Справа № 813/5458/14
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" березня 2017 р. м. Київ К/800/33154/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Пасічник С.С.,

Стародуба О.П.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до Відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції Львівської області, державних виконавців Сокальського районного управління юстиції Львівської області ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ПАТ "Державний ощадний банк України", ПП "Нива - В.Ш." в особі філії 14 ПП "Нива-В.Ш.", про визнання неправомірними дій, скасування постанов та акту,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ВДВС Сокальського РУЮ з наступними вимогами:

визнати неправомірними дії державних виконавців ВДВС Сокальського РУЮ Львівської області, що полягали у порушенні вимог статті 62 Закону України "Про виконавче провадження" та порядку передачі ПАТ "Ощадний банк України" в рахунок погашення заборгованості арештованого майна, належного позивачу, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 та земельну ділянку, надану для будівництва та обслуговування цього житлового будинку і господарських будівель в споруд, загальною площею 0,1720 га;

визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу від 23 квітня 2014 року, затверджену 23 квітня 20124 року начальником ВДВС Сокальського РУЮ;

визнати неправомірним та скасувати акт державного виконавця від 8 травня 2014 року про реалізацію предмета іпотеки шляхом заліку забезпечених вимог іпотекодержателя в рахунок ціни майна.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди виходили з того, що державні виконавці діяли в межах своєї компетенції та у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про іпотеку", оскільки прилюдні торги не відбулись, тому заставлене майно було передане стягувачу на підставі постанови та акту держаного виконавця, що відповідає вимогам частини 9 статті 62 Закону України "Про виконавче провадження".

В обґрунтування касаційної скарги, позивач посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про їх скасування та прийняття нового - про задоволення позову.

При цьому зазначає, що суди не звернули належної уваги на доводи про те, що при передачі майна стягувачу державними виконавцями порушено порядок такої передачі. Зокрема, така передача відбулась після перших прилюдних торгів, без проведення первинної уцінки майна, без проведення повторних прилюдних торгів, повторної уцінку майна, чим порушено вимоги частин 5, 6 статті 62 Закону України "Про виконавче провадження". Допущено порушення положень Закону України "Про іпотеку" в частині порядку призначення та проведення торгів, позбавленні ОСОБА_4 права прийняти участь у торгах через невідповідність місця проведення торгів місцю, зазначеному в повідомленні про торги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконанні у ВДВС Сокальського РУЮ перебував виконавчий напис №4078 від 30 вересня 2010 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ №10013/0257 філії - Львівське обласне управління заборгованості в загальній сумі 316 966,14 грн., шляхом звернення стягнення на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 та земельну ділянку надану для будівництва та обслуговування цього житлового будинку і господарських будівель та споруд, загальною площею 0,1720 га.

17 липня 2013 року державний виконавець склав акт про опис та арешт майна боржника, а 4 жовтня 2013 року державний виконавець виніс постанову про призначення експерта.

13 січня 2014 року державний виконавець скерував боржнику та стягувачу повідомлення про надходження експертного висновку та вартість описаного майна.

Прилюдні торги з реалізації даного майна проводились філією №14 ПП "Нива-В.Ш." за стартовою ціною 303 320,00 грн. та були призначені на 14-00 год. 26 березня 2014 року.

Відповідно до протоколу №1414165, затвердженого директором філії №14 ПП "Нива-В.Ш." 7 квітня 2014 року, проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) не відбулись у зв'язку з відсутністю зареєстрованих покупців.

Постановою державного виконавця про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу від 23 квітня 2014 року, затвердженою 23 квітня 2014 року, начальником ВДВС Сокальського РУЮ, передано в рахунок погашення боргу за оцінкою, за якою воно було передано на реалізацію, територіальному відокремленому безбалансовому відділенню № 10013/0257 філії ЛОУ "Ощадбанк" майно на загальну суму 303 320,00 грн., а саме: житловий будинок, площею 113,4 кв.м. та земельна ділянка площею 0,1720 га, що розташовані за адресою АДРЕСА_1.

8 травня 2014 року державний виконавець склав акт про реалізацію предмета іпотеки шляхом заліку забезпечених вимог іпотекодержателя в рахунок забезпечення майна.

Статтею 17 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі написи нотаріусів.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Статтею 62 Закону № 606-XIV передбачено, що реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині 8 статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Нормами статті 62 цього Закону передбачено порядок реалізації майна, на яке звернено стягнення.

Не реалізоване на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах протягом двох місяців майно підлягає уцінці державним виконавцем, що проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися, або закінчення двомісячного строку реалізації майна на комісійних умовах. Майно може бути уцінене не більш як на 30 відсотків. У разі не реалізації майна в місячний строк з дня проведення уцінки воно повторно уцінюється в такому самому порядку, але не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна.

У разі, якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

У разі, якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов'язаний у п'ятнадцятиденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок для обліку депозитних сум органу державної виконавчої служби різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо початкова вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягується виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Майно передається стягувачу за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державний виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно.

Приймаючи оскаржувану постанову про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу від 23 квітня 2014 року та акт про реалізацію предмета іпотеки шляхом заліку вимог іпотекодержателя в рахунок забезпечення майна від 8 травня 2014 року, відповідачі виходили з того, що прилюдні торги з реалізації майна проводилися третьою особою у справі та були призначені на 14:00 год. 26 березня 2014 року за адресою АДРЕСА_2. В акті про реалізацію предмета іпотеки шляхом заліку вимог іпотекодержателя в рахунок забезпечення майна від 8 травня 2014 року державного виконавця ВДВС Сокальського РУЮ та Протоколі проведення прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна Філії ПП "Нива-В.Ш." зазначено, що прилюдні торги відбулися 7 квітня 2014 року за іншою адресою, а саме: місто Львів, проспект Чорновола, 7/235.

Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, судами попередніх інстанцій не надано оцінки датам проведення торгів та місцю їх проведення. Не надано оцінки доводам скаржника в частині порушення його права на участь в торгах.

Відповідно до статті 43 Закону України "Про іпотеку" прилюдні торги проводяться в двомісячний строк з дня одержання організатором прилюдних торгів заявки державного виконавця на їх проведення. Організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію.

В матеріалах справи відсутні докази надання публікації за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає передчасними висновки судів попередніх інстанцій про правомірність прийнятих державним виконавцем оскаржуваних акту про реалізацію предмета іпотеки та протоколу про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Судами попередніх інстанцій не надано оцінки доводам скаржника про порушення його права на інформації про організацію торгів, місце і час проведення торгів.

Судом апеляційної інстанції зазначено, що проведення торгів було організоване не суб'єктом владних повноважень, а третьою особою у справі, а позивач має право звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з позовом щодо оскарження дій філії 14 ПП "Нива-В.Ш." при проведенні прилюдних торгів.

Колегія суддів зазначає, що такі доводи не позбавляють відповідачів у справі обов'язку дотримуватися норм чинного законодавства та використовувати в оскаржуваних рішеннях достовірну інформацію на підставі перевірених доказів.

Разом з тим, відповідно до вимог частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За таких обставин рішення судів першої та апеляційної інстанції є необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню з направленням на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, оскільки зазначені недоліки унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час нового розгляду справи суду слід з'ясувати в повному обсязі обставини, що мають значення при розгляді справи, надати правову оцінку всім позовним вимогам позивача та встановити фактичні обставини щодо затвердження оскаржуваного акту про реалізацію предмета іпотеки та прийняття оскаржуваного протоколу про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Керуючись статтями 222, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: В.В.Швець

С.С.Пасічник

О.П.Стародуб