Справа № 759/12872/16-а
Суддя: Ул`яновська О. В.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/759/30/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря Чернишук К.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 р. позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, просить суд скасувати Постанову АР №313116 від 29.08.2016, мотивуючи її тим, що 29.08.2016 о 19 год. 40 хв. Інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Пильником О.М. було винесено постанову про адміністративне правопорушення про її притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КпАП України, та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп., при цьому, зазначена постанова є незаконною та необгрунтованою, оскільки притягнення її до адміністративної відповідальності відбувалося з порушенням вимог ст. 245 КУпАП України.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, додавши що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 15, 24, 28). Доказів поважності неприбуття у судове засідання відповідачем та представником відповідача не надано, клопотань про відкладення розгляду справи також не надходило, надіславши на запит суду відповідь, щодо надання відеозаписів із нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції та повідомлено, що у зв'язку із обмеженим терміном зберігання надіслати неможливо.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ч. 2 ст. 263 КАС України не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження). Таким чином, фіксування судового засідання по справі не здійснюється.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У ході судового засідання встановлено, що відносно позивача 29.08.2016, мотивуючи її тим, що 29.08.2016 о 19 год. 40 хв. Інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Пильником О.М. було винесено постанову про адміністративне правопорушення про її притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КпАП України, та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп., а саме про те, що водій здійснила зупинку для висадки пасажирів по вул. О. Теліги, 53 на зупинці громадського транспорту «Парк відпочинку».

Частиною 1 ст. 122 КПАП України передбачена відповідальність, зокрема за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Відповідно до ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою щодо якої її винесено.

Положеннями КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У судовому засіданні позивач дала пояснення, що не згодна із обвинуаченням, так як іншого місця для висадки пасажирів немає.

Згідно з ч. 1 ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають справи про такі адміністративні правопорушення як про порушення правил дорожнього руху.

Главою 19 КУпАП передбачено, що у разі виявлення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП посадова особа органів внутрішніх справ має право, зокрема, розглянути справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення та за результатами такого розгляду винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.

У свою чергу, відповідач є працівником Управління, тобто посадовою особою органів внутрішніх справ.

Таким чином, відповідач мав всі законні підстави скласти Постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення.

Також слід зазначити, що згідно ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім того, згідно з ч. 5 цієї статті якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 3.34 Правил дорожнього руху, забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

У судовому засіданні не встановлено, що позивач здійснив вимушену зупинку та діяв відповідно до ПДР - п. 3.34.

Свідчення свідка ОСОБА_3 спростовуються її ж показами, оскільки вона зазначає, що подія сталася не в літку, а у зимній період року та не о 19 год. 40 хв., а приблизно с 12 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв.

Таким чином, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття постанови.

Враховуючи вищевказане, Постанова серії АР №313116 від 29.08.2016 є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6-14 ,18, 19, 41, 71, 104, 105, 121, 158, 160 - 163, 167, 171-2, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 33, ч. 1 ст. 122, 251,280, 283, 284 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Київського адміністративного апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва в десятиденний строк з дня її проголошення або в порядку ч. 3 ст.160 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ: