Справа № 751/11433/16-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Межевича М.В., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Канівець К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Новозаводського районного суду м.Чернігова від 23 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернулась до суду з позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, в якому просить:

- визнати неправомірними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови, в перерахунку їй пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ,

- зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії позивачу відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, з 01.01.2016 призначеної в розмірі 90 % заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі з врахуванням підвищення з 01.01.2016 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 та згідно довідки №03-29/1701 від 10.11.2016.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 січня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку пенсії державного службовця. Зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України провести позивачу перерахунок та виплату пенсії державного службовця, призначеної відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-XII у розмірі 84 % заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з врахуванням підвищення з 01.12.2015 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та довідки про заробітну плату №03-29/1701 від 10.11.2016, починаючи з 01.12.2016, з урахуванням проведених виплат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку частини 1 статті 41 КАС України, без фіксації судового процесу

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Чернігівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 84% від заробітної плати.

09 грудня 2016 року позивач звернулась до Чернігівського об'єднаного управлінні Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії за віком, у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати на підставі довідки про заробітну плату працюючого державного службовця №03-29/1701 від 10.11.2016.

Листом №23849/06 від 16.12.2016 Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України повідомило позивача про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії. Відповідачем зазначено, що відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015, який набрав чинності з 01.05.2016 не передбачено проведення перерахунків раніше призначених пенсій державним службовця. Виходячи з вищевикладеного, відповідач дійшов висновку, що законодавчі підстави для проведення перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючих державних службовців відповідно до поданих документів - відсутні.

Не погоджуючись з цим, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновку про необґрунтованість відмови відповідача у проведенні перерахунку пенсії, оскільки перерахунок пенсії позивачу має здійснюватись виходячи з норм закону, які були чинними та діяли на момент призначення пенсії та в подальшому втратив чинність.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій Пенсійного фонду щодо відмови у здійснені перерахунку пенсії позивачу як державному службовцю на час його звернення з такою заявою з огляду на наступне.

У зв'язку з набуттям чинності 1 травня 2016 року Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII положення Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII частково втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-ІV. Таким чином, з 1 травня 2016 року Законом України «Про державну службу» № 889-VIII по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Разом з цим, Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи статті 90 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII та Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV, з 1 травня 2016 року підстав для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати не вбачається.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2. звернулась до управління пенсійного фонду 09 грудня 2016 року, тобто після набуття чинності Закону України «Про державну службу» №889-VIII, яким було скасовані норми попередньо діючого Закону України «Про державну службу» № 3723-XII, який регулював пенсійне забезпечення державних службовців, що і стало підставою для відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивачу.

У своєму позові ОСОБА_2 посилається на наявність права на перерахунок пенсії відповідно до норм Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ та постанов Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000, №1013 від 09.12.2015, разом з тим, колегія суддів не погоджується з вказаним доводами позивача з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-XII визначалося, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Пунктом 4 та 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31.05.2000 №865, в редакції, яка була чинна до 15.12.2015, було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16.01.2003 №432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Таким чином, законодавством, чинним станом на час призначення пенсії позивачу, було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

Проте, у зв'язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» 28.12.2014 №76-VIII текст статті 37-1 Закону України «Про державну службу» викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 № 1013, з 01.12.2015 встановлені нові розміри посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери.

Також, у зв'язку із прийняттям вказаної постанови пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» №865 від 31.05.2000 був виключений, а 5 змінений.

При цьому, колегія суддів зазначає, що Кабінетом Міністрів України на виконання змін до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723 не було визначені умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям.

Положення статті 37, 37-1 Закону № 3723-ХІІ, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, з 1 травня 2016 року втратили чинність.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону від 02.03.2015№ 213-VIIІ, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Отже, на час підвищення посадових окладів державним службовцям та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі статті 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, зазначена норма втратила чинність.

Діюче законодавство України не містить положень, які б дозволяли застосовувати нормативно-правові акти, які втратили чинність.

В Рішенні Конституційного Суду України №1-рп/99 від 9 лютого 1999 року чітко визначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

При цьому Закони України №76-VII, №213-VIIІ та №889-VIІI не визнані неконституційними, тому підлягають застосуванню.

Таким чином, з 01.05.2016 Законом України «Про державну службу» №889 по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Натомість, Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із відповідною заявою набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VIІI від 10.12.2015, який не містив правової норми щодо визначення порядку і умов перерахунку пенсій державних службовців та, встановлення права особи на перерахунок призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою та підстави для такого перерахунку.

Право на перерахунок пенсії виникає, за загальним правилом, або у зв'язку зі збільшенням стажу, або збільшенням розміру заробітної плати (що має місце в межах спірних правовідносин) та може бути реалізовано на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи дату звернення позивача із відповідною заявою, приходить до висновку, що пенсійним органом правомірно відмовлено в перерахунку пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 31 січня 2017 року у справі №686/17709/16-а, від 01 лютого 2017 року у справі №669/641/16-а.

Колегія суддів зазначає, що згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014, законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії до законодавства, яке регулює питання щодо пенсійного забезпечення, внесено зміни, які не передбачають перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Посилання позивача на те, що відповідно до статті 22 Конституції України відмова пенсійного органу у здійсненні перерахунку пенсії позивачу приводить до звуження змісту та обсягу її конституційних прав на пенсійне забезпечення не приймається судом до уваги, оскільки як вбачається з аналізу норм Конституції України та зазначено в рішенні Конституційного Суду України у справі №20-рп/2008 від 08.10.2008 конституційні права і свободи, встановлені Конституцією України , не можна скасовувати та обмежувати (ч.2 ст.22, ч.1 ст.64, ч.1 ст.157 Конституції України), а права і свободи встановлені в законах України не можна тільки обмежувати (ч.3 ст.22 Конституції України). Тому скасування права, встановленого законом, не суперечить Конституції.

Водночас, колегія суддів наголошує, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії не призвела до зменшення розміру пенсії позивача, яку він отримував до цього, тобто, не відбулося звуженням обсягу вже набутих позивачем прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Пленум Верховного Суду України №16 від 16 вересня 2016 року, розглянувши подання голови Верховного Суду України про прийняття рішення стосовно звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо конституційності статті 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 дійшов висновку щодо відсутності обґрунтованих підстав для звернення до Конституційного Суду України з таким поданням, з огляду на те, що згідно із Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ Закон України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10, 12 розділу ХІ Закону №889-VІІІ) утратив чинність.

Крім того, слід зазначити, що Верховний Суд України у своїй постанові від 12.07.2016 у справі №21-1726а16 висловив правову позицію, відповідно до якої відсутність постанови Кабінету Міністрів України яка чітко визначає розмір заробітної плати (чи пенсії) не є підставою для застосування вже недіючих норм Законі України для проведення перерахунку заробітної плати (пенсії).

А тому постанова суду першої інстанції має бути скасована з постановленням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі статті 37-1 Закону України «Про державну службу», що діяв на час призначення пенсії, та постанов Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015, як скаржник просить у своєму адміністративному позові, та приймає до уваги доводи апелянта щодо зміни законодавства, яке регулює спірні правовідносини, а тому постанова суду першої інстанції має бути скасована з постановленням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Посилання позивача на бездіяльність держави не приймається судом до уваги, оскільки законом було надано право Кабінету Міністрів України встановлювати умови і порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям.

Відповідно до статті 159 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - задовольнити.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 січня 2017 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлено 16 березня 2017 року.

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Межевич М.В.

Сорочко Є.О.