Справа № 805/529/17-а
Суддя: Козаченко А.В.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 р. Справа № 805/529/17-а

час прийняття: 12 год. 25 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Козаченка А.В.

суддів: Крилової М.М., Тарасенка І.М.

при секретарі Широбокові І.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника

відповідача 1 та відповідача 2 - Тернинко С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області, Державної фіскальної служби України про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області, Державної фіскальної служби України про зобов'язання вчинити певні дії.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що, на підставі Наказу від 29.09.2014 року № 168-о його було звільнено у запас у відставку за п.п. "б" п. 65 (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС, затвердженого постановою КМ від 29.07.1991 року № 114 з 29.09.2014 року. На підставі п. 23 Закону України "Про міліцію" (який діяв на момент звільнення), та у порядку, передбаченому Постановою КМУ від 12.05.2007 року № 707, відповідачем було надано позивачу висновок про виплату останньому допомоги в розмірі 69 880, 32 грн.

Позивач вважає, що вказаний розмір допомоги є меншим, ніж це передбачено ст. 23 Закону України "Про міліцію" та, на підставі викладених обставин, просить зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби України та Державну фіскальну службу України здійснити донарахування та виплату недорахованої одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності другої групи.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідачів проти задоволення позову заперечував, через канцелярію суду надав письмові заперечення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову виходячи з наступного.

Відповідно довідки 10 ААВ № 438849 від 27.10.2014 року, позивачу з 17.09.2014 року встановлена друга група інвалідності, захворювання пов'язане з проходженням служби в ОВС.

Довідкою 10 ААА № 014751 від 02.12.2014 встановлено, що позивач з 17.11.2014 року втратив 80% професійної працездатності.

Згідно довідки АВ № 0596540, позивачу з 01.11.2015 року встановлено другу групу інвалідності, причина: захворювання пов'язане з проходженням служби в ОВС.

На підставі Наказу від 29.09.2014 року № 168-о, позивача було звільнено зі служби у відставку за п.п. "б" п. 65 (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС від 29.07.1991 року № 114; виплатити ОСОБА_3 грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262 тощо.

Погодженим висновком від 20.10.2015 року, позивачу призначена грошова допомога в розмірі 69 880, 32 грн. Суд зазначає, що сторонами по справі доказів щодо нарахування та отримання позивачем зазначеної суми не надано.

Спірним моментом даної справи є розмір грошової дороги, яка повинна бути сплачена позивачу, у зв'язку з отриманням інвалідності, що настала в період проходження служби в ОВС.

Відповідно ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" в редакції від 26.10.2014 року, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Пунктом 1 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою КМУ від 12 травня 2007 р. N 707 (далі - Порядок № 707), одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується також у разі установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі також чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією; поранення (контузії, травми або каліцтва), що сталося: під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, - у розмірі річного грошового забезпечення; у період проходження служби, - у відсотках до розміру річного грошового забезпечення, встановленого відповідно до ступеня втрати працездатності, що визначається медико-соціальною експертною комісією. У разі виникнення у працівника міліції, податкової міліції або членів його сім'ї права на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму, виплата проводиться за вирахуванням такої суми.

Пунктом 3 Порядку № 707 також визначено, що розмір грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення за останньою посадою, яку особа рядового або начальницького складу займала на день загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), установлення інвалідності.

Відповідно п. 5 зазначеного Порядку № 707, для виплати грошової допомоги в разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи установлення групи інвалідності працівник міліції, податкової міліції подає органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби за місцем проходження служби: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги згідно з додатком; довідку медико-соціальної експертної комісії щодо визначення ступеня втрати працездатності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) та (або) установлення групи інвалідності; довідку про грошове забезпечення; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові, видачу документа та місце реєстрації (довідку органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про місце реєстрації або місце перебування заявника); копію ідентифікаційного номера.

Як вже було зазначено вище, відповідно довідки 10 ААВ № 438849 від 27.10.2014 року, позивачу з 17.09.2014 року встановлена друга група інвалідності, захворювання пов'язане з проходженням служби в ОВС.

Таким чином суд вважає, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

У подальшому, згідно довідки АВ № 0596540, позивачу з 01.11.2015 року встановлено другу групу інвалідності, причина: захворювання пов'язане з проходженням служби в ОВС.

Разом з цим, згідно ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" в редакції від 28.06.2015 року, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства тощо.

Відповідно, суд зазначає, що позивач, на підставі встановленої інвалідності другої групи, має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Таким чином суд приходить до висновку про необхідність зобов*язання Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області здійснити донарахування та виплату позивачу недорахованої одноразової грошової допомоги у зв'язку з інвалідністю, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою на підставі ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" в редакції від 26.10.2014 року та в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, згідно ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" в редакції від 28.06.2015 року.

Також суд вважає належним та достатнім способом захисту прав позивача обрати саме зобов'язання відповідачів здійснити вказані дії.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 1, 2 ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69 - 72, 86, 94, 158, 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області, Державної фіскальної служби України про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області здійснити донарахування та виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу у зв'язку з інвалідністю, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою на підставі ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-XII в редакції від 26.10.2014 року та в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, згідно ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-XII в редакції від 28.06.2015 року.

В інший частині позовних вимог - відмовити.

Вступну та резолютивну частину постанови складено в нарадчій кімнаті та проголошено у судовому засіданні 02.03.2017 року.

Повний текст постанови складено протягом п*яти днів.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Козаченко А.В.

Судді Крилова М.М.

Тарасенко І.М.