Справа № 592/1132/17
Суддя: Косолап М. М.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №592/1132/17
Провадження №2-а/592/163/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді - Косолап М.М.,

за участю секретаря - Павлович Ю.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Москаленка Д.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Васильчука Юрія Миколайовича про зміну постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що інспектором роти № 3 батальйону УПП в м. Суми лейтенантом поліції Васильчуком Ю.М. винесена постанова серії АР № 915351 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Згідно постанови він 20.01.2017 р. о 18 год. 10 хв. в м. Суми по вул. Шевченка, керуючи транспортним засобом Shevrolet Aveo 1.5, д.н. НОМЕР_1 здійснив зупинку транспортного засобу безпосередньо на пішохідному переході, позначеного знаком 5.35.1, чим порушив вимоги п.п. 15.9. г. ПДР України, за що до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі 255,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зазначає, що не навмисно порушив Правила дорожнього руху, оскільки не побачив наявність дорожнього знаку «пішохідний перехід» біля Дитячої музичної школи № 3 по вул. Т. Шевченка, 16 у м. Суми. Факту порушення правил дорожнього руху зазначених в постанові обставин він не заперечує, вважає, що при притягненні до адміністративної відповідальності відповідач не врахував його майновий стан, вік, стан здоров'я, сімейний стан, відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність, щире каяття, відсутність заподіяння шкоди, зокрема, що він не працює, є інвалідом другої групи, учасником бойових дій, значний розмір своєї пенсії витрачає на лікування, тому штраф у розмірі 255,00 грн. є неспівмірним і обтяжливим покаранням для нього, проте усі його доводи відповідач проігнорував, а правопорушення на його думку є малозначним. Просив суд змінити постанову серії АР № 915351 від 20.01.2017 р. за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 255,00 грн., визнати його винним у скоєнні зазначеного правопорушення та за малозначністю вчиненого звільнити від адміністративної відповідальності, обмежитись усним зауваженням, провадження у справі закрити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги з наведених підстав підтримав і просив задовольнити. Суду пояснив, що приїхав до Дитячої музичної школи № 3 по вул. Т. Шевченка, 16 у м. Суми щоб забрати з роботи дружину, була темна пора доби, тому зупинив авто на найближчому до музичної школи вільному місці, дорожнього знаку не побачив. При складанні постанови вину визнавав, просив обмежитись зауваженням, це перше порушення допущене ним як водієм.

Представник відповідача Москаленко Д.О. позов не визнав і в його задоволенні просив відмовити. Пояснив, що 20.01.2017 р. близько 18:10 год. на вул. Шевченка було виявлено автомобіль Шевроле Авео, д.н. НОМЕР_1 водія якого здійснив зупинку безпосередньо на пішохідному переході, позначеному дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід». Відповідач підійшов до позивача, відрекомендувався, пояснив суть скоєного правопорушення та попросив надати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, зауважень щодо яких не виникло. Відповідач пояснив позивачу, що він порушив вимоги дорожніх знаків 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід», оскільки здійснив зупинку в зоні дії цих знаків, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідач роз'яснив позивачу вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КпАП та повідомив, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення, після чого розглянувши в присутності позивача матеріали адміністративної справи, виніс оскаржувану постанову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено такі обставини.

20.01.2017 р. поліцейський роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми сержант поліції Васильчук Юрій Миколайович виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення Серія АР № 915351, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що 20.01.2017 р. о 18 год. 10 хв. в м. Суми по вул. Шевченко, він керуючи транспортним засобом Шевроле Авео д.н. НОМЕР_1 здійснив зупинку безпосередньо на пішохідному переході, позначеному знаком 5.35.1, чим порушив п. 15.9 г правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с.3).

Частина перша статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

За вимогами ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (надалі - Правила дорожнього руху) учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до підпункту г пункту 15.9 Правил дорожнього руху України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що по вул. Шевченка, в м. Суми наявний дорожній знак 5.35.1 «Пішохідний перехід», що не спростовується позивачем. З наданого представником відповідача та дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери Васильчук Ю.М. (запис DSJX 300023_BM0023 , дата 20.01.2017 р.) вбачається, що 20.01.2017 р. о 17 год. 53 хв. в м. Суми по вул. Шевченко, позивач на автомобілі Шевроле Авео д.н. НОМЕР_1 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 5.35.1 «Пішохідний перехід». Факт порушення правил дорожнього руху у судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував, лише зазначив, що порушив їх ненавмисно, оскільки не побачив наявність знаку «Пішохідний перехід», просив врахувати те, що він притягується до адміністративної відповідальності вперше, шкода нікому не заподіяна, а тому є малозначним.

За встановлених при розгляді цієї справи обставин, суд дійшов висновку, що у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та відповідачем правомірно притягнуто його до адміністративної відповідальності, розмір накладеного на позивача адміністративного стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді та ч. 3 ст. 2 КАС України, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень адміністративний суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, передбаченими ст. 2 КАС України.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень.

Оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП, віднесено до компетенції органів Національної поліції, то можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю на підстав ст. 22 КУпАП відноситься до дискреційних повноважень відповідної посадової особи таких органів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зміни постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Васильчука Ю.М. про зміну постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у сумі 255 грн. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 122, 251, 280, 288 і 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 10 - 11, 70 - 71, 159 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Васильчука Юрія Миколайовича про зміну постанови серії АР № 915351 від 20.01.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у сумі 255 грн. - залишити без задоволення.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня її проголошення, з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.М. Косолап