Справа № 815/7348/16
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2017-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7348/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії головуючого судді Вовченко O.A., судді Кравченко М.М., судді Аракелян М.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 поліції України, Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України, Центральної атестаційної комісії №7 ОСОБА_2 поліції України про визнання протиправними дій ОСОБА_2 поліції раїни щодо проведення атестації, про визнання протиправним та скасування рішення (висновку) Центральної атестаційної комісії №7 ОСОБА_2 поліції України, про визнання протиправним та скасування наказу Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України в частині звільнення ОСОБА_1, про зобовязання поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, 22 грудня 2016 року звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом та 05 січня 2017 року з уточненим адміністративним позовом (а.с. 33-34) до ОСОБА_2 поліції України, Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України, Центральної атестаційної комісії №7 ОСОБА_2 поліції України про:

- визнання протиправними дії ОСОБА_2 поліції України щодо проведення атестації оперуповноваженого управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України ОСОБА_1;

- визнання протиправним та скасувати рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії №7 ОСОБА_2 поліції України від 27 лютого 2016 року та зазначене в розділі IV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа яким ОСОБА_1 визнаний таким, що не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність;

- визнання протиправним та скасувати наказу Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України №305 о/с від 25 листопада 2016 року в частині звільнення оперуповноваженого управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України ОСОБА_1 (М-226222);

- зобовязання Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України поновити ОСОБА_1 (М-226222) на посаді, яку він займав до звільнення або на рівнозначній посаді;

- стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 17.03.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1, в частині позовних вимог про визнання протиправними дії ОСОБА_2 поліції України щодо проведення атестації оперуповноваженого управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України ОСОБА_1 залишено без розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач в адміністративному позові зазначає, що

ОСОБА_1, з вересня 2007 року безперервно проходив службу в органах внутрішніх справ України. Останнє спеціальне звання працівника органів внутрішніх справ - «лейтенант міліції». Остання посада в органах внутрішніх справ до набрання чинності Законом України «Про ОСОБА_2 поліцію» - дільничний інспектор міліції сектору дільничних інспекторів міліції Суворовського районного відділу Одеського міського управління ГУ МВС України в Одеській області. З 11 листопада 2015 року займав посаду оперуповноваженого управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України. Наказом Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України №305 о/с від 25 листопада 2016 року позивач звільнений зі служби в поліції за п.5 ч.1 ст.77 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» - через службову невідповідність. Позивач вважає, що рішення відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Рішення атестаційних комісій, навіть у разі їх правомірності та обґрунтованості, не можуть бути єдиним доказом виявлення невідповідності поліцейського займаній посаді. Висновки атестаційної комісії щодо кваліфікації працівника можуть бути лише підставою для видання наказу та підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами, зокрема наявності фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації поліцейський не може виконувати покладених на нього службових обов'язків. Відповідно до ст.13 Закону України «Про професійний розвиток працівників» у разі прийняття атестаційною комісією рішення про невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі комісія може рекомендувати роботодавцеві перевести працівника за його згодою на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню, або направити на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік) повторною атестацією. Рекомендації комісії з відповідним обґрунтуванням доводяться до відома працівника у письмовій формі. І лише у разі відмови працівника від переведення на іншу посаду чи роботу, що відповідає його кваліфікаційному рівню, або від професійного навчання за рахунок коштів роботодавця роботодавець за результатами атестації має право звільнити працівника відповідно до Кодексу законів про працю України. Як вже зазначалось вище, інша посада позивачу не запропоновувалась. Процедура атестування позивача проведена із грубим порушенням вимог чинного законодавства України, а тому наказ про звільнення також є неправомірним та незаконним. Наказом Голови ОСОБА_2 поліції України № 174 о/с від 11.11.2015 року позивача призначено на вищезазначену посаду оперуповноваженого управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України. Наказом НПУ прийнято рішення про проведення атестування поліцейських. Наказом НПУ від 18.02.2016 № 147 «Про затвердження персонального складу центральної атестаційної комісії ОСОБА_2 поліції України» був затверджений персональний склад центральної атестаційної комісії №7, якій доручено у своїй діяльності керуватися Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських. Відносно позивача складений атестаційний лист від 22.02.2016 року та він запрошений на засідання Атестаційної комісії №7. Атестаційний лист від 22.02.2016 року складений безпосереднім керівником позивача. У розділі III атестаційного листа «Результати тестування» зазначено «тестування загальних навичок 40/60, професійне тестування 23/60». Результати атестування занесені в розділ IV атестаційного листа позивача, з яким він ознайомлений 03.03.2016 року. Проте такий висновок атестаційної комісії є незаконним, та таким, що підлягає скасуванню. Позивач прийнятий на службу до поліції на умовах, визначених пунктом 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» шляхом видання наказу про призначення за його згодою він вважається відповідно до ст.58 Закону призначеним безстроково. Відповідно до тексту наказу від 11.11.2015 року позивача прийнято на службу в поліцію в порядку переатестування. Наказ Голови ОСОБА_2 поліції України від 11.11.2015 року № 174 о/с відносно позивача про прийняття його на службу в поліцію та призначення на посаду не містить жодних застережень про тимчасовість призначення його на посаду. Атестація поліцейських є індивідуальним заходом, який здійснюється з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність конкретного поліцейського. Наказ, яким прийнято рішення про проведення атестування поліцейських ОСОБА_2 поліції України, виданий в порушення вимог ст.3 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію», не ґрунтується на положеннях Конституції та законах України та в порушення вимог ч.1ст.7 цього ж Закону, не забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України. Індивідуальних підстав, визначених ч.2 ст.57 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію», для призначення атестації позивача на момент проведення атестації не було. Призначення для проведення атестації позивача протягом першого року проходження служби після призначення на посаду є незаконним. Позивача було призначено на посаду наказом від 11.11.2015 року №174 о/с вперше, а тому він не міг бути призначений до проходження атестації за цією посадою до 11.11.2016 року. За результатами атестування атестаційною комісією складено висновок, а саме: 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність». Зазначені результати атестування занесені в розділ IV атестаційного листа позивача. Висновок Атестаційної комісії №7 від 27.02.2016 року «займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність» щодо позивача є протиправним та необґрунтованим та не може бути підставою для звільнення позивача з органів поліції. Процедура підготовки та проведення атестування, визначена в п.п.4 п.1 Розділу IV Інструкції. Проте відповідного оголошення на офіційному сайті МВС України (www.mvs.gov.ua) та на офіційному сайті ОСОБА_2 поліції України (www.npu.gov.ua) щодо прийняття пропозицій з формування складу Атестаційної комісії №7 не розміщувались. Представники громадських організацій, були включені відповідачем до складу членів Атестаційної комісії №7 без дотримання встановленого п.п.4 п.1 Розділу IV Інструкції порядку розміщення оголошення по набору та отримання пропозицій щодо її формування. Відповідно до Інструкції очолювати атестаційну комісію мають право керівники управління НП та їх заступники. Проте відповідно п.4 атестаційного листа позивача рішення підписано головою атестаційної комісії - представника громадської організації ОСОБА_3, під головуванням якої і було прийнято рішення за результатом атестування позивача. Тобто таке рішення було прийнято не уповноваженим складом комісії, що робить його незаконним. До складу Атестаційної комісії №7, в порушення ст.11 Закону України «Про професійний розвиток працівників» не був включений представник профспілкової організації для забезпечення захисту прав поліцейських, з якою у МВС України укладена галузева угода. Не було забезпечено право позивача на відвід складу комісії. Не погоджуючись із рішенням Атестаційної комісії №7, позивач подав скаргу до Апеляційної атестаційної комісії. Проте на співбесіду до апеляційної атестаційної комісії його не викликали. Про те, що його скаргу не задоволено, він дізнався в усній формі одночасно з тим, як йому стало відомо про винесення наказу про його звільнення. З рішенням про залишення його скарги Апеляційною атестаційною комісією без задоволення позивача до сьогодні не ознайомлено. Відповідно до довідки про тимчасову непрацездатність №8042, позивач в період з 14.11.2016 року по 02.12.2016 року перебував на лікарняному. Відповідно до ч.3 ст.40 КЗпП не допускається звільнення працівника під час його тимчасової непрацездатності. Тобто, звільнення позивача, яке мале місце 25.11.2016 року, відбулось неправомірно.

08 лютого 2017 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 поліції України надійшли заперечення на адміністративний позов, де зазначено, що посада позивача постійним штатним розкладом УЗЕ в Одеській області ДЗЕ не передбачена. Позивач стверджує, що був звільнений під час знаходження на лікарняному, проте доказів надання відповідного лікарняного до ДЗЕ не надає, що свідчить про зловживання процесуальними правами. В разі надання відповідна дата звільнення була б змінена. Позивач звернувся з позовом до суду 26.12.2016 року, а оскаржує висновок ЦАК від 27.02.2016, з яким позивач ознайомився 03.03.2016 (пропуск строку понад 9 разів). Позивач за результатами тестування в сумі отримав 63 (40 та 23) балів (один з найгірших результатів ДЗЕ). Позовні вимоги безпідставні та необґрунтовані нормами права та письмовими доказами, оскільки в позові не викладено фактичних, конкретних та обєктивних обставин в обґрунтування порушень його прав оспорюваним рішенням відповідача та своїх вимог, позивач не надав суду необхідних належних до допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві, крім того не надав доказів порушення його прав. Законом визначені умови прийняття працівників міліції на службу до поліції. При цьому реалізація цих умов відбувається у визначений строк - упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону до 07.11.2015 року та шляхом видання наказу про призначення за згодою особи або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими. Наказом Міністра внутрішніх справ України від 17.11.2015 року № 1465 затверджено Інструкцію про порядок проведення атестування поліцейських, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 року за № 1445/27890. На підставі п. 9 розділу XI ППП Закону позивач був призначений на посаду в порядку переатестування згідно з тимчасовим штатним розкладом, у зв'язку з чим існувала необхідність перевірки можливості призначення його на вищу посаду, або ж, у випадку не підтвердження його повної службової відповідності займаній посаді, вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. Призначення позивача не свідчило станом на вказану дату про його відповідність займаній посаді у аспекті вимог до поліцейських, встановлених Законом, не звільняло його від обов'язку проходження атестації в подальшому та не є підставою для визнання протиправним включення ДЗЕ позивача до списку поліцейських, які підлягали атестації, і проведення відносно нього такої атестації згідно з наказом НПУ. Інструкцією не передбачено ознайомлення з протоколами, вимоги щодо ознайомлення з атестаційним листом виконанні в повному обсязі. Посилання позивача на положення Закону України «Про професійний розвиток працівників» зокрема згідно якого атестації не підлягають працівники, які відпрацювали на зайнятій посаді менше року, є необґрунтованими та помилковими, оскільки позивач проходив публічну службу в органах поліції, а відтак на нього поширюється спеціальне законодавство, зокрема Закон та Інструкція. Проведення атестування та притягнення до дисциплінарної відповідальності різні правовідносини, що регламентуються окремими нормативними актами тому посилання позивача на застосування Дисциплінарного статуту є необґрунтованим. Позивачем не надано доказів членства в профспілці поліції, на момент проведення атестування позивача первинні профспілкові організації поліції відсутні. На веб-сайті НПУ розміщені відповідні оголошення та інформація щодо атестування та понад 500 публікацій відповідних списків (тестування/ атестування) тощо. Склад ЦАК був розміщений в загальнодоступному місці за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 1. Також піл час спілкування з ЦАК №7 позивач міг висловити відвід, однак відводів від позивача не поступало. Крім того, до теперішнього часу позивачем не конкретизовано обставини, що викликають сумнів у безсторонності або про конфлікт інтересів, що свідчить про відсутність у складі ЦАК осіб, які могли б не обєктивно та упереджено прийняти рішення стосовно позивача. Жодним нормативно-правовим актом не встановлено порядку проведення співбесіди з поліцейським та вимоги до неї. АК має право під час співбесіди ставити питання на власний розсуд та проводити її в такому ракурсі, що дозволяє й зробити висновок щодо досвіду, рівня знань, особистих і професійних якостей особи яка проходить співбесіду. При цьому ні приписами Інструкції, ні іншим нормативно-правовим актом не передбачено переліку питань, загального часу її проведення та конкретних висновків, які повинна дійти комісія за результатами її проведення, а також фіксування процедури її проведення та фіксування питань і відповідей, які були предметом співбесіди. Тобто, проводячи співбесіду з позивачем ЦАК та ЦААК №1 не були обмежені ні в часі її проведення, ні в колі питань. В протоколі ЦАК ОП № 15.00004082.0026172 від 27.02.2016 року чітко зазначено, висновки комісії за результатами співбесіди, повний зміст яких наведений у цьому рішенні при встановлені фактичних обставин у справі. В додатку до цього протоколу викладені короткі помітки членів комісії, покладених в основу мотивів, які свідчать про дослідження критеріїв зазначених п.16 р. 4 Інструкції. Протоколи ЦАК та ЦААК №1 відповідають встановленим до нього вимогам пункту 20 Інструкції. Протоколом ЦААК №1 ОП № 15.00004656.0026172 від 12.03.2016 встановлено, що позивач має низький рівень професійних знань, відсутність досягнень в роботі, не зрозуміла інформація, тому відповідна скарга була відхилена.

06 лютого 2017 року до суду від представника відповідача Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України надійшли заперечення на адміністративний позов, де зазначено, що Департаменту захисту економіки заперечує проти задоволення вказаного позову, вважає його безпідставним та необґрунтованим. Наказом ОСОБА_2 поліції України від 11.11.2015 № 174 о/с «По особовому складу Департаменту захисту економіки» ОСОБА_1, з 07.11.2015 призначено оперуповноваженим управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України. Наказом ОСОБА_2 поліції України від 20.11.2015 № 210 о/с керівництвом ОСОБА_2 поліції України було прийнято рішення про проведення атестування поліцейських апарату ОСОБА_2 поліції України та міжрегіональних територіальних підрозділів, в тому числі і Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України. На підставі наказу ОСОБА_2 поліції України від 23.11.2015 №102, позивач з метою подальшої служби в поліції з власної ініціативи прийняв рішення щодо проходження атестування та зареєструвався в єдиній централізованій відомчій телекомунікаційній мережі, чим підтвердив свою згоду пройти атестування з встановлення своєї відповідності займаній посаді, а також для визначення перспектив його можливого карєрного росту. Позивача було призначено на посаду згідно з тимчасовим штатним розкладом Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України. Враховуючи мету та підстави атестації, існувала необхідність перевірки відповідності його займаній посаді, можливості призначення його на вищу посаду, а у випадку не підтвердження відповідності позивача займаній посаді - необхідність вирішення питання про переміщення його на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. На виконання вимог Наказу та п.п. 2 п. 1 р. IV Інструкції, заступником начальника управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України ОСОБА_4 складено список працівників цього управління станом на 23.11.2015, які підлягають атестуванню відповідно до Інструкції. У цьому списку значиться лейтенант поліції ОСОБА_1 під номером 161. 22.02.2016 було підготовлено атестаційний лист позивача. Атестаційний лист містить висновок від 22.02.2016 прямого керівника згідно з яким ОСОБА_1 відповідає займаній посаді. За результатами тестування ОСОБА_1 набрав з тестування на загальні навички 40 з 60 балів, з професійного тестування - 23 з 60 балів. Позивач набрав 23 бали з професійного тестування, виходячи з інтерпретації п. 15 розділу V Інструкції, це свідчить про низький рівень знань чинного законодавства. За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією. У відповідності до пункту 4 розділу III Інструкції позивач не скористався своїм правом та перед проведенням співбесіди не заявив про відвід голові та членам атестаційної комісії. За результатами атестації позивача атестаційною комісією визначено, що він займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, дане рішення Центральної атестаційної комісії № 7 оформлено протоколом ОП № 15.00004082.0026172 від 27.02.2016. За вказане рішення проголосували пять членів комісії «за» та один «проти». З висновком атестаційної комісії ОСОБА_1 ознайомлено 03.03.2016 року. Подану позивачем на рішення атестаційної комісії скаргу, відхилено Центральною апеляційною атестаційною комісією № 1 та оформлено протоколом ОП № 15.00004656.0026172 від 12.03.2016. Департаментом комунікації ОСОБА_2 поліції України інформацію про остаточні результати атестації позивача 30.03.2016 було розміщено на офіційному веб-сайті ОСОБА_2 поліції України. На виконання рішень Центральної атестаційної комісії № 7 ОСОБА_2 поліції України від 27.02.2016, Центральної апеляційної атестаційної комісії № 1 від 12.03.2016 відповідно до норм, вказаних в пункті 28 розділу IV та пункті 14 розділу VI Інструкції, наказом Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України від 25.11.2016 № 305 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 з 30.11.2016 звільнено зі служби в поліції за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» (через службову невідповідність). Згідно довідки старшого оперуповноваженого в ОВС управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України ОСОБА_5 від 01.02.2017, на момент звільнення, а саме: 30.11.16, ОСОБА_1 керівництво управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України про своє перебування на лікарняному письмово не інформував і листки тимчасової непрацездатності не надавав

Представники відповідачів - Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України та Центральної атестаційної комісії №7 ОСОБА_2 поліції України у судові засідання не зявлялися, належним чином та завчасно повідомлені про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями.

Відповідно до приписів ч.6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 128 КАС України, суд прийшов до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 09 січня 2015 року до 06 листопада 2015 року проходила службу в органах внутрішніх справ, що підтверджено записом в послужному списку позивача (а.с. 136).

Закон України «Про ОСОБА_2 поліцію», визначає правові засади організації та діяльності ОСОБА_2 поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в ОСОБА_2 поліції України.

Відповідно до п.9 та п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Націоналу поліцію», працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції (п. 9). Працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції відповідно до такої схеми співвідношення спеціальних звань (п.12).

Згідно ч.1 ст.59 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію», служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Приписами ч.1, ч.2 ст. 49 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» визначено, що на службу в поліції можуть бути прийняті громадяни України віком від 18 років, які мають повну загальну середню освіту, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, які володіють українською мовою. Вимоги щодо рівня фізичної підготовки для поліцейських та кандидатів, які вступають на службу в поліції, затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Частиною 1 ст. 58 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» визначено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обовязків.

Судом встановлено, що з 07.11.2015 року ОСОБА_1, на підставі заяви позивача, відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» призначено з присвоєнням спеціального звання поліції в порядку переатестування та установлення посадового окладу згідно штатного розпису призначена на посаду оперуповноваженого управління захисту економіки в Одеській області з присвоєнням йому спеціального звання лейтенант поліції, що підтверджено наказом ОСОБА_2 поліції України № 174 о/с від 11.11.2015 року (а.с. 129).

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової карєри (ч.1). Атестування поліцейських проводиться:1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність (ч.2). Атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками (ч.3). Рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами (ч.4) Порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України (ч.5).

У відповідності до ст. 57 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію», розроблена Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських, яка затверджена наказом МВС України від 17.11.2015 року № 1465 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 року за № 1445/27890) (далі Інструкція № 1465).

В п.3 розділу І Інструкція № 1465 визначено, що атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Отже ст. 57 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» та п. 3 розділу І Інструкція № 1465 визначено вичерпний перелік підстав для проведення атестування поліцейських.

Приписами ч.2 ст. 57 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» та п.3 розділу І Інструкція № 1465 передбачені підстави проведення атестації.

Наказом ОСОБА_2 поліції України від 20 листопада 2015 року №210 о/с «Про проведення атестування поліцейських апарату ОСОБА_2 поліції України, головних управлінь ОСОБА_2 поліції в Київській області та м. Києві» вирішено провести атестування поліцейських апарату ОСОБА_2 поліції України, міжрегіональних територіальних органів (ДВБ, ДПН, ДЗЕ, ДК) та інших підрозділів відповідно до вимог Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 17 листопада 2015 року №1465.

Згідно п.2 Наказу ОСОБА_2 поліції України № 210 о/с, наказано створити центральну атестаційну комісію у складі: голова підполковник поліції ОСОБА_6, заступник голови ОСОБА_2 поліції України керівник патрульної поліції; секретар підполковник поліції ОСОБА_7, заступник начальника управління начальник відділу Департаменту кадрового забезпечення ОСОБА_2 поліції України; члени комісії: полковник поліції ОСОБА_8, начальник Департаменту організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування; полковник поліції ОСОБА_9, т.в.о. начальника Правового департаменту; полковник поліції ОСОБА_10, начальник Департаменту кадрового забезпечення.

Пунктом 3 Наказу ОСОБА_2 поліції України №210, керівникам структурних підрозділів апарату ОСОБА_2 поліції України, міжрегіональних територіальних органів (ДВБ, ДПН, ДЗЕ, ДК), Державної установи «Центр обслуговування підрозділів ОСОБА_2 поліції України», Головного управління ОСОБА_2 поліції в Київській області, Головного управління ОСОБА_2 поліції у м. Києві доручено: скласти списки поліцейських апарату ОСОБА_2 поліції, міжрегіональних територіальних органів (ДВБ, ДПН, ДЗЕ, ДК), Державної установи «Центр обслуговування підрозділів ОСОБА_2 поліції України», головних управлінь ОСОБА_2 поліції в Київській області та м. Києві, які підлягають атестуванню; скласти атестаційні листи стосовно поліцейських; підготувати для надання на засідання атестаційної комісії додаткові матеріали щодо проходження служби поліцейськими; забезпечити прибуття поліцейських на засідання атестаційних комісій у разі необхідності.

В п. 4 Наказу ОСОБА_2 поліції України №210 визначено департаменту комунікацій розмістити на офіційному веб-сайті МВС: оголошення про набір до атестаційних комісій осіб з числа народних депутатів України, працівників МВС, громадських, правозахисних організацій, проектів міжнародної технічної допомоги, громадськості та засобів масової інформації.

23 листопада 2015 року ОСОБА_2 поліцією України видано наказ № 102 «Про організацію заходів з тестування особового складу ОСОБА_2 поліції України». Зазначеним наказом ОСОБА_2 поліції України, наказано керівникам структурних підрозділів ОСОБА_2 поліції України: забезпечити реєстрацію всіх без винятку осіб, які виявили бажання пройти атестування у єдиній централізованій відомчій телекомунікаційній мережі (ЄЦВТМ) за адресою: http//10.0.1.105/attestat/form.php у період з 24 до 26 листопада 2015 року; проінформувати особовий склад про те, що особи, які не зареєстровані у ЄЦВТМ, не будуть допущені до участі в атестуванні та не зможуть продовжити службу в поліції.

Отже, в п.п. 3 п.1 наказу ОСОБА_2 поліції України № 102 визначені додаткові умови проходження служби в поліції, які не передбачені Законом України «Про ОСОБА_2 поліцію», а саме реєстрація у єдиній централізованій відомчій телекомунікаційній мережі (ЄЦВТМ), так як вбачається з вказаного наказу не здійснення поліцейським реєстрації в ЄЦВТМ перешкоджає продовженню служби в поліції.

Суд вважає необґрунтованими посилання представників відповідачів в запереченнях на адміністративний позов, що позивач добровільно зареєструвався як особа, що бажає проходити атестування, оскільки наказом ОСОБА_2 поліції України № 102 від 23.11.2015 року передбачена умова, «що особи, які не зареєстровані у ЄЦВТ не зможуть продовжити службу в поліції», а добровільність вчинення дії особою не передбачає негативних для особи умов, за яких вчиняється ця дія.

Виконання посадовими особами територіальних органів ДЗЕ певних пунктів наказу №210 не є свідченням правомірності дій ДЗЕ та центральної атестаційної комісії № 7 ГУНП в Одеській області щодо віднесення позивача до поліцейських, які підлягають атестуванню та проведення йому атестування при відсутності на це встановлених Законом підстав.

Відповідно до приписів ч. 2 ст.57 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» та п.3 розділу І Інструкція № 1465, відповідачами повинні були бути визначені передумови для проведення атестування позивача, а саме чи то атестування призначається для вирішення питання про призначення позивача на вищу посаду, чи для вирішення питання про переміщення чи звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, тобто, з урахуванням конкретного підпункту ч. 2 ст.57 вказаного Закону та Інструкції. Також повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав для призначення позивача на вищу посаду чи для вирішення питання про переміщення чи звільнення зі служби, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби.

Однак до суду відповідачами не надані докази існування підстав для проведення атестування позивача, що визначені ч.2 ст. 57 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» та п.3 розділу І Інструкція № 1465.

Положеннями Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» та в розділі ІV та V Інструкції № 1465 визначений порядок організації, підготовки, проведення атестування та тестування.

Приписами п.6, п.7 розділу V Інструкції № 1465, передбачено, що оголошення про проведення тестування оприлюднюється на офіційному веб-сайті МВС, ОСОБА_2 поліції України чи відповідного органу поліції (п.6). В оголошенні про проведення тестування зазначаються такі відомості: 1) персональний склад осіб, які мають проходити тестування; 2) дата, час та місце проведення тестування; 3) перелік законів та нормативно-правових актів, які є предметом питань, винесених на тестування; 4) вимоги, які визначено цим розділом.

Застосовуючи приписи ст. 244-2 КАС України, суд враховує, що постановою Верховного Суду України від 05.03.2012 року по справі №21-42а12 встановлено, що питання, пов'язані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням), урегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ «Про міліцію», Законом України від 2 грудня 1990 року №509-XII «Про державну податкову службу», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР. Тому, за загальним правилом, під час вирішення справ цієї категорії пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у своїй постанові від 17.02.2015 року по справі №21-8а15.

Оскільки положеннями спеціального законодавства з питань проходження служби в поліції, а саме Законом України «Про ОСОБА_2 поліцію» не врегульоване питання визначення кола осіб, які не підлягають атестації, суд, з урахуванням наведених рішень Верховного Суду України, вважає за можливим застосувати до спірних правовідносин окремі положення Закону України «Про професійний розвиток працівників».

Статтею 12 Закону України «Про професійний розвиток працівників» визначені категорії працівників, які не підлягають атестації. Згідно ч.1 цієї статті не підлягають атестації працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

Судом встановлено, що позивач проходить службу в органах поліції з 07.11.2015 року та призначений оперуповноваженим управління захисту економіки в Одеській області в порядку переатестування, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що підстав, визначених ч.2 ст. 57 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» для призначення та проведення атестації ОСОБА_1, протягом першого року проходження ним служби в поліції у відповідачів не було.

Відповідно до п.п. 2 п.2 Розділу ІІ Інструкції №1465, у ОСОБА_2 поліції України створюються атестаційні комісії органів поліції, персональний склад яких затверджується наказом керівника відповідного органу за погодженням із ОСОБА_2 поліцією України.

Підпунктом 2 п. 3, п.4 Розділу ІІ Інструкції №1465, визначено, що до складу атестаційних комісій органів поліції входять: голова комісії та секретар комісії визначаються керівником органу поліції за погодженням із Головою ОСОБА_2 поліції України (п.3). До зазначених вище атестаційних комісій можуть бути включені працівники підрозділів кадрового забезпечення, Департаменту внутрішньої безпеки ОСОБА_2 поліції України, практичної психології та інші працівники апарату ОСОБА_2 поліції України чи органу поліції, а також за згодою народні депутати України, працівники МВС, громадських, правозахисних організацій, представники проектів міжнародної технічної допомоги, громадськості та засобів масової інформації. Кандидати з числа народних депутатів України, працівників МВС, громадських, правозахисних організацій, проектів міжнародної технічної допомоги, громадськості та засобів масової інформації включаються до складу атестаційних комісій за пропозиціями, які були отримані після розміщення відповідних оголошень на офіційних сайтах МВС чи органів поліції, та за наявності їхньої згоди (п.4).

Наказом ОСОБА_2 поліції України від 18.02.2016 року №147 «Про створення в ОСОБА_2 поліції України центральної атестаційної комісії № 7 та затвердження її персонального складу» затверджений персональний склад центральної атестаційної комісії №7:

- голова комісії - підполковник поліції ОСОБА_11, заступник Голови - начальник Головного слідчого управління;

- члени комісії: полковник поліції ОСОБА_12, заступник начальника управління Департаменту кадрового забезпечення; старший лейтенант поліції ОСОБА_13, головний оперуповноважений - інспектор Департаменту карного розшуку; ОСОБА_3, представник громадської організації «Експертна рада при МВС»; ОСОБА_14, представник громадської організації «ВО Автомайдан»; ОСОБА_15, представник громадської організації «Народний тил».

- секретар комісії: лейтенант поліції ОСОБА_16, інспектор роти 10 батальйону 4 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції.

Приписами п.п.4 п.1 розділу ІV Інструкції 1465, визначено, що при здійснені організаційних заходів з підготовки та проведення атестування наказами відповідних керівників оголошуються і передбачають: розміщення на офіційному веб-сайті МВС, ОСОБА_2 поліції України чи відповідних органів поліції оголошень про набір до атестаційної комісії.

Судом перевірено розміщення на виконання п.4 Розділу ІІ Інструкції №1465 оголошень щодо прийняття пропозицій з формування складу атестаційних комісій (сайт МВС України (www.mvs.gov.ua) та сайт ОСОБА_2 поліції України (www.npu.gov.ua), однак таких оголошень не виявлено. Однак до суду відповідачами не надано доказів розміщення відповідних оголошень на офіційних сайтах МВС чи органів поліції.

Також, до суду не надано жодного доказу за якими критеріями ОСОБА_3, представник громадської організації «Експертна рада при МВС»; ОСОБА_14, представник громадської організації «ВО Автомайдан»; ОСОБА_15, представник громадської організації «Народний тил», були включені до складу членів центральної атестаційної комісії № 7 НП України.

Відповідно до п.4 розділу 4 ІV Інструкції 1465, особи, щодо яких атестаційна комісія може прийняти рішення, можуть заявити відвід члену комісії якщо є інформація про конфлікт інтересів або обставини, що викликають сумнів у його безсторонності.

В адміністративному позові позивач зазначив, що він не був ознайомлений з персональним складом центральної атестаційної комісії № 7 та не було забезпечене право заявити відводи складу комісії.

Жодного належного доказу щодо ознайомлення позивача зі складом центральної атестаційної комісії № 7 відповідачами до суду не надано.

Відповідно до п. 3 розділу IV Інструкції №1465 атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники. Безпосередній керівник складає атестаційний лист на підлеглого за умови спільної служби в одному підрозділі з ним не менше 3 місяців.

Зі змісту пунктів 7-9 Розділу ІV Інструкції №1465, вбачається, що керівники, які складають атестаційний лист, зобов'язані: 1) ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; 2) проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; 3) вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; 4) на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

В атестаційному листі зазначаються такі відомості про поліцейського, який атестується: 1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками; 2)дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення; 3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою; 4) володіння іноземними мовами; 5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів; 6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби; 7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці; 8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого; 9) результати проходження підвищення кваліфікації. Прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4)займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що22.02.2016 року відносно позивача складений атестаційний лист (а.с. 132) де зазначено, що ОСОБА_1 за період служби в органах внутрішніх справ і в займаній посаді зарекомендував себе як ініціативний і принциповий співробітник. До виконання службових обовязків ставиться чесно і сумлінно. Має добру спеціальну підготовку організаторські та аналітичні здібності, почуття особисті відповідальності за доручену справу. Відзначається високою працездатністю, готовністю працювати в складних умовах. Самокритичний, визнає власні упущення. Знає чинне законодавство та нормативні акти, що регламентують діяльність органів внутрішніх справ, ОСОБА_2 поліції України, управління захисту економіки в цілому. В 2015 році ОСОБА_1 відкрито 1 кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191. За характером врівноважений, витриманий. Морально стійкий. У спілкуванні з колегами по службі та громадянами тактовний, ввічливий, доброзичливий. Взаємовідносини будує на ділових засадах, в колективі має авторитет. При виконанні службових завдань не рахується з особистим часом, вказівки керівництва виконує вчасно та в повному обсязі. На зауваження реагує правильно, робить належні висновки, вживає заходів щодо усунення недоліків. Табельну вогнепальну зброєю знає та впевнено нею володіє. Фізично розвинутий. У стройовому відношенні підтягнутий, завжди має охайний зовнішній вигляд, дотримується встановлених правил носіння форменого одягу. Відданий справі служіння народу України.

Атестаційний лист підписаний начальником відділу управління захисту економіки в Одеській області ДЗЕ ОСОБА_2 поліції України ОСОБА_17. Висновок прямого керівника (розділ ІІ атестаційного листа), підписаний начальником управління захисту економіки в Одеській області ДЗЕ ОСОБА_2 поліції України О.Ю. ОСОБА_18, «займаній посаді відповідає» (а.с. 132).

Відповідно до п.10 Розділу ІV Інструкції №1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест) та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

З атестаційного листа ОСОБА_1, вбачається, що за результатами тестування він отримав: 40/60 балів за тестування загальних навичок; 23/60 бал за професійне тестування (а.с. 132).

Приписами Розділу ІV Інструкції №1465 визначено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність (п.15). Атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7)результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження) (п.16).

Згідно з пунктами 20, 21, 23 Розділу ІV Інструкції № 1465 усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення (п.20). У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу (п.21). Протоколи засідань атестаційної комісії підписуються головою, секретарем, присутніми на її засіданні членами комісії (п.23). За результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції (п.24).

З аналізу вищевказаних положень Розділу ІV Інструкції № 1465, вбачається, що приймаючи рішення стосовно атестованого працівника поліції, атестаційна комісія повинна прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням усіх критеріїв, визначених пунктом 16 Розділу ІV Інструкції №1465.

Згідно з протоколом ОП №15.00004082.0026172 від 27.02.2016 року Центральної атестаційної комісії № 7, вбачається, що атестаційною комісією під час проведення атестації було досліджено атестаційний лист, декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади», інформацію з відкритих джерел (а.с. 133).

Однак до суду не надано належних та допустимих доказів, які б містили інформацію в відкритих джерелах стосовно позивача, яка була використана атестаційною комісією, також відсутні посилання на будь-які відкриті джерела в протоколі.

З протоколу ОП №15.00004082.0026172 від 27.02.2016 року Центральної атестаційної комісії № 7 (а.с. 133), вбачається, що атестування позивач проходила в Центральній атестаційній комісії № 7, де головою комісії зазначено ОСОБА_3, яка є представником громадської організації «Експертна рада при МВС». Однак відповідно до наказу НП Укрїни № 147 від 18.02.2016 року, головою центральної атестаційної комісії № 7 визначено полковника поліції ОСОБА_11 Відповідачами як субєктами владних повноважень, на яких покладено обовязок доводити при розгляді справи в суді обґрунтованість прийнятих рішень, не надано жодного належного доказу щодо визначення ОСОБА_3, головою центральної атестаційної комісії № 7.

У зазначеному протоколі вказано, що членами апарату НП Центральної атестаційної комісії №7 особі, яка проходить атестування, були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи щодо подальшого проходження служби в ОСОБА_2 поліції та інше. За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди атестаційна комісія №7 прийняла рішення що ОСОБА_1, займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність (а.с. 133).

Копії документів які були предметом перевірки центральної атестаційної комісії № 7 досліджені судом. Вказані документи не містять: будь-яких фактів щодо неповноти виконання функціональних обов'язків позивачем; низьких показників службової діяльності; негативні оцінки з професійної і фізичної підготовки; недбалого відношення позивача до службових обов'язків, а навпаки позивач характеризується з позитивної сторони, у тому числі і щодо виконання службових обов'язків.

Протокол - це документ, в якому фіксуються записи, що передають зміст та хід обговорення питань виступів учасників засідання, всі висловлені думки, які прозвучали питання та репліки, зауваження, позиції і рішення, прийняті колегіальним органом.

Враховуючи відсутність запису технічними засобами засідання, а також тієї обставини, що відповідно до п.17 Інструкції атестаційна комісія проводить розгляд матеріалів за відсутності особи, щодо якої приймається рішення та голосування проводиться за відсутності особи, щодо якої приймається рішення, суд вважає, що протокол повинен відображати підстави прийнятого рішення «займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність» з зазначенням яким саме критеріям, встановленим законодавством, не відповідає поліцейський, який проходив атестацію.

В протоколі Центральної атестаційної комісії № 17 щодо атестації ОСОБА_1, не відображений перелік питань, які були поставлені позивачу атестаційною комісією під час проведення співбесіди та на які питання позивач не надав чи уникав відповіді, а також відсутні обґрунтування та мотиви прийнятого рішення, що позивач «займаній посаді не відповідає підлягає звільненню зі служби через службову невідповідність».

Також з дослідженого протоколу Центральної атестаційної комісії № 7 вбачається, наявність суперечливих даних, так в протоколі зазначено, що за результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення головою Апарату НП Центральної атестаційної комісії № 7 , атестаційною комісією прийнято рішення.

Однак в даному протоколі не вказано, що голова Апарату НП Центральної атестаційної комісії № 7 був присутній при проведені атестації позивача, а також приписами Інструкції № 1465 не передбачено, що атестаційна комісія за результатами розгляду матеріалів та проведення співбесіди здійснює обговорення з головою ГУНП в Одеській області.

Враховуючи вище викладене, а також відсутність у протоколі: переліку питань, які були поставлені позивачу атестаційною комісією; обґрунтувань та мотивів прийнятого рішення при наявності атестаційного листа, в якому позивач характеризується з позитивної сторони, у тому числі і щодо виконання службових обов'язків, що свідчить про необґрунтованість та не відповідність прийнятого рішення атестаційному листу та наданим комісії матеріалам, зміст яких в протоколах не спростований.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що рішення центральної атестаційної комісії № 7 від 27.02.2016 року, що ОСОБА_1, «займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність» є протиправним та необґрунтованим та не може бути підставою для звільнення позивача з органів поліції.

З результатами атестування зазначеними у розділ ІV атестаційного листа ОСОБА_1, ознайомлена 03.03.2016 року (а.с. 166).

Відповідно до п.5. п.6 розділу VІ Інструкції №1465, поліцейський, щодо якого центральною атестаційною комісією чи атестаційною комісією органу поліції прийнято висновок, визначений підпунктом 3 або 4 пункту 15 розділу IV цієї Інструкції, за умови набрання ним загалом за професійний тест та тест на загальні здібності та навички 60 балів і більше має право протягом 5 робочих днів з дня ознайомлення або оприлюднення на офіційному веб-сайті МВС, ОСОБА_2 поліції України чи відповідного органу поліції результатів атестування подати скаргу на висновок відповідної атестаційної комісії (п.5). Скарги, подані з порушенням строку чи установленого порядку, не приймаються і не розглядаються (п.6).

Не погодившись з вказаним висновком Центральної атестаційної комісії №7, позивач оскаржив рішення атестаційної комісії до Центральної апеляційної атестаційної комісії № 1 (а.с. 21-22).

З протоколу ОП № 15.00004656.0026172 від 12.03.2016 року, Центральної апеляційної атестаційної комісії № 1 (а.с. 134), вбачається, що комісією вивчено скаргу досліджено атестаційний лист та інші матеріали на поліцейського, а саме: декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади», інформацію з відкритих джерел; були поставлені питання, що стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи подальшого проходження служби в ОСОБА_2 поліції та інші питання. За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення Головою Центральної апеляційної атестаційної комісії № 1 поставлено на голосування рішення: «відхилити скаргу поліцейського», виходячи з наступного: низький рівень професійних знань, відсутність досягнень в роботі, не зрозумів мотивації.

Отже з протоколу Центральної апеляційної атестаційної комісії № 1 вбачається, що комісією проведена співбесіда поставлені питання, що стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи подальшого проходження служби в ОСОБА_2 поліції та інші питання, однак ОСОБА_1, в адміністративному позові (а.с. 13) зазначає, що на співбесіду до апеляційної атестаційної комісії його не викликали.

До суду відповідачами не надано доказів виклику ОСОБА_1, та його присутності 12.03.2016 року при розгляді скарги в Центральній апеляційній атестаційній комісії № 1.

Представником відповідача ОСОБА_2 поліції України до суду надано лист першого заступника начальника ДЗЕ НП України без дати та номеру, адресований т.в.о. директора Департаменту комунікації НП України про направлення результатів атестаційних комісій стосовно працівників Департаменту для оприлюднення їх на офіційному веб-сайті.

Однак належних доказів ознайомлення позивача з рішенням Центральної апеляційної атестаційної комісії № 1 до суду відповідачами не надано.

Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України, кожному гарантоване право на оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових й службових осіб.

Приписами ч.1 ст.6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Зазначені приписи Конституції України та КАС України надають право особі звернутись до суду, якщо рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкту владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до п.28 Розділу VІ Інструкції керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Судом з досліджених доказів встановлено, що позивач проходив службу в органах поліції після прийняття відносно позивача рішення атестаційною комісією 27.02.2016 року до 30 листопада 2016 року.

Згідно з п.5 ч.1 ст.77 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через службову невідповідність.

25 листопада 2016 року в порушення п.28 Розділу VІ Інструкції, наказом Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України № 305 о/с на підставі висновків центральної атестаційної комісії від 27.02.2016 року та центральної апеляційної атестаційної комісії № 1 від 12.03.2016 року, відповідно до Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» звільнено зі служби в поліції за п.5 ч.1 ст. 77 (через службову невідповідність) лейтенанта поліції ОСОБА_1, оперуповноваженого управління захисту економіки в Одеській області, з 30 листопада 2016 року ( а.с. 130).

Підставою для видання 25.11.2016 року Департаментом захисту економіки наказу № 305 о/с, зазначено висновки центральної атестаційної комісії від 27.02.2016 року та центральної апеляційної атестаційної комісії № 1 від 12.03.2016 року, однак відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення атестаційної комісії не єдиний доказ виявлення невідповідності працівника та підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами по справі.

Судом з досліджених доказів встановлено, що ОСОБА_1, проходив службу в органах поліції після прийняття відносно позивача рішення центральною атестаційною комісією №7 з 27.02.2016 року до 30.11.2016 року (більше 11 місяців). Через 15 календарних днів з дня підписання позивачем атестаційного листа з висновками, наказ Департаментом захисту економіки ОСОБА_2 поліції України про звільнення ОСОБА_1, не був виданий, отже, в установлені строки рішення центральної атестаційної комісії № 7 щодо звільнення позивача не було реалізовані, а ОСОБА_1, фактично продовжував проходити службу на посаді оперуповноваженого управління захисту економіки в Одеській області. Відповідачами до суду не надано належних доказів, що ОСОБА_1, за час проходження служби в міліції та в подальшому в поліції не відповідав займаній посаді в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби.

З досліджених доказів судом встановлено, що позивач закінчив Одеський національний університет ім. І.І. Мечникова (спеціальність правознавство), діючих стягнень не має, позитивно характеризується, що вбачається з атестаційного листа та інформаційної довідки (а.с. 132, 140).

В Законі України «Про ОСОБА_2 поліцію» не визначено поняття терміну «службова невідповідність», однак виходячи зі змісту вимог та обмежень, що ставляться до поліцейського та загального розуміння понять, можна дійти висновку, що під службовою відповідністю мається на увазі відповідність поліцейського встановленим вимогам, добросовісне виконання вимог законодавства та дисциплінованість. Отже, службова невідповідність - це невідповідність займаній посаді в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби тощо.

Приписами чинного законодавства, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є крайнім заходом.

У відповідності до норм Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» та Інструкції звільнення через службову невідповідність може бути застосоване як вид дисциплінарного стягнення, про що зроблено висновок у постанові Верховного Суду України від 11.03.2014 у справі №21-13а14.

Згідно з положеннями ст. 19 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом ОСОБА_2 поліції України, що затверджується законом.

На час прийняття рішення (висновку) центральної атестаційної комісії № 7, 27.02.2016 року та наказу ДЗЕ ОСОБА_2 поліції України № 305 о/с від 25.11.2016 року, Дисциплінарного статуту ОСОБА_2 поліції України ще не затверджено, тому, керуючись аналогією закону, суд вважає за можливе застосувати до відносин звільнення норми Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися дисциплінарні стягнення, зокрема, у вигляді звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з порядком накладання дисциплінарних стягнень, визначеним у ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Поліцейський може бути звільнений через службову невідповідність на підставі п. 5 ч.1 статті 77 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» лише в крайньому випадку та за умови дотримання порядку накладення дисциплінарного стягнення.

Разом з тим відповідачами не доведено неможливості залишення позивача на службі в поліції, необхідності застосування крайньої міри у вигляді звільнення та порядку дотримання накладання дисциплінарного стягнення.

До суду відповідачами не надані належні докази та в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на невідповідність позивача займаній посаді.

З досліджених доказів судом встановлено, що в період з 14 листопада 2016 року до 02 грудня (включно) позивач був тимчасово непрацездатним, що підтверджується довідкою про тимчасову непрацездатність № 8042 (а.с. 25).

Отже позивача було звільнено зі служби в поліції в період тимчасової непрацездатності.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що наказ Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України від 25.11.2016 року № 305 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції, є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Постановою Верховного Суду України від 05.03.2012 року по справі № 21-42а-12 (яка є обовязковою для застосування) встановлено, що питання, пов'язані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням), урегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію», Законом України від 2 грудня 1990 року № 509-XII «Про державну податкову службу», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР. Тому, за загальним правилом, під час вирішення справ цієї категорії пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у своїй постанові від 17.02.2015 року по справі № 21-8а15.

Оскільки нормами Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» не врегульовані питання процедури поновлення на посаді поліцейських, звільнення яких визнано судом незаконним, суд згідно з положеннями ст.9 КАС України вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ч.1 ст.235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, ОСОБА_1, підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, а саме: на посаді оперуповноваженого управління захисту економіки в Одеській області з дати з якої звільнено позивача з 01 грудня 2016 року.

Згідно з ч.2 ст.235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з ч. 1 ст. 94 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію», поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

11 листопада 2015 року Кабінетом міністрів України прийнято постанову № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських ОСОБА_2 поліції». Даною постановою встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Проте в зазначеній постанові не визначено порядок нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати.

Середній заробіток працівника згідно з ч.1 ст.27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у порядку.

Згідно з правовим висновком зазначеним у Постанові Верховного Суду України від 14.01.2014 року по справі № 21-395а13: суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у порядку.

Відповідно до п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому, враховується положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок), який застосовується у випадку виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відповідно до абз.3 п.2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Абзацом 3 пункту 3 Порядку визначено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Згідно з п.5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Із п.5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абз.1 п.8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Відповідно до абз.1 п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат, працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 порядку).

Згідно довідки Департаменту захисту економіки НП України № 36 від 24.01.2017 року (а.с.148) грошове забезпечення за останні два календарні місяці перед звільненням ОСОБА_1, за жовтень 2016 року становить 5733,00 грн., та за листопад 2016 року становить 8517,60 грн.

Відповідно до Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року середньоденне грошове забезпечення позивача складає 339,30 грн. з розрахунку: (5733,00+8517,60):(20 дні + 22 дні).

Згідно листів Мінсоцполітики: від 20.07.2015 року N 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік», від 05.08.2016 року №11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік», кількість робочих днів у період з 01.12.2016 року по 17.03.2017 року становить 74 робочих днів.

Розраховуючи середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь ОСОБА_1, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.11.2016 року по 17.03.2017 року у розмірі 25108,20 грн. (74 дні (вимушений прогул) х 339,30 грн. (середньоденне грошове забезпечення позивача)), з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів

Приписами п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України, передбачено, що негайно виконуються постанови суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що негайному виконанню підлягає постанова суду в частині стягнення із Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України на користь ОСОБА_1, середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, що дорівнює 7125,30 грн. та поновлення ОСОБА_1, на посаді оперуповноваженого управління захисту економіки в Одеській області з 01 грудня 2016 року.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 3 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), та згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 11, 69-71, 128, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Апарату ОСОБА_2 поліції Центральної атестаційної комісії №7 від 27 лютого 2016 року, зазначене в розділі IV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа яким ОСОБА_1 визнаний таким, що не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України №305 о/с від 25 листопада 2016 року в частині звільнення оперуповноваженого управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» (через службову невідповідність).

Поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді оперуповноваженого управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України з 01 грудня 2016 року.

Стягнути з Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 поліції України на користь ОСОБА_1 грошове утримання за час вимушеного прогулу за період з 01 грудня 2016 року по 17 березня 2017 року в розмірі 25108,20 грн. (двадцять пять тисяч сто вісім гривень 20 коп.) з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого управління захисту економіки в Одеській області та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць - 7125,00 грн. (сім тисяч сто двадцять пять гривень30 коп.) з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Вовченко O.A.

Суддя Кравченко М.М.

Суддя Аракелян М.М.