Справа № 652/597/16-а
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 р. Справа № 652/597/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Дригваль В.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В., Вербицької Н.В.

розглянув у порядку письмового провадження за апеляційною скаргою Бериславського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області на постанову Високопільського районного суду Херсонської області від 08 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бериславського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про зобов'язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Бериславського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Херсонської області (далі по тексту УПФУ або відповідач) про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що йому призначена пенсія за вислугу років довічно на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 80% від суми заробітної плати.

Постановою Високопільського районного суду Херсонської області від 08 грудня 2016 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Бериславського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Херсонської області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 80% середньомісячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури Херсонської області про підвищення заробітної плати за №18/279 вих.16 від 26.07.2016 року відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру»(зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 року №358/95-ВР), у редакції Закону, що діяла на час призначення пенсії.

Зобов'язано Бериславське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Херсонської області здійснити ОСОБА_1 з 01.01.2016 року перерахунок пенсії за вислугою років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру»(зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 року №358/95-ВР), у редакції Закону, що діяла на час призначення пенсії з розрахунку 80 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати згідно довідки прокуратури Херсонської області від 26.07.2016 №18/279 вих.16 без обмеження пенсії максимальним розміром та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугу років з 01.01.2016 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, УПФУ подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи убачається, що позивач в період з 07.02.2000 року по 21.04.2010 року працював на посаді слідчого у Великоолександрівській прокуратурі Херсонської області, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.13). Наказом прокурора Херсонської області №40-0 від 21.04.2010 року його було звільнено з органів прокуратури Херсонської області за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років. Починаючи з 23.04.2010 року і по теперішній час він перебуває на обліку в Високопільському відділі Бериславського обєднаного УПФУ Херсонської області як отримувач пенсії за вислугою років, призначеної на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, що діяла станом на 23.04.2010 року, в розмірі 80% від суми місячного заробітку. Так, ОСОБА_1 дізнавшись про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури, звернувся до прокуратури Херсонської області із заявою про надання довідки про суму заробітної плати для нарахування пенсії станом на 01.12.2015 року, яка згідно отриманої довідки (а.с.15) складає 4897,20 грн.

18.10.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (а.с.16) та надав довідку з прокуратури Херсонської області про підвищення заробітної плати на посаді прокурора прокуратури (слідчого) прокуратури Херсонської області (а.с.15). Проте, листом від 19.10.2016 року відповідач відмовив у здійснені перерахунку пенсії (а.с.17).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновків, що відповідач, відмовляючи у перерахунку пенсії діяв неправомірно, а тому позовні вимоги задовольнив.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

15.07.2015 року набув чинності Закон України "Про прокуратуру" згідно Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закон України "Про прокуратуру", крім п.8 ч.1 ст.15, ч.4 ст.16, абзацу першого ч.2 ст.46-2, ст.47, частини першої ст.49, ч.5 ст.50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої ст.50-1, частини третьої ст.51-2, ст.53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, ст.2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також ст.13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії частини тринадцята та вісімнадцята ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" втратили чинність.

Згідно ч.20 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" (чинної на час виникнення спірних відносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», на яку посилається позивач, регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Таким чином, з 15 грудня 2015 року діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

У той же час, згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в ухвалі "Великода проти України" від 03.06.2014 року, законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що Верховний Суд України у своїй постанові від 12 липня 2016 року у справі № 21-1726а16 висловив правову позицію, відповідно до якої відсутність постанови Кабінету Міністрів України, яка чітко визначає розмір заробітної плати (чи пенсії) не є підставою для застосування вже недіючих норм Закону України для проведення перерахунку заробітної плати (пенсії).

Провівши системний аналіз норм чинного законодавства та дослідивши обставини справи, суд апеляційної інстанції зробив висновку про відсутність підстав для визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси та проведення перерахунку призначеної пенсії позивачу, оскільки чинним законодавством України скасовано право на проведення перерахунку пенсій прокурорів, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з пунктами 1, 3, 4 частини 1 статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 195, ст.197, п.3 ч.1 ст.198, ч.1 ст.202, ст.207, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Бериславського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, - задовольнити.

Постанову Високопільського районного суду Херсонської області від 08 грудня 2016 року - скасувати та прийняти нову постанову суду.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Бериславського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає чинності через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: Н.В. Вербицька