Справа № 310/8113/16-а(2-а/310/24/17)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2017 рокусправа № 310/8113/16-а провадження №2-а/310/24/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 січня 2017 року по справі №310/8113/16-а (провадження №2-а/310/24/17) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визнання протиправною відмову у встановленні статусу «інвалід війни» та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області щодо відмови у встановлені статусу «інвалід війни»;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області встановити статус «інваліда війни» відповідно до п.2 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що з 27.02.2001 року він був прийнятий на службу у Бердянську виправну колонію № 77 Управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Запорізькій області молодшим сержантом на посаду командира відділення та водієм ВПК відомчої пожежної охорони. На підставі наказу Управління державної пенітенціарної служби України у Запорізькій області № 389о/с від 28.12.2015р. згідно п.2 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію", через хворобу, був звільнений з Державної пенітенціарної служби України з 31.12.2015р. та відповідно до свідоцтва про хворобу військово-лікарської комісії ГУМВС України в Запорізькій області №480/с від 18.12.2015р. - непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. Причиною хвороби є отримання травм при виконанні службових обовязків. На звернення до відповідача із заявою про встановлення статусу «інвалід війни» позивач отримав відмову з посиланням на те, що причини його травми, що призвело до інвалідності, не можуть бути правовою підставою для надання статусу «інвалід війни» у відповідності до вимог п.2 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Вказану відмову позивач вважав незаконною, у звязку з чим звернувся з позовом до суду.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 січня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Постанова суду, зокрема, мотивована відсутністю правових підстав для встановлення позивачу статусу «інвалід війни»

з огляду на те, що інвалідність позивача не повязана з виконанням ним службових обовязків в контексті статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для встановлення статусу «інвалід війни». Заявник апеляційної скарги вказує на те, що травму, яка в подальшому призвела до інвалідності, він отримав при виконанні службових обовязків, під час перебування на службі, у звязку з чим має право на отримання такого статусу на підставі положень п.2 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що що ОСОБА_1 з 27.02.2001 року був прийнятий на службу у Бердянську виправну колонію № 77 Управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Запорізькій області на посаду командира відділення, водія ВПК відомчої пожежної охорони (наказ № 10/ос від 27.02.2001р.).

31 грудня 2015 року був звільнений за ст.77 п.2 (через хворобу) Закону України "Про національну поліцію" (наказ № 389о/с від 28.12.2015р.).

З акту спеціального розслідування групового нещасного випадку ф.Н-5 від 17.12.2015р. (а.с.16-20) та акту № 1 про нещасний випадок пов'язаний з виконанням службових обов'язків ф.Н-1 від 2015р. (а.с.21-24) вбачається, що 07 квітня 2006 року за розпорядженням начальника Бердянської виправної колонії (№ 77) від 06 квітня 2006 року №1-рп (доручив вирішити питання подальшої поставки лози на підприємство) було відряджено до смт.Куйбишеве Запорізької області на один день ОСОБА_1, який виконував обов'язки заступника начальника з працевикористання спеціального контингенту у виробництві, та водія установи ОСОБА_2. 07.04.2006 року приблизно о 10.30 год., повертаючись з відрядження у місто Бердянськ на автомобілі ВАЗ-2105, державний №28909НА, під керуванням ОСОБА_1М,, по головній дорозі на перехресті доріг Бердянськ-Андріївка та Осипенко-Андрівка, водій транспортного засобу ВАЗ-2109, державний №97073, ОСОБА_3, рухаючись по другорядній дорозі не надав переваги у русі та здійснив зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_1. В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди водій установи ОСОБА_2 та водій автомобілю ВАЗ-2109 ОСОБА_3 померли, а ОСОБА_1 з отриманими травмами - "закрита ЧМТ, забій головного мозку, забої м'яких тканин області таза справа" - було направлено до лікарні. При проведенні службової перевірки (висновок службового розсідування від 21.04.2006р. - а.с.25), порушень з боку ОСОБА_1 не виявлено, одержані ним травми є такими, що отримані в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

В свідоцтві про хворобу № 480/с від 18 грудня 2015 року (а.с.14) зазначено, що військово-лікарська комісія ГУМВС України в Запорізькій області за направленням ВРП УДМС України в Запорізькій області ВР (№101) здійснила медичний огляд ОСОБА_1 та встановила діагноз про причинний зв'язок (п.12) - травма, так, пов'язана з виконанням службових обов'язків.

Згідно виписки з акту огляду МСЕК АВ № 0548257 від 17.02.2016р. (а.с.12) ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності, причина інвалідності «травма, так, пов'язана з виконанням службових обов'язків», дата чергового переогляду - лютий 2018 року.

ОСОБА_1 звернувся з заявою до Управління праці та соціального захисту населення про встановлення йому статусу інваліда війни, але отримав відмову (лист № 14337 від 02.11.2016р. - а.с. 9), з посиланням на відсутність правових підстав для встановлення такого статусу.

Вважаючи незаконною відмову у наданні статусу "інвалід війни" позивач звернувся до суду.

За наслідками перегляду судового рішення суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно із Преамбулою Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до ст..1 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» Закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом:

створення належних умов для підтримання здоров'я та активного довголіття;

організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів;

виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни;

надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров'я.

Згідно із ч.2 ст.4 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Виключний перелік осіб, які належать до інвалідів війни, визначено статтею 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Так, зокрема, пунктом 2 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов'язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

За змістом частини першої і другої статті сьомої Закону до інвалідів війни віднесені особи, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби, пов'язаних з перебуванням на фронті, в районі воєнних дій, у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

При цьому, на думку колегії суддів, не можуть бути віднесенні до інвалідів війни особи, які стали інвалідами внаслідок каліцтва або захворювання (що мало місце у спірному випадку), одержаних хоча і під час виконання службових обов'язків, але якщо виконання таких службових обовязків не було повязано з захистом Батьківщини, з участю в бойових діях у мирний час, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Надання статусу інваліда війни відповідно до статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" безпосередньо пов'язано з визначенням самого поняття "ветеран війни", яке міститься у статті 4 цього Закону. А відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

Оскільки судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що інвалідність позивача не повязана із виконанням службових обовязків в контексті статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", то суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що позивач не може вважатися інвалідом війни.

З огляду на встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 січня 2017 року по справі №310/8113/16-а (провадження №2-а/310/24/17) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 17.03.2017р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк