідача про відмову в поновленні ОСОБА_1 виплати допомоги при народженні дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Перелік підстав для припинення раніше призначеної допомоги при народженні дитини визначено положеннями ч. 9 ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та абз. 18 Порядку № 1751, відповідно до яких виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відмови отримувача допомоги від виховання дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання, крім дітей, які народилися під час перебування матері в слідчому ізоляторі або установі виконання покарань за умови перебування дитини разом з матір'ю; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; перебування отримувача допомоги у місцях позбавлення волі за рішенням суду; усиновлення дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування; смерті дитини; смерті отримувача допомоги; виникнення інших обставин.

В силу ч.1 ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Отже, для громадян України єдиною обов'язковою умовою, яка надає право на отримання вказаної державної допомоги, є виховання та проживання у сім'ї неповнолітньої дитини.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач та його син є громадянами України, мають такі ж самі конституційні права як і інші громадяни України, оскільки законодавство України не допускає обмеження прав на соціальний захист, зокрема, права на отримання допомоги при народженні дитини, за ознакою місця проживання (перебування).

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення "Кечко проти України" від 08.11.2005 якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Отже, позивачем доведено його право на отримання державної допомоги при народженні дитини.

Суд критично оцінює доводи відповідача про відсутність підстав для поновлення виплати допомоги у зв`язку з тим, що заявник звернувся до управління з заявою пізніше 12 календарних місяців після припинення виплати допомоги народження дитини.

З матеріалів справи відомо, що на дату звернення ОСОБА_1 02.02.2016 року в УСЗН Селидівської міської ради йому було відмовлено на підставі того, що він пропустив строк звернення та на підставі того, що довідка, яку він надав не містить відмітки про реєстрацію місця проживання.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 24.12.2015 № 921-VIII частину 2 статті 5 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» було виключено.

Тобто, на час звернення ОСОБА_1 02.02.2016 року до відповідача була прибрана норма щодо функцій Державної міграційної служби проставляти у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відмітку про реєстрацію місця проживання.

Окрім того, рішенням УСЗН Селидівської міської ради рішенням № 338 від 02.09.2016 року ОСОБА_1 було відмовлено в поновлені допомоги при народженні дитини на дату звернення 01.08.2016 року у зв`язку з тим, що заява на поновлення надійшла пізніше ніж дванадцять місяців після припинення допомоги (допомога припинена 01.01.2015 року).

Про призначення державної допомоги чи про відмову в її наданні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і здійснює виплату державної допомоги сім'ям з дітьми, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

В матеріалах справи відсутні відомості, що позивач був сповіщений про відмову у поновленні виплати допомоги при народженні дитини на підставі рішення УСЗН Селидівської міської ради від 03.03.2016 року. А також про відмову йому в поновленні виплати допомоги на підставі рішення № 338 від 02.09.2016 року. Про існування рішень начальника УСЗН позивачу стало відомо тільки в суді.

Відповідно до абз. 32 п. 13 Порядку № 1751 виплата допомоги поновлюється у випадках, передбачених абзацами сімнадцятим - двадцять третім, двадцять шостим і двадцять сьомим цього пункту, у разі, коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною (один з батьків дитини, опікун), звернулася протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначив допомогу, з письмовою заявою.

Тобто, це право особи, що фактично здійснює догляд за дитиною, а не її обов'язок. В даному випадку позивач обрав інший спосіб захисту порушеного права - звернення до суду із цим позовом, що не суперечить приписам чинного законодавства України. Під час вирішення спору було встановлено протиправність припинення виплати допомоги, в силу чого посилання відповідача на необхідність звернення позивача у вказаний строк для поновлення виплати, є необґрунтованими.

Згідно до вимог ч.2 ст.162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, наявні правові підстави для захисту порушеного права позивача шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо припинення виплати позивачу допомоги при народженні дитини, а також зобов'язання відповідача поновити виплату позивачу допомогу при народженні дитини.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України,

постановив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії управління соціального захисту населення Селидівської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 в поновленні виплати допомоги при народженні дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Скасувати рішення начальника управління соціального захисту населення Селидівської міської ради № 57 від 03.03.2016 року щодо відмови ОСОБА_1 в поновленні виплати допомоги при народженні дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов`язати управління соціального захисту населення Селидівської міської ради поновити ОСОБА_1 виплати допомоги при народженні дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя