Справа № 185/6535/16-а(2-а/185/20/17)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 березня 2017 рокусправа № 185/6535/16-а(2-а/185/20/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

за участю секретаря судового засідання: Федосєєвої Ю.В.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року по справі № 185/6535/16-а за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобовязання призначити пенсію за віком на пільгових умовах,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобовязання призначити пенсію згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов'язано відповідача призначити пенсію ОСОБА_1 на пільгових умовах згідно ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи з 01 липня 2016 року.

Вважаючи вказане рішення таким, що винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати і постановити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги її заявник посилається на те, що позивач немає достатнього пільгового стажу для призначення пенсії згідно ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" оскільки довідки, надані позивачем на підтвердження такого стажу, вважаються недійсними з тих підстав, що їх було видано підприємствами, розташованими на непідконтрольній території і діяльність яких припинена з 28.11.2014 року на час проведення антитерористичної операції на підставі наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №841 від 25.11.2014 року. При цьому підприємства, які видавали довідки, були перереєстровані за іншими адресами, а тому довідки на яких проставлені старі печатки вважаються недійсними. Також послався на відсутність в персоніфікованому обліку даних про заробітну плату позивача за 2000 рік.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили рішення суду залишити в силі.

Представник відповідача просив розглянути справу без його участі.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, вважає, що останню необхідно залишити без задоволення з огляду на наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01 липня 2016 року позивач звернувся до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідачем відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Свою відмову відповідач мотивував тим, що довідки про підтвердження пільгового стажу позивача, видані після 28 листопада 2014 року, завірено печатками підприємств, на яких вказано адреси, що розташовані на території проведення антитерористичної операції, і де з 28 листопада 2014 року повністю припинена діяльність ДП "Луганськвугілля" та його структурних підрозділів. Тому періоди роботи у ВСП "Шахта "Лутугінська" ДП "Луганськвугілля" з 06 червня 1994 року по 30 жовтня 1997 року, з 17 листопада 1997 року по 16 квітня 1998 року, з 01 липня 2003 року по 12 лютого 2015 року - "Шахта "Білоріченська" ДП ДХК "Луганськвугілля", періоди навчання за спеціальністю з 13 червня 1994 року по 21 липня 1994 року та з 20 липня 1999 року по 30 вересня 1999, не зараховано до пільгового стажу позивача. Крім того, не зараховано до пільгового стажу період роботи з 01 січня 2000 року по 31 грудня 2000 року у звязку з відсутністю в Державному реєстрі загальнообовязкового державного соціального страхування інформації про нарахування заробітної плати.

Не погоджуючись із вказаними діями відповідача, позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з вимогою визнати такі дії протиправними та зобовязати здійснити призначення пенсії.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч наявним у трудовій книжці записам та додатковим довідкам, відповідач необґрунтовано не врахував спірні періоди роботи позивача та його навчання за спеціальністю, які підлягали врахуванню до пільгового стажу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду та з цього приводу зазначає наступне.

Згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов'язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років.

Розділом І цього Списку передбачено, що право на пенсію незалежно від віку за певних умов мають особи, що виконують підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Згідно записів в трудовій книжці позивача (а.с.8-12), він працював на посадах на підземних гірничих роботах в шахтах:

- з 06 червня 1994 року прийнятий підземним учнем гірничого робітника з повним робочим днем під землею на шахту "Ленінка" ВО "Луганськвугілля", а з 22 липня 1994 року переведений підземним гірничим робітником з повним робочим днем під землею, де працював до 30 жовтня 1997 року і був звільнений за власним бажанням (стаж 3 роки 4міс. 25дн.), що також підтверджено довідкою (а.с. 39);

- з 17 листопада 1997 року по 16 квітня 1998 року працював гірничим робітником на шахті "Білоріченська "ДП ДХК "Луганськвугілля" з повним робочим днем під землею (стаж 5 місяців), що також підтверджено довідкою (а.с. 25);

- з 27 липня 1998 року по 20 квітня 2003 року працював гірничим робітником з повним робочим днем під землею, в тому числі з 26.08.1999 р. гірником очисного вибою, в "Шахтоуправління "Луганське" ДП "Луганськвугілля" (стаж із навчанням 3 роки 9 міс. 1 день), що підтверджено довідками (а.с. 37-38);

- з 01 липня 2003 року по 12 лютого 2015 року підземним гірничим робітником з повним робочим днем під землею, в тому числі з 12.08.2003 р. гірником очисного вибою, в "Шахта "Білоріченська" ДП ДХК "Луганськвугілля" (стаж 11 років 7 міс.11 дн.), що підтверджено також довідкою (а.с. 25);

- з 06 квітня 2015 року прийнятий гірником очисного забою по 5-му розряду з повним робочим днем в шахті.

Як вбачається з наданого відповідачем розрахунку стажу (а.с. 52), стаж позивача становить:

- військова служба 1 рік 10 місяців 21 день;

- ст. 14 стаж на провідних професіях (20 років) 14 років 9 місяців 11 днів;

- ст. 14 стаж на підземних роботах (25 років) 1 рік 1 місяць 4 дні;

- загальний стаж 23 роки 6 місяців 2 дні.

Так, відповідачем до пільгового стажу передбаченого ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не враховано періоди роботи та навчання з 06.06.1994 року по 30.10.1997 року, з 17.11.1997 року по 16.04.1998 року, з 20.07.1999 року по 25.08.1999 року, з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року, а також не враховано ні до загального стажу ні до пільгового стажу період роботи з 01.07.2014 року по 12.02.2015 року.

Колегія суддів вважає неправомірним висновок відповідача щодо не включення зазначених періодів роботи позивача до пільгового стажу згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з огляду на наступне.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, в тому числі і спеціальний, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" також передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Оскільки записами в трудовій книжці підтверджується стаж роботи позивача в період з 06.06.1994 року по 30.10.1997 року «подземным горнорабочим с полным рабочим днем»; з 17.11.1997 року по 16.04.1998 року «горнорабочий подземный с полным рабочим днем»; з 20.07.1999 року по 25.08.1999 року «направлен на курсы очистного забоя»; з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року «подземным горнорабочим очистного забоя»; з 01.07.2014 року по 12.02.2015 року «подземным горнорабочий очистного забоя», колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зарахування зазначених періодів роботи до пільгового стажу згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

На підтвердження пільгового стажу роботи позивачем, крім трудової книжки, відповідачу також було надано довідки про пільговий стаж роботи на шахті "Леніна", видану ВП "Шахта "Лутугінська" ДП "Луганськвугілля" від 12.02.2015р. №12/27 (а.с. 39); довідку про пільговий стаж роботи у ПАТ "Шахта "Білоріченська" від 12.02.2015р. №49 (а.с. 25); довідками про пільговий стаж роботи у ВП "Шахтоуправління "Луганське" ДП "Луганськвугілля" від 21.07.2014р. №30 (а.с. 37,38).

Посилання апелянта на те, що зазначені довідки вважаються недійсними, оскільки на них проставлені старі печатки ВП "Шахта "Лутугінська" ДП "Лугансьвугілля", "Шахта "Білоріченська" ДП ДХК "Луганськвугілля", а їх діяльність припинена з 28.11.2014 року на час проведення антитерористичної операції на підставі наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №841 від 25.11.2014 року, колегія суддів вважає такими, що не спростовують наявність у позивача стажу підтвердженого записами в трудовій книжці.

До того ж, колегія суддів вважає безпідставними висновки відповідача про не включення періоду роботи позивача з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року до пільгового через відсутність в Державному реєстрі загальнообовязкового державного соціального страхування інформації про нарахування заробітної плати, оскільки згідно розрахунку стажу проведеного пенсійним фондом, зазначений періоди було включено до загального стажу позивача. Таким чином, відповідачем не було обґрунтовано не включення періоду роботи позивача з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року до пільгового стажу, за наявності факту включення цього періоду до загального стажу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що окрім врахованого відповідачем, до пільгового стажу, який передбачає вихід на пенсію за наявності 20 років стажу, також має бути включено періоди з 20.07.1999 року по 25.08.1999 року (1 місяць 6 днів), з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року (1 рік), з 01.07.2014 року по 12.02.2015 року (7 місяців 12 днів), а до періоду пільгового стажу який передбачає вихід на пенсію за наявності 25 років стажу, має бути включено періоди з 06.06.1994 року по 30.10.1997 року (3 роки 4 місяці 25 днів) та з 17.11.1997 року по 16.04.1998 року (5 місяців).

Колегія суддів зазначає, що визначальними факторами для призначення пенсії на пільгових умовах передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є наявність стажу на відповідних роботах не менше 20 чи 25 років.

Відповідно до роз'яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 р. №8, працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювали повного стажу, передбаченого цією статтею, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної роботи та роботи у металургії із зарахуванням до стажу: кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідникам, забійникам на відбійних молотках, машиністам гірничих виймальних машин, сталеварам, горновим, агломератникам, вальцювальникам гарячого прокату - за 1 рік 3 місяці.

Отже, пенсія в зазначених випадках може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної роботи та роботи у металургії.

Так, трудовий стаж позивача за провідними професіями на день звернення до відповідача складав 16 років 04 місяці 20 днів, що із урахування вищевказаного коефіцієнту додає до стажу 4 роки 1 міс., а за непровідними професіями - 4 роки 10 місяців 28 днів, тобто всього більше 25 років.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що трудовий стаж позивача підтверджується відповідними записами у трудовій книжці та є достатнім для призначення пенсії відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Доводи апелянта про те, що з 28.11.2014 року видані довідки та період роботи позивача на території проведення антитерористичної операції не підлягають врахуванню з посиланням на наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №841 від 25.11.2014 року, колегія суддів вважає недоречними, оскільки вони не ґрунтуються на законі і такі наслідки не випливають із вказаного наказу.

Не можуть позбавити позивача права на пенсію і проставлення на довідках про пільговий стаж кутового штампу підприємства, в якому зазначена його попередня адреса.

Таким чином, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

Стосовно доводів апелянта про безпідставність стягнення на користь позивача витрат по оплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, апеляційний суд зазначає наступне.

Дійсно, пунктом 35 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було внесено зміни до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та звільнено органи Пенсійного фонду України від сплати судового збору.

Разом з тим, ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначає пільги по сплаті судового збору, а стягуючи з відповідача кошти, суд керувався нормами ч.1 ст. 94 КАС України, відповідно до якої, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Оскільки оплата судового збору та стягнення судових витрат у разі задоволення позову мають різну правову природу, доводи апелянта про звільнення його від відшкодування судових витрат колегія суддів вважає безпідставними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року по справі № 185/6535/16-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено 17 березня 2016 року.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко