Справа № 596/150/17
Суддя: Лисюк І. О.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 596/150/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2017 р.

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого суду Лисюк І.О.

при секретарі Федорів О.П.,

за участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Підгородецької Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Гусятин справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Гусятинському районі Тернопільської області про визнання неправомірними дій щодо не призначення пенсії за вислугу років та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним рішення УПФ України в Гусятинському районі щодо не призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, як працівнику освіти, відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обгрунтуванні своїх вимог зазначала про те, що після звернення до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за вислугу років, згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідачем було відмовлено в призначенні пенсії через недостатність спеціального стажу роботи на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2, представник позивача ОСОБА_3 позов підтримала.

Представник відповідача Підгородецька Л.В. позову не визнала, подала заперечення на позов, посилаючись на те, що

Суд, заслухавши пояснення сторін, представників сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При розгляді справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст в спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 01 листопада 2016 року ОСОБА_2, звернулась до управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі Тернопільської області із заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За наслідками розгляду заяви, управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі Тернопільської області прийнято рішення від 9 листопада 2016 року, яким відмовлено ОСОБА_2 в призначенні пенсії за вислугою років. Відмова мотивована тим, що стаж роботи працівника освіти становить 23 роки 9 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугою років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». (а.с.3).

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Згідно п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення, після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років.

Згідно ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, яким встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, у дошкільних навчальних закладів всіх типів - вихователі.

Судом встановлено, що фактично спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу не врахування УПФУ періоду роботи позивача на посаді вихователя в Лежанівській школі-сад за період з 04.01.1997 по 26.04.2001 року.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Досліджені відомості трудової книжки свідчать про те, що ОСОБА_2 у період з 08.08.1988 року по 30.01.1994 року працювала на посаді вихователя дитячий садка, у період з 03.02.1994 року по 31.12.1996 року прийнята на посаду вихователя в Лежанівську школу-сад Зеленівської сільської ради, з 04.01.1997 року по 26.04.2001 року прийнята на посаду вихователя в Лежанівську школу-сад Лежанівської сільської ради, з 27.04.2001 року прийнята на посаду вихователя Зеленівського дитячого садка на 0,5 ставки, 31.01.2008 року переведена з 0,5 ставки на ставку вихователем Зеленівського дитячого садка, а 01.10.2010 року, переведена з посади вихователя Зеленівського дитячого садка на посаду завідуючої вищевказаного закладу, 31.10.2016 року позивача звільнено з роботи у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років.(а.с.5-8).

Згідно акта результатів звірки, завідувачем сектору контрольно-перевірчої роботи Ропій Н.В., на підставі «Порядку подання та оформлення документів для призначення рахунку пенсій», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду №22-1 від 25.11.2005 року та відповідно до ст.44 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», з відома та в присутності голови с.Лежанівка Фостик О.П. проведена звірка достовірності даних стаж роботи для обчислення пенсії ОСОБА_2 іванівни, яка перебувала на посаді вихователя у Лежанівській школі-сад з 04.01.1997 року по 26.04.2001 року. Звіркою відомостей нарахування заробітної плати за 1997 рік встановлено, нарахування заробітної плати по ОСОБА_2 відсутнє. Розрахунково-платіжних відомостей за 1998 рік відомості про нарахування заробітної плати відсутні. Щодо відомостей нарахування заробітної плати за 1999 рік нарахування заробітної плати - відсутнє. Звіркою відомостей нарахування заробітної плати за 2000 рік встановлено, нарахування заробітної плати по ОСОБА_2 відсутнє. Звіркою відомостей нарахування заробітної плати за період з січня по квітень 2001 року встановлено, що нарахування заробітної плати по ОСОБА_2 відомості відсутні. Дані про прийняття на посаду, переведення та звільнення з посади ОСОБА_2 в Лежанівській сільській раді відсутні.

Суд погоджується з тим, що відомості трудової книжки не містять інформацію про заробітну плату позивача. Між тим, наявність таких відомостей ведення трудової книжки не передбачає.

Крім цього, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

В судовому засіданні позивач пояснила, що вона в період з 04.01.1997 по 26.04.2001 року перебувала в відпустці по догляду за дитиною та надала суду копії свідоцтв про народження дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Чому не збереглись накази про надання їй відпустки по догляду за дітьми, про її переведення, звільнення їй не відомо.

Згідно відомостей довідки №96 від 30.01.2017 року, яка видана Зеленівською сільською радою Тернопільської області, ОСОБА_2 дійсно працювала вихователем у Зеленівському дитячому садку з 08.08.1988 року до 30.01.1994 року; з 03.02.1994 до 31.12.1996 року - вихователем у Лежанівській школі-сад; з 04.01.1997 року до 27.04.2001 року - працювала вихователем у Лежанівській школі-сад; з 27.04.2001 року до 01.10.2010 року - працювала вихователем у Зеленівському дитячому садку, з 01.10.2010 року до 31.10.2016 року - працювала завідуючою Зеленівського дитячого садка. ( а.с.4).

Відмовляючи в зарахуванні до спеціального стажу роботи позивача період роботи з 04.01.1997 по 26.04.2001 на посаді вихователя в Лежанівській школі-сад, УПФУ в оскаржуваному рішенні вказує на те, що даний стаж не підтверджений за результатами проведеної перевірки.

Посилання УПФУ на виявлені під час перевірки факти відсутності відомостей про нарахування заробітної плати не можуть бути підставою для висновків про те, що позивач у спірний період не перебувала на посаді вихователя, з огляду на те, що вказані обставини підтверджені відомостями трудової книжки, довідками. Відсутність цих відомостей не можуть бути підставою для позбавлення особи права на пенсію за вставлених обставин, які підтверджують факт роботи позивача на посаді вихователя у спірному періоді.

Надаючи правову оцінку діям УПФ, суд зауважує, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені ст.ст.1,3, 6 ч. 2,8, 19 ч. 2,22,23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.

На підставі викладеного, твердження сторони відповідача про те, що позивач не має права на пенсію за вислугою років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі.

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій щодо не призначення пенсії за вислугу років та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі Тернопільської області в призначенні ОСОБА_2 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі Тернопільської області призначити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років з моменту звернення позивача до управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі, а саме - з 1 листопада 2016 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 6, 9, 10, 158-164, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, Законом України "Про пенсійне забезпечення",

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій щодо не призначення пенсії за вислугу років та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі Тернопільської області в призначенні ОСОБА_2 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі Тернопільської області призначити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту звернення позивача до управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі, а саме - з 1 листопада 2016 року.

Відшкодувати ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі 640 грн. сплаченого нею при зверненні до суду судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського адміністративного апеляційного суду протягом десяти днів через Гусятинський районний суд з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.Постанова виготовлена в повному обсязі 10 березня 2017 року.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно.

Суддя Гусятинського районного суду І.О.Лисюк