Справа № 810/93/17
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2017-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/93/17

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2017 року № 810/93/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «ТЕХПРОДАГРО» до Білоцерківської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними дії та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т АН О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось ПП «ТЕХПРОДАГРО» з позовом до Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області та просить:

- визнати дії Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області щодо розірвання договору про визнання електронних документів №300320152 від 30.03.2015 та №281020153 від 28.10.2015 неправомірними;

У обґрунтування своєї правової позиції вказує, що Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області розірвано в односторонньому порядку договори № 300320152 від 30.03.2015 та №281020153 від 28.10.2015 про визнання електронних документів, які укладені для виконання обов'язків та реалізації прав ПП «ТЕХПРОДАГРО». Про причини та факт розірвання договорів не повідомлено підприємство, та заблоковано реєстрацію та прийом податкових накладних, розрахунків коригування до податкових накладних та здачу звітності в електронному вигляді, чим позбавлено підприємство можливості виконувати обов'язки платника податків встановлених ПК України.

Зазначає, що через протиправні дії відповідача позивач не міг вчасно подати податкові декларації за період жовтень-грудень 2015 рік, у зв’язку з чим винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Вважає вищевказані дії відповідача протиправними та такими, що суперечать правам та інтересам позивача.

Представник позивача в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з’явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Направив на адресу суду заперечення на адміністративний позов, просив відмовити в задоволенні позовних вимог та розгляди справу в порядку письмового провадження, без участі представника відповідача.

27.01.2017 у судовому засіданні судом прийнято рішення про подальший розгляд справи у письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Щодо визнання дій Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області щодо розірвання договору про визнання електронних документів №300320152 від 30.03.2015 та №281020153 від 28.10.2015 неправомірними, необхідно вказати наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.03.2015 між Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області та ПП «ТЕХПРОДАГРО» укладено договір про визнання електронних документів №300320152 від 30.03.2015.

Предметом договору є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з ПДВ та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв’язку або на електронних носіях, як оригіналу. Договір надає платнику податків можливість, а не зобов’язує його подавати до органу ДПС податкові документи у електронному вигляді, якщо інше не передбачено законом. Включення платника податків до системи подання податкових документів в електронному вигляді виконується ДПС безкоштовно.

Судом встановлено, що 13.10.2015 р. відповідачем розірвано в односторонньому порядку договір № 300320152 від 30.03.2015 р. про визнання електронних документів, в зв’язку з тим, що підприємство не знаходиться за місцем своєї реєстрації (Акт від 08.10.2015).

Позивачем повторно подано Договір про визнання електронних документів, однак податковим органом Договір не прийнято, в квитанції №1 вказано, що місцезнаходження юридичної особи не відповідає відомостям Єдиного державного реєстру

28.10.2015 №281020153 між Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області та ПП «ТЕХПРОДАГРО» укладено Договір про визнання електронних документів, повністю аналогічний за змістом з Договором №300320152 від 30.03.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для розірвання договорів став висновок податного органу про незнаходження позивача за місцем своєї реєстрації.

Вказаний висновок відповідача суд вважає необґрунтованим, а дії щодо розірвання вищевказаних договорів про визнання електронних документів протиправними виходячи з наступного.

Згідно п.п.4 п.6 Договорів про визнання електронних документів орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації. Таким чином, податковий орган розірвав договори всупереч його положення.

Також, суд не погоджується з висновком податкового органу про відсутність позивача за місцем реєстрації виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно запиту №475/10-02-15-01 від 30.09.2015 Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на встановлення місцезнаходження платника податків, було здійснено вихід за юридичною адресою підприємства та встановлено місцезнаходження за юридичною адресою на підставі договору оренди приміщення №65 від 25.07.2013, про що було складено акт від 08.10.2015.

Також, Державним реєстратором надсилались повідомлення щодо необхідності подання позивачем реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем неодноразово направлялися документи, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційних дій, а саме: 26.10.2015, 29.10.2015, 03.11.2015, 06.11.2015, 10.11.2015, 13.11.2015, 17.11.2015, 19.11.2015, 27.11.2015, 31.12.2016.

Згідно з Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 року №233 затверджено примірний договір про визнання електронних документів, згідно п.6.3, договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо Платник податків подає до органу ДФС нові посилені сертифікати ЕЦП, цей Договір вважається пролонгованим до закінченні терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів. П.6.4. Договору передбачає, що орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації. Інших підстав для розірвання Договору зазначений документ не містить.

Відповідно до п. 45.2 ст. 45 ПК України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи,

відомості про, що містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України.

Судом встановлено, що державним реєстратором не вносилося запису про відсутність ПП «Техпродагро» за місцем своєї реєстрації, крім того Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області складено акт про те, що Позивач знаходиться за місцем своєї реєстрації від 08.10.2015.

Таким чином, дії Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області щодо розірвання договору про визнання електронних документів №300320152 від 30.03.2015 та №281020153 від 28.10.2015 є неправомірними, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно п. 49.8. ст. 49 ПК України встановлено, що прийняття податкової декларації є обов’язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу

При поданні податкової звітності, позивач вказав всі обов'язкові реквізити, в тому числі і адресу свого місцезнаходження, проте відповідач не забезпечив прийняття звітності.

Відповідно п. 201.1. ст. 201 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Порядок подання податкової декларації до органів державної податкової служби регулюється статтею 49 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов’язком органу державної податкової служби.

Імперативний характер наведеної норми означає, що податковий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію, подану платником податків в один із способів, передбачених пунктом 49.3 статті 49 ПК України (особисто або через представника, поштою чи засобами електронного зв’язку).

Практична реалізація процедури прийняття податкової декларації визначається пунктами 49.8 та 49.9 статті 49 ПК України.

Як передбачено нормою абзацу першого пункту 49.9 статті 49 ПК України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов’язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 ПК України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов’язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов’язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Отже, процедура прийняття податкової декларації полягає у вчиненні посадовою особою податкового органу фактичних дій із: 1) перевірки наявності та достовірності заповнення обов’язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 ПК України; 2) реєстрації податкової декларації у день її отримання органом державної податкової служби.

При цьому, як встановлено пунктом 49.10 статті 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від’ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов’язань тощо), забороняється.

Водночас Податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України. У такому разі на підставі пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України орган державної податкової служби зобов’язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

У свою чергу, згідно з пунктом 49.12 статті 49 ПК України, у разі отримання відмови органу державної податкової служби у прийнятті податкової декларації платник податків має право:

- подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання;

- оскаржити рішення органу державної податкової служби у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Обов’язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов’язків, їх зміни чи припинення.

Оскільки відмова у прийнятті поданої декларації призводить до виникнення юридичних наслідків для платника податків у вигляді накладення на такого платника штрафу за несвоєчасне подання декларації, така відмова може бути предметом розгляду в адміністративних судах України.

Відповідачем у разі оскарження до суду відмови податкового органу у прийнятті податкової декларації є орган державної податкової служби, що надіслав відповідне повідомлення.

Згідно з пунктом 49.13 статті 49 ПК України у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В силу частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що позивач подавав податкові декларації з податку на додану вартість за жовтень, листопад, грудень 2015 р. та зареєстровано податкові накладні №1від 15.11.2015, №2 від 16.11.2015, №3 від 18.11.2015, №4 від 20.11.2015, №5 від 23.11.2015, №6 від 30.11.2015., однак в граничний строк податкові декларації податковим органом прийняті не були. Жодних доказів на підтвердження правомірності відмови у прийнятті податкової звітності, податковий орган не надав.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 4398,28 грн. згідно платіжного доручення від 23.12.2016 №95.

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 4398,28 грн. підлягають стягненню з Білоцерківської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відповідно до положень статті 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 11, 14, 69, 70, 71, 86, 158-163, 167, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати неправомірними дії Білоцерківської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, щодо розірвання договору про визнання електронних документів №300320152 від 30.03.2015 та №281020153 від 28.10.2015.

6. Стягнути судовий збір у розмірі 4398 (чотири тисячі триста дев’яносто вісім) грн. 28 коп. на користь Приватного підприємства «ТЕХПРОДАГРО» за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень - Білоцерківської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Щавінський В.Р.