Справа № 4592/11/2170
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2011-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2011 р. 10 год.30 хв.Справа № 2-а-4592/11/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Морської Г.М.,

при секретарі: Кравченко А.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Міськтеплокомуненерго" до Державної податкової інспекції у Голопристанському районі Херсонської області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Комунальне підприємство "Міськтеплокомуненерго" (далі позивач, КП) звернулось до суду із позовом до Державної податкової інспекції у Голопристанському районі Херсонської області (далі відповідач, ДПІ) про визнання недійсними податкового повідомлення-рішення від 19.04.2011р. № 000016230, яким позивачу визначено зобовязання із податку на додану вартість за основним платежем на 83931,00 грн. та штрафними санкціями 20982,75 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що податок на додану вартість нарахований податковим органом у звязку із завищенням позивачем податкового кредиту, у тому числі за рахунок коштів від отриманої дотації на покриття збитків в розмірі 53573,33грн. (сума дотації складає 321440,0грн.) та за рахунок застосування «касового методу» при придбанні газу у розмірі 30357,67грн. у відповідних податкових періодах. Зазначені висновки, на думку ДПІ, ґрунтуються на тому, що КП «Міськтеплокомуненерго», як платник податку, що продає теплову енергію фізичним особам та бюджетним установам, податковий кредит з ПДВ в частині придбання товарно-матеріальних цінностей, які використовуються для вироблення теплової енергії, повинен визначати за касовим методом на підставі п.11.11 статті 11 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року №168/97-ВР (далі - Закон №168/97-ВР). Позивач не погоджується із таким висновком, оскільки п.11.11 статті 11 Закону №168/97-ВР передбачає, що за касовим способом визначається база оподаткування лише із поставки теплової енергії та не стосується бази оподаткування із придбання товару для вироблення тепла. Також позивач не погоджується із висновком податкового органу про зменшення фактично сплаченого позивачем ПДВ при придбанні природного газу в складі платежу за рахунок коштів від отриманої дотації на відшкодування різниці в тарифах - 53573,33 грн. Зменшення податкового кредиту здійснене ДПІ з посиланням на пп. 3.2.7 п. 3.2 та п. 7.4 ст. 7 Закону №168/97-ВР. Позивач вважає безпідставним застосування даної норми, оскільки вона передбачає, що не є обєктом оподаткування операції з «виплат у грошовій формі заробітної плати (іншим прирівняним до неї виплатам), а також пенсій, стипендій, субсидій, дотацій за рахунок бюджетів або Пенсійного фонду України чи фондів загальнообов'язкового соціального страхування (крім тих, що надаються у майновій формі». Позивач не здійснював жодних із перелічених у статті виплат, а, отже, і посилання податкової служби на здійснення підприємством неоподатковуваних операцій є безпідставними. В обгрунтування своєї позиції представник позивача навів судову практику Вищого адміністративного суду України та Верховного Суду України.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, мотивуючи тим, що позивач порушив норми податкового законодавства, а тому ДПІ правомірно визначила підприємству податкові зобовязання та застосувала штрафні санкції.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Комунальне підприємство "Міськтеплокомуненерго" зареєстроване юридичною особою 21.07.1997 року Голопристанською райдержадміністрацією та взяте на облік платників податків ДПІ у Голопристанському районі Херсонської області. Позивач є платником ПДВ.

ДПІ у Голопристанському районі була проведена планова виїзна документальна перевірка КП "Міськтеплокомуненерго" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.07.2009 року по 31.12.2010 року.

За наслідками перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.04.2011р. № 000016230, яким підприємству визначено зобовязання із податку на додану вартість у сумі 83931,00 грн.

На донарахування ПДВ вплинули наступні порушення.

Перевіркою встановлено, що підприємством неправомірно використано касовий метод при формуванні податкового кредиту з вартості природного газу, використаного для виробництва теплової енергії, реалізованої іншим покупцям - платникам податку на додану вартість на загальних підставах.

Пунктом 11.11 ст. 11 Закону №168- 97-ВР встановлено, що тимчасово, до набрання чинності Податковим кодексом України, платники податку, які продають теплову енергію, газ природний (крім скрапленого), включаючи вартість його транспортування, чи надають послуги, вартість яких включається до складу квартирної плати чи плати за утримання житла, фізичним особам, бюджетним установам, не зареєстрованим платниками цього податку, а також житлово-експлуатаційним конторам, квартирно-експлуатаційним частинам, товариствам співвласників житла, іншим подібним платникам податку, які здійснюють збір коштів від зазначених покупців з метою подальшого їх перерахування продавцям таких товарів (послуг) у компенсацію їх вартості (далі - ЖЕКи), визначають базу оподаткування операцій з продажу таких товарів (послуг) за касовим способом. За касовим способом визначається також база оподаткування операцій з надання зазначених товарів (послуг) для ЖЕКів та бюджетних установ, що отримують ці товари (послуги), у разі якщо вони зареєстровані як платники податку.

Касовий спосіб визначення бази оподаткування операцій з продажу товарів (послуг) - спосіб податкового обліку, за яким датою виникнення податкових зобов'язань платника податку з продажу товарів (робіт, послуг) є дата отримання коштів на рахунок або у касу такого платника податку або отримання ним інших видів компенсації їх вартості, а датою виникнення права на податковий кредит є дата відрахування коштів з рахунку або каси платника податку в оплату вартості придбаних товарів (робіт, послуг) чи дата надання інших видів компенсації їх вартості (включаючи дату виписки рахунку (чека) при розрахунках картками платіжних систем або банківськими чи персональними чеками).

За висновками податкового органу, позивачем в порушення вимог вищевказаної статті включено до податкового кредиту звітного періоду суми податку на додану вартість з придбаного природного газу для вироблення теплової енергії для постачання її населенню та бюджетним установам.

Суд вважає, що такі висновки контролюючого органу не відповідають положенням податкового законодавства та зроблені без врахування наступного.

Оплата позивачем постачальникам та підрядникам товарів, робіт та послуг є окремими господарськими операціями.

В свою чергу, процес формування податкових зобовязань та податкового кредиту має відбуватися в межах однієї господарської операції.

В спірному випадку придбання позивачем у постачальника природного газу є окремою господарською операцією, під час якої одночасно формуються податкові зобовязання у постачальника та податковий кредит у позивача.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону №168- 97-ВР податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Згідно пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 цього Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

За таких обставин, суд погоджується з позивачем щодо правомірності віднесення при отриманні податкових накладних до складу податкового кредиту податку на додану вартість з вартості сплачених товарів робіт та послуг.

Також в акті перевірки зазначено, що КП «Міськтеплокомуненерго» в порушення підпункту 3.2.7 пункту 3.2 статті 3, пункту 11.11 статті 11 Закону України «Про податок на додану вартість», до складу податкового кредиту віднесено податок на додану вартість при погашенні заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію за рахунок субвенції з Державного бюджету, яка не є об'єктом оподаткування ПДВ.

Відповідно до підпункту 3.2.7 пункту 3.2 статті 3 Закону Закону №168- 97-ВР - не є об'єктом оподаткування операції з виплат у грошовій формі заробітної плати (іншим прирівняним до неї виплатам), а також пенсій, стипендій, дотацій за рахунок бюджетів або Пенсійного фонду України чи фондів загальнообов'язкового соціального страхування (крім тих, що надаються у майновий формі).

Статтею 53 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» установлено, що перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла в зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися або погоджувалися відповідними органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 05.03.09 №193 затверджено Порядок перерахування у 2009 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися або погоджувалися відповідними органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, який визначає механізм перерахування у 2009 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися або погоджувалися відповідними органами державної влади чи органами місцевого самоврядування.

Згідно Примітки до вказаного Порядку - розрахунки обсягу заборгованості з різниці в тарифах проводиться без урахування ПДВ.

Позиція податкового органу полягає у тому, що позивач зобовязаний був визначити обсяг операції отримання з бюджету субвенції як обсяг поставки без ПДВ, оскільки така операція п.п. 3.2.7 п.3.2 ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість» віднесена до таких, що не є обєктом оподаткування. Дане порушення призвело до того, що позивач не виконав вимог п.п. 7.4.3 п. 7.4 ст. 7 цього ж Закону, а саме: не здійснив розподілу податкового кредиту, що зумовило його завищення.

Суд не погоджується із думкою податкового органу, виходячи з такого.

Законом України «Про Державний Бюджет України на 2009 рік» запроваджено механізм цільового фінансування за рахунок державного та місцевих бюджетів погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися і постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з водопостачання та водовідведення тарифам, затвердженим органами державної влади чи органами місцевого самоврядування.

Зазначений механізм визначав порядок компенсації відємної різниці між затвердженим тарифом і фактичною вартістю теплової енергії (послуг із водопостачання та водовідведення), що постачалися населенню.

Відповідний механізм передбачав здійснення цільового фінансування за рахунок Державного бюджету у вигляді субвенцій, що виплачувалися постачальникам теплової енергії та послуг із теплопостачання, водовідведення та водопостачання.

Відповідно до п.п. 3.2.7 п. 3.2 ст. 3 Закону №168- 97-ВР не є об'єктом оподаткування операції з виплат у грошовій формі заробітної плати (іншим прирівняним до неї виплатам), а також пенсій, стипендій, субсидій, дотацій за рахунок бюджетів або Пенсійного фонду України чи фондів загальнообов'язкового соціального страхування (крім тих, що надаються у майновій формі).

Суд вважає, що у позивача були відсутні підстави для віднесення операцій з отримання коштів цільового фінансування за рахунок Державного бюджету у вигляді субвенцій, що виплачувалися постачальникам теплової енергії та послуг із теплопостачання, водовідведення та водопостачання, до операцій, які не є обєктом оподаткування, на які розповсюджується дія п.п. 3.2.7 п. 3.2 ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість».

Як випливає зі змісту 3.2.7 пункту 3.2 статті вказаного Закону він регулює оподаткування операцій саме з виплат, а не з отримання зазначеного у ньому цільового фінансування.

Водночас придбаний позивачем як виробником теплової енергії товар (природний газ) не використовується при здійсненні виплат бюджетних субвенцій, а призначений для використання в оподатковуваних операціях з поставки теплової енергії та послуг із теплопостачання.

В свою чергу, отримання цільового фінансування для компенсації відємної різниці між затвердженим тарифом і фактичною вартістю теплової енергії, що постачалася населенню, за нормами Закону України «Про податок на додану вартість» не розглядається як окрема операція, що створює наслідки в податковому обліку з податку на додану вартість теплопостачання.

Бюджетні дотації фактично відшкодовують збитки підприємству за оподатковуваними операціями, здійсненими за регульованими цінами (тарифами), а відтак знаходяться поза межами ціни таких операцій, яка визначається у межах цих же операцій для покупця/споживача товару (послуги).

Зважаючи на викладене, у позивача як постачальника теплової енергії та послуг із теплопостачання відсутні підстави для застосування підпункту 7.4.3 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», якою встановлено, що у разі коли товари (роботи, послуги), виготовлені використовуються в оподатковуваних операціях, а частково ні, до суми податкового кредиту включається та частка сплаченого (нарахованого) податку при їх виготовленні або придбанні, яка відповідає частці використання таких товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях звітного періоду.

Оскільки товар (природний газ), придбаний позивачем як виробником теплової енергії, повністю використаний ним в оподатковуваних операціях із поставки теплової енергії та надання послуг із теплопостачання, у позивача відсутня частка використання придбаних товарів або послуг в неоподатковуваних операціях.

Таким чином, суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) у звязку з придбанням товарів чи послуг, використаних при виробництві теплової енергії та наданні послуг із теплопостачання, включаються до складу податкового кредиту виробників теплової енергії у повному обсязі, а отримання цільового фінансування для компенсації відємної різниці між затвердженим тарифом і фактичною вартістю теплової енергії, що постачалася населенню, не розглядається як окрема операція, що створює наслідки в податковому обліку з податку на додану вартість теплопостачання.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та зясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а тому задовольняє їх у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Задовольнити повністю позовні вимоги Комунального підприємства "Міськтеплокомуненерго" до Державної податкової інспекції у Голопристанському районі Херсонської області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голопристанському районі Херсонської області від 19.04.2011р. № 000016230.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 23 листопада 2011 р.

Суддя Морська Г.М.

кат. 8.2.1