Справа № 353/1089/16-а
Суддя: Луковкіна У. Ю.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 353/1089/16-а
Провадження № 2-а/353/15/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна У.Ю.

з участю: секретаря Мороз М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумачі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Тлумацького відділення поліції Коломийського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області лейтенанта поліції Шіляка Олега Богдановича про скасування рішення суб'єкта владних повноважень, -

в с т а н о в и в :

06.12.2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 595404 від 21.08.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 425 грн., яка була складена з тих підстав, що він 21.08.2016 року о 08 год. 10 хв. по вул. Винниченка керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_1, та користувався засобами зв'язку, тримаючи їх у руці.

В позовній заяві позивач вказує, що з постановою в справі про адміністративне правопорушення він не згідний, вважає її незаконною та винесеною з суттєвим порушеннями чинного законодавства. Він справді користується вищезазначеним автомобілем, однак у вказаний інспектором час та дату він ПДР України не порушував, працівники поліції його не зупиняли, жодних документів за порушення ним ПДР України не складали, а відповідні протиправні дії інспектора поліції зумовлені виключно неприязними відносинами, які між ними склалися. Вказує, що жодних доказів того, що він в зазначений час керував транспортним засобом в працівника поліції бути не може, так як в цей час він перебував на роботі в м. Тлумачі по вул. Кармелюка та користувався іншим транспортним засобом. Оскаржувана постанова винесена без результатів застосування фіксації порушень ПДР засобами фото- та відео-фіксації, що працюють в автоматичному режимі. До цього ж, у постанові в справі про адміністративне правопорушення вказана адреса його проживання с. Мельники Тлумацького району, хоча він зареєстрований за іншою адресою.

Таким чином, вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, оскільки правила дорожнього руху він не порушував. В його діях відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, постанова в справі про адміністративне правопорушення та протокол про адміністративне правопорушення складені з численними порушеннями та не відповідають вимогам чинного законодавства, тому постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 595404 від 21.08.2016 року підлягає скасуванню. Також просив поновити йому пропущений з поважних причин строк звернення до суду з вказаним позовом.

ОСОБА_1 (позивач) в судове засідання не з'явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує та просив провести розгляд справи без його участі.

Відповідач - інспектор Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області лейтенант поліції Шіляк О.Б. тричі в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до п. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Судом встановлено, що позивач звернувся з даним позовом 06.12.2016 року пропустивши процесуальний строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 595404 від 21.08.2016 року, однак просив його поновити, посилаючись на поважність причин пропуску строку, оскільки він про існування вказаної постанови в справі про адміністративне правопорушення не знав, а дізнався про неї 21.11.2016 року, отримавши з ВДВС Тлумацького РУЮ листа з постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 52903783 від 17.11.2016 року про необхідність сплатити штраф за вчинене адміністративне правопорушення (а.с. 4, 4 зворот). На підставі вказаного листа, позивач 25.11.2016 року звернувся в Тлумацький районний відділ ДВС Головного управління юстиції в Івано-Франківській області з заявою про видачу йому копій документів виконавчого провадження (а.с. 5), які він отримав цього ж дня, в тому числі і копію постанови в справі про адміністративне правопорушення ПС2 № 595404 від 21.08.2016 року (а.с. 6). Також 25.11.2016 року він звернувся у Тлумацьке відділення поліції Коломийського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області із заявою про отримання копії протоколу у справі про адміністративне правопорушення, який отримав 28.11.2016 року (а.с. 7, 8).

Статтею 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Враховуючи те, що в постанові в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 595404 від 21.08.2016 року відсутній підпис ОСОБА_1 та будь-які інші відомості про вручення або направлення її копії позивачу, а також відповідачем по справі не надано суду жодних доказів про направлення та вручення даної постанови позивачу, суд вважає, що ОСОБА_1 (позивач) слід поновити строк на оскарження постанови серії ПС2 № 595404 від 21.08.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки він дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів 25.11.2016 року від працівників Тлумацького РВ ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, а 03.12.2016 року направив до суду адміністративний позов.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав:

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Крім того, суд звертає увагу на те, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб'єкта владних повноважень, є принцип обґрунтованості, закріплений в пункті 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб'єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути мотивованим.

Так, суд звертає увагу на те, що, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суб'єкт владних повноважень - відповідач, - повинен системно застосовувати положення законодавства та конкретних обставин кожної справи.

Судом встановлено, що 21.08.2016 р. інспектором Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Шіляком О.Б. відносно позивача винесено постанову серії ПС2 № 595404 від 21.08.2016 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, з накладенням стягнення в розмірі 425 грн. штрафу, з тих підстав, що 21.08.2016 року о 08 год. 10 хв. по вул. Винниченка ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_1, користувався засобами зв'язку тримаючи їх у руці, чим порушив п. 2.9 (д) ПДР України (а.с. 6).

Згідно п. 2.9. (д) ПДР України водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватись засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як вбачається з вищенаведеної постанови інспектором чітко не вказано місце вчинення адміністративного правопорушення, тільки зазначено вулицю без зазначення населеного пункту. Також у постанові неправильно вказано адресу проживання ОСОБА_1, а саме вказано с. Мельники Тлумацького району, тоді як вбачається з копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 (позивач) місце реєстрації останнього: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Вище зазначена постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку. Проте на підтвердження постанови до матеріалів справи не додано жодних доказів щодо вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Посилання на жоден з цих доказів, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, у винесеній постанові у справі про адміністративне правопорушення, немає.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, як документ, що засвідчує факти неправомірних дій є основним джерелом доказів, складається по встановленій формі і повинен містити дані, необхідні для розгляду справи по суті, а саме: дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 170240 від 21.08.2016 року, він складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» вказано, що ОСОБА_1 відмовився від підпису в присутності двох свідків, однак відомості стосовно адреси проживання свідків вказані не в повному обсязі, що позбавляє суд можливості викликати їх в судове засідання для встановлення дійсних обставин справи та викликає сумніви щодо їх присутності під час складання зазначеного протоколу. До цього ж, у протоколі також не чітко вказано місце вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, зазначено лише вулицю без зазначення населеного пункту.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач в судове засідання не з'явився, заперечення на позов не подав, не надав суду показань технічних приладів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням ПДР, будь-яких інших доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення суду не представив.

За вищевказаних обставин, суд дійшов висновку про відсутність належних та достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, відповідно, і вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є обґрунтованими, та, відповідно, такими, що підлягають до задоволення, а оскаржувану постанову слід скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі ч. 2 ст. 122, 245, 247, 251, 252, 280, 292, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 159-163, 254 Кодексу Адміністративного Судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови серії ПС2 № 595404 від 21.08.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 595404 від 21.08.2016 року, винесену інспектором Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Шіляком Олегом Богдановичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 425 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити, в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного

Головуюча У.Ю. Луковкіна