Справа № 621/139/17
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 р. Справа № 621/139/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Курило Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області на постанову Зміївського районного суду Харківської області від 06.02.2017р. по справі № 621/139/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області

про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області (далі по тексту - УПФУ в Зміївському районі), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення УПФУ в Зміївському районі від 02.08.2016 року щодо відмови у поновленні виплати їй пенсії за віком як інваліду III групи; зобов'язати відповідача відновити ОСОБА_1 виплату пенсії, як інваліду ІІІ групи з 25.07.2016 року відповідно до Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування» та зобов'язати виплатити на її користь з вказаної дати недоотриману суму пенсії.

Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 06.02.2017 року позов задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії УПФУ в Зміївському районі щодо відмови у поновленні виплати ОСОБА_1 пенсії за віком як інваліду ІІІ групи; скасовано рішення УПФУ в Зміївському районі від 02 серпня 2016 року щодо відмови у поновленні виплати ОСОБА_1 пенсії за віком як інваліду ІІІ групи; зобов'язано п УПФУ в Зміївському районі поновити ОСОБА_1 виплату пенсії як інваліду ІІІ групи з 01 серпня 2016 року відповідно до Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування» та зобов'язано виплатити на її користь з вказаної дати недоотриману суму пенсії. В іншій частині адміністративного позову - відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Зміївського районного суду Харківської області від 06.02.2017 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про державну службу», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» , Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в Зміївському районі та отримує пенсію за віком, починаючи з 17.09.2009 року, є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням, що підтверджується копією Довідки МСЕК, серії НОМЕР_1.

ОСОБА_1 працює на посаді начальника архівного відділу районної державної адміністрації, що підтверджується копією трудової книжки позивачки та копії листа Зміївської районної державної адміністрації Харківської області від 29.12.2016 року вих. № 01-35/4080.

25 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до УПФУ у Зміївському районі із заявою про поновлення виплати пенсії за віком як інваліду ІІІ групи. На вказану заяву позивач отримала відмову від 08.08.2016 року вих. № 6298-02/09, в якій зазначалося, що рішенням відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі від 02.08.2016 року їй відмовлено в поновлення пенсії, посилаючись на відсутність для цього правових підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача про відмову в поновленні виплати пенсії необґрунтоване та підлягає скасуванню, у зв'язку з чим необхідно поновити виплату пенсії позивачки з 01.08.2016 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктами 4, 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ та від 24.12.2015 № 911 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» встановлено, що Кабiнету Мiнiстрiв України у тримiсячний строк з дня набрання чинностi цим Законом: пiдготувати та подати до 1 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону щодо призначення всiх пенсiй, у тому числi спецiальних (крiм пенсiй вiйськовослужбовцiв i наукових працiвникiв), на загальних пiдставах; забезпечити прийняття нормативно-правових актiв, необхiдних для реалiзацiї цього Закону; забезпечити приведення мiнiстерствами та iншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актiв у вiдповiднiсть iз цим Законом. У разi неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всiх пенсiй, у тому числi спецiальних, на загальних пiдставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсiйного забезпечення осiб, яким пенсiї/щомiсячне довiчне грошове утримання призначаються вiдповiдно до законiв України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрiй i статус суддiв», «Про статус народного депутата України», «Про Кабiнет Мiнiстрiв України», «Про судову експертизу», «Про Нацiональний банк України», «Про службу в органах мiсцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексiв України, Положення про помiчника-консультанта народного депутата України.

Таким чином, підставою для припинення виплати пенсії є факт роботи особи на посаді яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від набуття такого права особою.

У зв'язку з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. №213-УІІІ, в п. 9 якого зазначено, що частину 7 статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" (Відомості Верховної Ради України, 2001 р., № 33, ст. 175) доповнити реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються".

Згідно п. 17 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24.12.2015 року № 911, який набрав чинності 01.01.2016 року, до частини 7 статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» внесено зміни, якими цифри і слова «01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року» замінено цифрами і словами «01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року», тобто, дія норм Закону №213 від 02.03.2015 року щодо призупинення виплат пенсій в період служби з органах місцевого самоврядування продовжена і на 2016 рік.

Частиною 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії або щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ та від 24.12.2015 № 911 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» передбачено, що порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Колегія суддів вважає, що під час розгляду даної справи застосуванню підлягає спеціальний закон, який регулює правовідносини пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців та прирівняних до них осіб - посадових осіб органів місцевого самоврядування, яким є, зокрема, Закон України від 02.03.2015 р. № 213- VІІІ та від 24.12.2015 № 911 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» і таким чином законодавчо встановлено заборону виплати з 01.04.2015 року пенсій за віком, призначених відповідно до Закону України № 1058 особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі службовим особам органів місцевого самоврядування.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в Зміївському районі та отримує пенсію за віком, починаючи з 17.09.2009 року, є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням.

Управлінням Пенсійного фонду України в Зміївському районі зупинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2015 року, оскільки позивачка працює на посаді начальника архівного відділу районної державної адміністрації, а відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» підставою для припинення виплати пенсії є факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від набуття такого права особою.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання позивачки на те, що починаючи з 01 червня 2015 року посада, на якій вона працює не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відсутні підстави для невиплати їй пенсії, оскільки діюче законодавство визначає, що підставою для тимчасового припинення виплати пенсії є проходження державної служби в районній державній адміністрації , а не право на призначення пенсії.

Таким чином, із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_1 необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Згідно положень ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова Зміївського районного суду Харківської області від 06.02.2017 року підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, п. 3 ст. 198, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області задовольнити.

Постанову Зміївського районного суду Харківської області від 06.02.2017р. по справі № 621/139/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Русанова В.Б. Курило Л.В.