Справа № 308/12301/16-а
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року № 876/1759/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Довгополова О.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Ужгородського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 січня 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Ужгородського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У листопаді 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась в суд із адміністративним позовом до відповідача Ужгородського ОУПФ України Закарпатської області, в якому просила: 1) визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови включити суми індексації заробітної заплати, матеріальної допомоги в заробітну плату для розрахунку пенсії; 2) зобов'язати відповідача провести нарахування на виплату позивачу пенсії з 24.03.2014 року відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 80 відсотків суми заробітної плати, включивши у розрахунок заробітку для обчислення пенсії суми індексації та матеріальної допомоги з урахуванням довідки від 11.10.2016 року № 138-Б.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.01.2017 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Ужгородського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови включити суми індексації заробітної заплати, матеріальної допомоги в заробітну плату для розрахунку пенсії. Зобов'язано Ужгородське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області провеcти нарахування ОСОБА_2 на виплату пенсії з 13 жовтня 2016 року відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 80 відсотків суми заробітної плати, включивши у розрахунок заробітку для обчислення пенсії суми індексації та матеріальної допомоги з урахуванням довідки від 11.10.2016 року № 138-Б. У задоволенні решта позовних вимог відмовлено.

З цією постановою суду першої інстанції від 11.01.2017 року не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду не відповідає нормам матеріального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що позивач звернулася до суду за захистом свого оспорюваного права у серпні 2016 року. Однак, позовні вимоги стосуються періоду та подій, які мали місце ще у березні 2004 року і це аж ніяк не співвідноситься з можливістю захисту її оспорюваних прав тільки тепер. Відтак, позивач звернулася до суду з пропуском 6-ти місячного строку позовної давності, а тому позовні вимоги слід залишити без розгляду. Крім того, апелянт зазначає, що згідно пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015 року передбачено, що з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, які набули права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 11.01.2017 року та прийняти нову постанову суду, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач апеляційної скарги не визнав, у суді апеляційної інстанції подала заперечення, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржену постанову суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач перебуває на обліку в Ужгородському ОУПФ України Закарпатської області та з 24.03.2014 року отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Під час нарахування пенсії відповідачем до заробітку для обчислення пенсії не було враховано сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, на які нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Позивач звернулась до відповідача Ужгородського ОУПФ України Закарпатської області із заявою про перерахунок пенсії з врахуванням виплачених сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати.

Листом від 26.10.2016 року за № 02/С-196 Ужгородське ОУПФ України Закарпатської області відмовило позивачу в здійсненні такого перерахунку, мотивуючи тим, що враховувати матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексацію заробітної плати в суму заробітної плати для обчислення пенсії немає підстав (а.с. 8).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо права позивача на перерахунок пенсії з врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати на підставі поданої позивачем довідки про заробітну плату, виходячи з наступного.

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній станом на момент призначення пенсії позивачу) передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відсотковий розмір заробітної плати державного службовця, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням стажу державної служби. При цьому застосуванню підлягає стаття 37 Закону України «Про державну службу» у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС України від 08.07.2015 р. № 732/48/15-а.

Таким чином, при перерахунку пенсії державного службовця має враховуватись відсоток суми заробітної плати, який було визначено позивачу при призначенні пенсії, а саме 80%.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частинами 2, 6 статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються КМ України.

Постановою КМ України від 09.03.2006 р. № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, прокуратури, судів та інших органів» керівникам цих органів надано право у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення входила до системи оплати праці державного службовця.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що положення Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці» є загальними щодо спірних відносин. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, відповідно до ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Щодо включення до заробітку, з якого визначалась пенсія державного службовця сум індексації заробітної плати, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Таким чином, мова йде про грошові доходи населення, які згідно ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» включаються для обчислення пенсії.

Аналогічна правова позиція була висловлена і Верховним Судом України у постановах від 28.05.2013 року (№21-97а13), від 04.03.2014 року (№ 21-3а14), від 16.09.2014 року (№21-314а14), які відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень і для всіх судів України.

Враховуючи вищенаведене, вимоги позивача про зобов`язання відповідача провести перерахунок призначеної пенсії з включенням до заробітку, з якого визначалась пенсія, сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації зарплати згідно з поданою довідкою про заробітну плату № 138-Б від 11.10.2016 р. є підставними та обґрунтованими, підлягають задоволенню.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним покликання апелянта на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, оскільки у розглядуваних правовідносинах позивач має право на перерахунок пенсії у зв'язку із тим, що органом ПФ України не було включено до заробітної плати, з якої обчислюється розмір пенсії державного службовця позивачу сум матеріальної допомоги та індексації заробітної плати.

Щодо твердження апелянта про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернулась із позовом до суду 24.11.2016 року та не навела поважних причин пропуску строку звернення до суду із вимогами за період до 23.05.2016 року. Тому, пропуск шестимісячного строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду позовних вимог про перерахунок пенсії за період з 24.03.2014 р. по 23.05.2016 року включно.

Відносно дати з якої позивачу слід здійснити перерахунок пенсії, то суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що проведення перерахунку пенсії позивачу слід здійснити із 13.10.2016 року, оскільки позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 13.10.2016 року.

Тому, позовні вимоги про перерахунок пенсії за період із 24.05.2016 року по 12.10.2016 року включно є безпідставними.

З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції від 11.01.2017 року слід змінити, шляхом доповнення резолютивної частини цієї постанови абзацом другим про залишення без розгляду частини позовних вимог.

У решта частині оскаржену постанову суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 160 ч.3, 195, 196, 198, 201, 203, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Ужгородського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області - задоволити частково.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 січня 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Ужгородського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії - змінити, а саме, резолютивну частину цієї постанови суду доповнити абзацом другим такого змісту:

«Позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії за період з 24 березня 2014 року по 23 травня 2016 року включно - залишити без розгляду».

У решта частині постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 січня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: О.М. Довгополов

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови виготовлено 17.03.2017 року.