Справа № 200/16651/16-а(2а/200/647/16)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 березня 2017 року справа № 200/16651/16-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Дніпро апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2016 року у справі № 200/16651/16-а за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати протиправними дії щодо припинення виплати пенсії та зобов'язати здійснювати виплату у розмірі 100% від нарахованої пенсії з 01.04.2015.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії щодо відмови у відновленні з 01.04.2015 виплати пенсії за віком в повному обсязі протиправними. Зобов'язано нарахувати та виплатити пенсію за віком призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» з 01 квітня 2015 року.

Вважаючи вказане рішення таким, що винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування скарги заявник вказав, що судом першої інстанції не враховано приписи статті 37 Закону України «Про державну службу» (із змінами внесеними Законами України № 213-VIII від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та № 911-VIII від 24.12.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України), якою передбачено, що у період з 01.04.2015 по 31.12.2015 та з 01.01.2016 по 31.12.2016 у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особам відповідно до цієї статті, розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Оскільки позивач працює та отримує пенсію в розмірі, що перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, то пенсія повинна виплачуватися в розмірі 85% призначеного розміру, у зв'язку з чим з 01.04.2015 розмір пенсії було зменшено. Крім того, позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з адміністративним позовом з вимогами про виплату пенсії в повному обсязі з 01.04.2015.

Розгляд справи відбувся в порядку скороченого провадження, тому за приписами ст. 183-2 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що останню необхідно задовольнити, а постанову скасувати з огляду на наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Дніпрі та отримує пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» з 02 листопада 2000 року в розмірі 90% від суми заробітної плати й на час звернення до суду продовжувала працювати на посаді заступника начальника адміністративно-господарчого відділу Центру по нарахуванню і видачі допомоги та здійсненню контролю за правильністю призначення та виплати пенсій і цільових грошових допомог Дніпропетровської обласної державної адміністрації.

16.09.2016 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про поновлення з 01.04.2015 виплати пенсії в повному обсязі.

19.09.2016 листом № Б-71 відповідач відмовив позивачу у поновлені виплати пенсії у зв'язку з відсутністю підстав для цього з огляду на Закон № 213-VIII від 02.03.2015.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки прийняття Законів України № 213-VIII від 02.03.2015 та № 911-VIII від 24.12.2015 звузили зміст та обсяг існуючих прав позивача, що суперечить Конституції України, тому повинна застосовуватися ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії позивачу.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким внесено зміни до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, зокрема визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

У подальшому, з 1 січня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, пунктом 6 якого внесено зміни до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, з урахуванням яких передбачається, що тимчасові заходи з виплати пенсії у розмірі 85 % діють у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року у період роботи на інших посадах/роботах.

Зазначена правова норма статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ із змінами до неї, якою визначено порядок виплати пенсій для працюючих пенсіонерів, такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), у встановленому законом порядку не визнавалася.

В рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку і отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Згідно з даними відповідача позивач є працюючим пенсіонером, а розмір призначеної пенсійної виплати станом на 01.09.2016 складає 2926,67 грн., що перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідач у межах спірних правовідносин діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому позов не підлягає задоволенню.

В той же час, що стосується позовних вимог щодо виплати в повному обсязі призначеної пенсії з 1 квітня 2015 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини 1, 2 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За вимогами частини 1 статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду про захист на його думку порушених прав з 01.04.2015, а позовну заяву було подано до суду 29.09.2016, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду. Про його поновлення позивач не просив.

В поданих до суду першої інстанції запереченнях, відповідач зазначав щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, проте суд першої інстанції в своєму рішенні жодних висновків з цього питання не навів і вирішив спір за межами строку звернення до суду.

Колегія суддів вважає, що в матеріалах справи відсутні данні про поважні причини пропуску строку звернення позивача до суду, відповідні докази, з яких суд міг би дійти висновку щодо поважності пропуску строку звернення до суду в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи, що про обставини, з якими позивач пов'язує порушення своїх прав, він повинен був дізнатися в квітні 2015 року, коли отримав пенсію не в повному обсязі, а до суду із позовом звернувся 29 вересня 2016 року, то позовні вимоги позивача за період з 01 квітня 2015 року по 29 березня 2016 року підлягають залишенню без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята із порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 183-2, 195, 197, 198, 202, 203, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі - задовольнити частково.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2016 року у справі № 200/16651/16-а - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії за період з 01 квітня 2015 р. по 29 березня 2016 р. - залишити без розгляду.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії за період з 29 березня 2016 р. - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко