Справа № 140/339/17
Суддя: Шелюховський М. В.
Дата ухвалення: 2017-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 140/339/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2017м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в скаладі:

Головуючого судді Шелюховського М.В.

при секретарі Самарській Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Немирівському районі Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 22.02.2017 року звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Немирівському районі щодо відмови йому в призначенні пенсії як інваліду II групи із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Немирівському районі провести перерахунок та виплату йому пенсії з 20.10.2016 року (з дня встановлення інвалідності) із врахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що він перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Немирівському районі з 17.01.2017 року та отримує пенсію, як інвалід II групи на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При призначенні йому пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, відповідачем застосовано показники середньої заробітної плати за 2007 рік.

В січні місяці 2017 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Немирівському районі із заявою про застосування при призначенні пенсії середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, однак листом від 27.01.2017 року № А-4 відповідач відмовив у задоволенні заяви, посилаючись на те, що з 01.01.2007 року по 31.12.2016 року позивач перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримував пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Крім того в листі зазначено, що позивачу пенсію було не призначено, а переведено з одного виду пенсії на інший, а саме: з пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності. Також, відповідач повідомляє, що для призначення пенсії по інвалідності застосовувалась середня заробітна плата за 2007 рік, та правових підстав для застосування показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії немає.

Так як позивач з такими висновками відповідача не погоджується, так як вони не відповідають дійсності та суперечать чинному пенсійному законодавству, тому звернувся до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовільнити по суті викладених у позовній заяві позовних вимог.

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України у Немирівському районі Вінницької області у судове засідання не з'явився, надав суду заперечення проти позову, заяву про розгляд справи у його відсутність. Просить в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позову виходячи з наступного.

В січні місяці 2017 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Немирівському районі із заявою про застосування при призначенні пенсії середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Однак листом від 27.01.2017 року № А-4 відповідач відмовив у задоволенні даної заяви, посилаючись на те, що з 01.01.2007 року по 31.12.2016 року позивач перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримував пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Крім того в листі зазначено, що пенсію йому було не призначено, а переведено з одного виду пенсії на інший, а саме: з пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності. Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про загальне обов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

З аналізу наведених норм вбачається, що особі може бути призначена пенсія за одним із зазначених законів, при чому кожним із законів передбачені різний порядок та підстави призначення різних видів пенсій в межах Закону. Так Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» передбачена пенсія за вислугу років, пенсія по інвалідності та пенсія в разі втрати годувальника. Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», передбачені пенсії за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання та пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За наведеного суд приходить до висновку, що після призначення позивачеві в 2002 році пенсії за вислугу років, при призначенні пенсії по інвалідності в 2017 році відбувся перехід на інший вид пенсії. Натомість, такий перехід відбувся з одного виду пенсії на інший не в межах одного Закону, а тому суд вважає призначення позивачеві пенсії по інвалідності в 2017 році відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не переходом на інший вид пенсії в межах одного Закону, а новим призначенням пенсії за іншим Законом. При цьому суд бере до уваги, що позивач після звільнення з органів внутрішніх справ продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Аналогічна правова позиція була також висловлена Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14. За приписами частини другої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загально обов'язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальне обов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої зазначеним Законом. Однак у даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, як зазначалось вище. При цьому суд бере до уваги, що відповідно до зазначеної норми Закону, застосування показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії може бути здійснено за бажанням особи, натомість відповідачем не доведено, що позивач надав таку згоду, а тому відповідач неправомірно застосував показник заробітної плати за 2007 рік. Крім того, при розрахунку пенсії за вислугу років позивачеві за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», яку отримував позивач до переведення на пенсію по інвалідності, взагалі не застосовувався показник середньої заробітної плати в Україні, з якого сплачені страхові внески, адже такий порядок нарахування не передбачений зазначеним Законом. За наведеного, до зазначених правовідносин положення ч. 3 ст. 45 ЗУ «Про загальне обов'язкове державне пенсійне страхування» застосуванню не підлягають.

Безпідставним, в свою чергу, є і застосування відповідачем при обчисленні розміру пенсії позивачеві положень п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року №327 щодо показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік в розмірі 1197,91 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальне обов'язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

ЗП = ЗС х (СК : К), де:

ЗП - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях.

ЗС - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про те, що пенсія позивачеві по інвалідності з 17 січня 2017 року призначалась вперше, для обрахунку її розміру, а саме заробітної плати необхідної для обчислення пенсії слід застосовувати положення ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальне обов'язкове державне пенсійне страхування» та брати до уваги саме середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, яка є її складовою частиною.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності свого рішення щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії, а тому така відмова є протиправною, а позов підлягає задоволенню.

Щодо допуску постанови до негайного виконання, то суд звертає увагу, що відповідно до ч.6 ст.183-2 КАС України, постанови суду з такої категорії справ не відносяться до тих, що підлягають негайному виконанню.

Питання про судові витрати слід вирішити у відповідності до ч. 1 ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», ст. 9, 40 Закону України «Про загальне обов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 5-11, 69-72, 94,158-163, 183-2, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовільнити.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Немирівському районі щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії як інваліду II групи із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Немирівському районі провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 20.10.2016 року (з дня встановлення інвалідності) із врахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Стягнути на користь держави з Управління Пенсійного фонду України у Немирівському районі судовий збір у розмірі 640 грн.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду на протязі 10 днів з дня її проголошення.

Суддя