Справа № 820/6212/16
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 лютого 2017 р. № 820/6212/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Панченко О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича щодо не включення ОСОБА_1 (ІНН: НОМЕР_1) до переліку вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не у повній сумі, що містилася на рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_2 у ПАТ "Банк Михайлівський", а саме у сумі 87067,47 грн.;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та доповнення до Переліку вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", що мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в частині збільшення кількості вкладників та гарантованої суми, а саме до переліку фізичних осіб, кошти яких підлягають виплаті, додати суму у розмірі 38425,57 грн., як суму коштів, яка підлягає виплаті за вкладом ОСОБА_1 (ІНН: НОМЕР_1) по рахунку НОМЕР_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є вкладником ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" та має право вимагати від ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" повернення йому вкладу у розмірі 38425,57 гривень за договором банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" №980-006-000003847 від 29.02.2016 р. та договору №980-006-000196363 від 29.02.2016 року "Капітал+" (з виплатою процентів щомісячно) Крім того, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" протиправно не включено позивача до списку сум гарантованих виплат з посиланням на нікчемність переказів коштів, здійснених ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" на розрахунковий рахунок позивача. Кошти, що знаходяться на його рахунку, відкритому в ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ", є вкладом, а тому у Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" є всі підстави для включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. За таких підстав позивач звернувся за захистом своїх законних прав та інтересів до суду.

Представник позивача прибув у судове засідання, склав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в порядку письмового провадження. (т.2 а.с.63).

Відповідач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" Волков Олександр Юрійович, у судове засідання не прибув, повноважного представника не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений судом належним чином, в порядку, передбаченому ст.33-35 КАС України.

У письмових запереченнях на позов (т.1 а.с.95-96, т.2 а.с.1-3) зазначив, що уповноважена особа Фонду під час складання переліку акцептованих кредиторів діяла у чіткій відповідності з приписами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та нормативно - правових актів Фонду, і підстав для визнання її бездіяльності незаконною не існує. На думку, відповідача доводи позивача незаконні, необ'єктивні, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, у судове зсідання повноважного представника не направила, про дату, час і місце судового засідання повідомлена судом належним чином. в порядку, передбаченому ст.33-35 КАС України.

У письмових поясненнях (т.1 а.с.64-67) Фонд вказав, що листом від 14.12.2016 р. вих.№14.12.16/13 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Волковим О.Ю, було надано додаткову інформацію до Переліку вкладників ПАТ "БАНК "МИХАЙЛІВСЬКИЙ", які мають право на відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. До вказаного переліку було включено інформацію щодо ОСОБА_1 Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2786 від 15.12.2016 року затверджено зміни до Загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом ПАТ "БАНК "МИХАЙЛІВСЬКИЙ" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та включено позивача до Загального реєстру. крім того позивач 21.12.2016 р. отримав гарантовану суму вкладу в розмірі 46811,75 грн., звернувшись до відділення банку-агента ПАТ "ПУМБ". Посилаючись на викладені вище обставини, третя особа стверджує, що права позивача не порушені і тому вони не підлягають судовому захисту, та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки, сторони належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, потреба заслухати свідка чи експерта відсутня, перешкод для розгляду справи у судовому засіданні немає, а тому суд вважає що справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами в порядку письмового провадження з огляду на ч. 6 ст. 128 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову та заперечень, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

З матеріалів справи встановлено, що 29.02.2016 року між ПАТ "БАНК "МИХАЙЛІВСЬКИЙ" та ОСОБА_1 укладено договір банківського рахунку №980-006-000003847, відповідно до умов якого банк відкрив на ім'я ОСОБА_1 поточний рахунок НОМЕР_2 в гривні для зберігання грошей та здійснення розрахунково-касового обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього договору та розпоряджень клієнта, а клієнт зобов'язався оплачувати послуги Банку. (т.1 а.с.9).

Також, 29.02.2016 року ОСОБА_1 уклав договір №980-006-000196363 з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" тип договору: "Капітал+" (з виплатою процентів щомісячно), за умовами якого ОСОБА_1 передає у власність ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 46000,00 грн., а ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" зобов'язується повернути ОСОБА_1 таку ж суму коштів та виплатити проценти на умовах та в порядку, передбаченому цим договором. (т.1 а.с.10-11).

Відповідно до п.1.4 вищевказаний договір підписано від імені ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" повіреним - ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ".

20.05.2016 року договір №980-006-000196363 було розірвано та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" здійснено переказ коштів на поточний рахунок позивача №6901 у ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ".

05.04.2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" укладено договір №980-006-000216548 тип договору: "Суперкапітал" (інвестиційний) (з виплатою процентів щомісяця), за умовами якого ОСОБА_1 передає у власність ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" 5000,00 грн., а ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" зобов'язується повернути ОСОБА_1 таку ж суму коштів та виплатити проценти на умовах та в порядку, передбаченому цим договором. (т.1 а.с.13).

Згідно додаткової угоди від 18.04.2016 року до договору №980-006-000216548 від 05.04.2016 року, за домовленістю сторін збільшено суму договору, що передається у власність на суму 7000,00 грн. Таким чином загальна сума договору становить 12000,00 грн. (т.1 а.с.14).

Відповідно до п.1.4 вищевказаний договір підписано від імені ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" повіреним - ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ".

20.05.2016 року договір №980-006-000216548 від 05.04.2016 року було розірвано та ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" здійснено переказ коштів на поточний рахунок позивача НОМЕР_2 у ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ".

Судом встановлено, що наявними в матеріалах справи копіями квитанцій від 29.02.2016 року №6741052 (т.1 а.с.15), від 05.04.2016 року №QS625201 (т.1 а.с.16), від 18.04.2016 року №4188554 (т.1 а.с.17) підтверджується внесення позивачем грошових коштів на поточний рахунок в ПАТ "Банк Михайлівський".

Як встановлено під час розгляду справи, що на підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016р. за № 14/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016р. за № 812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016 року по 22 червня 2016 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" - Ірклієнка Юрія Петровича.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України № 124-рш від 12.07.2016р. "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 1213 від 12.07.2016р. "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнку Юрію Петровичу строком на 2 роки з 13.07.2016р. по 12.07.2018р.

Повідомленням, що розміщено на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, вкладників ПАБ "Банк Михайлівський" повідомлено , що з 15 липня 2016 року розпочинається виплати коштів вкладникам зазначеного банку, для отримання яких вкладники можуть звернутися в період з 15.07.2016 року до 26.08.2016 року включно до установ банків-агентів Фонду: ПАТ "Альфа Банк", ПАТ "Банк Кредит Дніпро", ПАТ "КРЕДОБАНК", ПАТ "ПУМБ", ПАТ КБ "Правекс-Банк", АТ "Таскомбанк".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №1702 від 01.09.2016 р. призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" та делеговано всі повноваження ліквідатора банку Волкову Олександру Юрійовичу з 05.09.2016 р.

Таким чином, на момент віднесення ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" до категорії неплатоспроможних, на розрахунковому рахунку позивача знаходилися грошові кошти у розмірі 87067,47 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку НОМЕР_2 від 06.02.2017 року. (т.1 а.с.75).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач звертався до відділення ПАТ "ПУМБ" у м.Харкові з метою отримання виплати за вкладом по поточному рахунку НОМЕР_2, однак позивачу було виплачено лише частину гарантованої суми відшкодування в розмірі 1830,15 грн., що підтверджується поданою позивачем заявою про видачу готівки №759519 від 08.09.2016 року (т.1 а.с. 19).

Листом від 14.12.2016 р. вих.№14.12.16/13 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Волковим О.Ю, було надано додаткову інформацію до Переліку вкладників ПАТ "БАНК "МИХАЙЛІВСЬКИЙ", які мають право на відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, до якого з-поміж інших вкладників вказаного переліку було включено інформацію щодо ОСОБА_1 (т.1 а.с.76).

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2786 від 15.12.2016 року було затверджено зміни до Загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом ПАТ "БАНК "МИХАЙЛІВСЬКИЙ" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та включено позивача до Загального реєстру.

21.12.2016 р. ОСОБА_1 отримав частину гарантованої суми вкладу в розмірі 46811,75 грн. у відділенні банку-агента ПАТ "ПУМБ", що підтверджується заявою на видачу готівки №856394 від 21.12.2016 року. (т.1 а.с.53).

Таким чином, на думку позивача, внаслідок проти протиправної бездіяльності відповідача, залишилася невиплачена сума вкладу за договором у розмірі 38425,57 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначення повноважень та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

В підпункті 4 ч.1 ст.2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку (підпункт 17 ч.1.ст.2 Закону № 4452-VI).

Згідно з ч.1 ст.3 вищевказаного Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Закону України "Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб" основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з ч.2 ст.26 Закону № 4452-VI вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Частиною 1 ст.27 Закону № 4452-VI передбачено, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно пункту 6 розділу ІІІ положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860 (далі - Положення) протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

У відповідності до системного тлумачення наведених норм законодавства вбачається, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників загального реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду загального реєстру.

Таким чином, питання про включення чи виключення з реєстру вкладників вирішується до моменту закінчення тимчасової адміністрації та прийняття рішення про ліквідацію банку.

В силу положень частини 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

З наведених положень Закону України "Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб" вбачається, що перевірка правочинів на предмет їх нікчемності повинна бути проведена протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Натомість, Порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затверджений рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №826 від 26.05.2016р. та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 червня 2016 року за №863/28993 (далі Порядок №826), розширив повноваження Фонду щодо перевірки правочинів на предмет нікчемності на період процедури ліквідації банку.

Так, відповідно до пункту 5 розділу ІІ наведеного Порядку №826 перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку.

У разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірка повинна бути завершена не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на шість місяців.

Проаналізувавши зазначене, суд доходить висновку, що норми підзаконного нормативно-правового акту суперечать вимогам Закону України "Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб", оскільки обмежують визначене законом право фізичної особи на своєчасне одержання коштів за вкладом після початку процедури ліквідації банку та наділяють додатковими повноваженнями Комісію з перевірки правочинів. Фактично перевірка правочинів на предмет їх нікчемності може тривати протягом року з моменту початку процедури ліквідації банку, що є неприпустимим.

В силу положень пункту 1 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина.

Частина 3 статті 22 Конституції України передбачає, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

За таких обставин суд доходить висновку, що обмеження виплати коштів за договором позивача у період ліквідації банку суперечить вимогам Закону України "Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб", а уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волков Олександр Юрійович, допускаючи таке обмеження та не включаючи позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, діяв з перевищенням наданих йому повноважень.

Щодо заперечень Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, в яких зазначено, що під час перевірки правочинів (у тому числі договорів), виявлено правочини, які є нікчемними з підстав, визначених ч.3 ст.38 Закону, до числа яких віднесено переказ коштів (транзакція) здійснений ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19.05.2016 року в сумі 59061,75 на рахунок ОСОБА_1, суд зазначає наступне.

Правові підстави для визнання правочинів (у тому числі договорів) неплатоспроможного банку вказані у частині 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Із змісту статті 228 ЦК України суд приходить до висновку, що цивільні правочини, які порушують публічний порядок є нікчемними відповідно до статті 228 ЦК України, що дає право суду застосувати до сторін правові наслідки, передбачені статті 216 ЦК України.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією із сторін.

Для прийняття рішення зі спору необхідно встановлювати, у чому виявилась завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення угоди, і хто з її учасників мав намір на досягнення цієї мети. За відсутності таких доказів наявність умислу у юридичної особи та фізичної особи не може вважатись установленою.

Згідно зі ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до п.п. 1.24, 1.30 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

В письмових запереченнях відповідача не вказано з яких конкретних підстав відповідач вважає зазначені правочини нікчемними, відповідно не надані будь-які докази в підтвердження таких обставин, в зв'язку з чим суд при вирішенні спору не бере до уваги такі письмові заперечення відповідача.

Посилання відповідача на відсутність оскарження визнання нікчемним правочину суд не враховує, оскільки не надано рішення про таке визнання та воно не носить нормативного характеру.

Також у письмових запереченнях уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зазначає, що матеріали перевірки за вказаними банківськими операціями скеровані до правоохоронних органів для правової оцінки та прийняття рішення відповідно до чинного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що договори банківського рахунку №980-006-000003847 та №980-006-000196363 були укладені 29.02.2016 року, а процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" розпочато з 13.07.2016 року.

Отже договори №980-006-000003847 та №980-006-000196363 є дійсними, оскільки були укладені до початку процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський", а також їх нікчемність не встановлено та не доведено відповідачами.

Судом встановлено, що на час розгляду справи грошові кошти в сумі 38425,57 грн. знаходяться на рахунку позивача в ПАТ "Банк Михайлівський", яким позивач позбавлений можливості самостійно розпоряджатися, що підтверджується витягом ПАТ "Банк Михайлівський" від 06.12.2016 року (т. 1 а.с. 75) та не спростовано відповідачами по справі.

Враховуючи викладене суд зазначає, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб всупереч вимогам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та нормативно-правових актів Фонду безпідставно не вніс позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

За таких обставин суд доходить висновку, що позовна вимога щодо визнання бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича протиправною, щодо не включення повної інформації до списку (переліку) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно всієї гарантованої суми належної до виплати ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Разом з цим суд відзначає, що протиправність не включення ОСОБА_1 до списку (переліку) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вказує на наявність правових підстави для зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича внести зміни до списку (переліку) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно включення всієї суми відшкодування належної до виплати позивачу, ОСОБА_1, невиплачену частину вкладу у сумі 38425,57 грн.

Одночасно, суд вважає за необхідне зазначити стосовно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 16.02.2016 року у справі №21-4846а15 та від 15.06.2016 року у справі №826/20410/14, щодо того, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Так, згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Отже, суд вважає за доцільне та необхідне відступити від правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України виходячи із нижче викладених мотивів.

Висновок Верховного Суду України у зазначених постановах зводиться до того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вищевказані спірні правовідносини, які врегульовані нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а тому спори, які виникають на стадії ліквідації банку належить розглядати в порядку ГПК України.

Проте, проаналізувавши положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд доходить висновку, що ним регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються в порядку ГПК України.

Однак, суд звертає увагу на те, що в даній адміністративній справі вирішуються спірні відносини в рамках Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Вказаний Закон є спеціальним, яким в свою чергу врегульовано правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України (статті 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Системний аналіз положень вищезазначеного Закону дає підстави суду вважати, що в даному випадку ліквідаційна процедура, яка застосовується при ліквідації банку в силу відмінного правового регулювання відрізняється від процедури передбаченої Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Зокрема, в силу положень статті 7 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" порядок ліквідації банкрута здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства.

Тобто, необхідною умовою для застосування до спірних правовідносин в частині задоволення кредиторських вимог в силу Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є безпосередня наявність порушення справи про банкрутство в Господарському суді.

Натомість, у даному випадку, ліквідація банку, здійснюється на підставі Постанови Правління Національного банку України в рамках Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яким в свою чергу не передбачено порушення справи про банкрутство в Господарському суді, а тому в даному випадку застосування Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до спірних правовідносин не підлягає і, як наслідок, відсутні підстави для відмови у відкритті провадження у справі чи закриття провадження у справі з підстав непідсудності.

Суд вважає за необхідне окремо зазначити, що правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банка-боржника.

Учасниками цих правовідносин є виключно вкладники та Фонд, і саме в них виникають відповідні права та обов'язки.

Банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих, хто має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вирішує виключно Фонд. Отже, правовідносини між Фондом та вкладниками не породжують прав та обов'язків для банку.

Підсумовуючи вищевказане суд зазначає, що за своїм характером спір між Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і вкладниками банку щодо включення відповідних фізичних осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, є публічно-правовим.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

За таких підстав, позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича щодо не включення ОСОБА_1 (ІНН: НОМЕР_1) до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не у повній сумі, що містилася на рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_2 у Публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський", а саме у сумі 87067,47 грн.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та доповнення до Переліку вкладників Публічного акціонерного т товариства "Банк Михайлівський", що мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в частині збільшення кількості вкладників та гарантованої суми, а саме до переліку фізичних осіб, кошти яких підлягають виплаті, додати суму у розмірі 38425 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять п'ять) грн. 57 коп., як суму коштів, яка підлягає виплаті за вкладом ОСОБА_1 (ІНН: НОМЕР_1) по рахунку НОМЕР_2.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Панченко