Справа № 826/16652/14
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

15 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Лисенко І.Д., представника позивача Кравець І.В., представника відповідача Рибак А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перес» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перес» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2014 року скасовано та прийнято нову про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31 травня 2016 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2014 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити, оскільки вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Перес» з питань правильності нарахування, повноти та своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість та податку на прибуток при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «БК «Гефест Альянс» за період з 01.01.2013 по 31.12.2013.

За результатами перевірки складено акт від 02.10.2014 № 1455/22-13/21480725, згідно висновків якого, за позивачем встановлено порушення п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК), в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток за 2013 рік на суму 1 643 425 грн та ПДВ за звітні періоди січень, лютий, квітень-червень, вересень-листопад 2013 року на загальну суму 1 651 965 грн;

15.10.2014 на підставі висновків акта перевірки ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві винесено податкові повідомлення-рішення:

- № , яким позивачу визначено до сплати грошове зобов'язання по податку на прибуток підприємств у розмірі 2 054 281 грн. (в тому числі 1 643 425 грн. - за основним платежем та 410 856 грн. - штрафна санкція);

- № , яким позивачу визначено до сплати грошове зобов'язання з ПДВ у розмірі 2 477 948 грн. (в тому числі 1 651 965 грн. - за основним платежем та 825 983 грн. - штрафна санкція).

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що первинні документи (зокрема, акти виконаних будівельних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, податкові накладні) містять недостовірні відомості та, як наслідок не підтверджують належним чином реальність виконання спірних господарських операцій та рух матеріальних активів між позивачем та його контрагентом ТОВ «БК «Гефест Альянс», використання результатів спірних господарських операцій у господарській діяльності ТОВ «Перес».

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені ст. 44 ПК. Так, згідно з положеннями п. 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV).

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції і при цьому містять дані, що, зокрема, дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні такої операції.

Наведене кореспондує з положеннями ст. 201 ПК, п. 201.1 якої передбачає, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу складену за вибором покупця (отримувача) в один із установлених цією статтею способів податкову накладну, підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою.

Пунктом 138.2 ст. 138 ПК встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 20 січня 2016 року (№ 21-4953а15) надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

- відсутність первинних документів обліку.

Таким чином, предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції, а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту та валових витрат позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2012 між ТОВ «Перес» (замовник), в особі директора Рехліса Ю.А., та ТОВ «БК «Гефест Альянс» (підрядник), в особі директора Вєрєніна І.В., укладено договір підряду № 01/11-12, за змістом якого підрядник зобов'язується за завданням замовника на свій ризик власними та/або залученими силами, засобами та матеріалами виконати роботи і передати їх результати замовнику у встановлені строки, а замовник зобов'язується прийняти від підрядника закінчені роботи та оплатити їх, відповідно до умов цього договору.

Згідно п.п. 1.2, цього договору, замовник доручає, а підрядник зобов'язується виконати наступні роботи: демонтаж трубопроводів, колодязів, камер, а/бетоного покриття, земляні роботи в т.ч. доробка ґрунту після механізованих робіт, розробка ґрунту в стислих умовах, та на глибині більше 3-х метрів, вивезення ґрунту, завезення ґрунту або піску для зворотної засипки, ущільнення ґрунту, кріплення траншей, котлованів, гідроізоляція трубопроводів, колодязів камер, відновлення благоустрою після прокладки мереж, та при необхідності інші роботи, що передбачені ліцензією ТОВ «БК «Гефест Альянс».

На підтвердження правомірності формування витрат і податкового кредиту за вказаним договором підряду позивач надав суду копії довідок про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати/ за період січень-червень, вересень-листопад 2013 року (форми № КБ-3); актів приймання виконаних будівельних робіт за січень-листопад 2013 року (форми № КБ-2в); податкових накладних; витягів з реєстрів виданих та отриманих податкових накладних; виписок банку по особовому рахунку ТОВ «Перес» за 2013 рік.

З наведених документів вбачається, що об'єктами будівництва були «Житловий квартал з об'єктами соціально-громадського призначення (ІІ черга) по вул. професора Підвисоцького (на території військового містечка № 2) у Печерському районі м. Києва», «Житловий комплекс з об'єктами соціально-громадського призначення та паркінгом із знесенням існуючих будівель і споруд по вул. Патріса Лумумби, 6/1 у Печерському районі м. Києва», «Комплекс будівельно-житлового та соціально-громадського призначення по вул. Воскресенській, 7 в Дніпровському районі м. Києва».

У вказаних документах відображено виконання ТОВ «БК «Гефест Альянс» робіт щодо зовнішніх інженерних мереж, зовнішніх мереж дощової каналізації, теплових мереж, зовнішніх мереж водопроводу, в тому числі: доробка ґрунту в траншеях і котлованах глибиною понад 3 метри вручну з підйомним краном; підйом шахтним краном при проходці тунелів; перевезення ґрунту/піску/сміття; засипка вручну траншей, пазух котлованів і ям та/або з використанням бульдозерів; ущільнення ґрунту під канал; проходка шахтних стволів приймання і вивантаження ґрунту у шахтних стволах; місцевий та проміжний водовідлив у виробках закритого способу робіт насосами; установлення блоків стін підвалів; укладання плит перекриття, сталевих труб; виготовлення, монтаж, демонтаж і розбирання окремих об'єктів; установлення стальних розпор для укріплення котлованів; улаштування доріг і монолітних ділянок; гідроізоляція стін, днищ і плит перекриття; електроосвітлення тунелів закритого способу робіт; чергування електрослюсарів на підземній ділянці, та ін.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає, що наявних в матеріалах доказів недостатньо для висновку про те, що вказані вище роботи дійсно виконувались ТОВ «БК «Гефест Альянс».

Так, як вірно було зазначено судом першої інстанції, в матеріалах справи відсутні організаційно-розпорядчі рішення про призначення осіб (працівників ТОВ «Перес»), уповноважених на здійснення контролю за ходом виконання робіт на місцях; документальних доказів проведення з працівниками ТОВ «БК «Гефест Альянс» вступних та цільових інструктажів з охорони праці перед виконанням робіт на об'єктах будівництва (зокрема, робіт підвищеної небезпеки).

Окрім того, невідомо на підставі якої проектної документації чи окремих завдань ТОВ «БК «Гефест Альянс» виконувало спірні роботи, оскільки документальні докази обміну між замовником та підрядником проектною документацією відсутні.

З наявних в матеріалах справи документів неможливо ідентифікувати обладнання та транспортні засоби, які використовувало ТОВ «БК «Гефест Альянс» у процесі виконання спірних робіт (насоси, крани, освітлення, вантажні авто для переведення матеріалів та сміття тощо). Невідоме також походження та якість матеріалів (плити, труби, арматура тощо), які було використано ТОВ «БК «Гефест Альянс» (наявність таких документів у позивача, визначена умовами договорів субпідряду з генпідрядниками ТОВ «БМК «Перспектива» і ТОВ «Девенстрой»).

Окрім того, неможливо встановити якими саме особами від імені ТОВ «БК «Гефест Альянс» виконувалися спірні роботи та на підставі чого вони мали вільний доступ до об'єктів будівництва. За даними поданих ТОВ «БК «Гефест Альянс» до контролюючого органу податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1 ДФ), за 1-4-ий квартали 2013 року (електронні копії яких надані відповідачем до матеріалів справи) контрагент позивача звітував про відсутність на підприємстві впродовж 2013 року працівників (штатних, найманих за цивільним договором) окрім директора. З огляду на це, апеляційний суд ставить під сумнів об'єктивну можливість виконання ТОВ «БК «Гефест Альянс» спірних робіт, оскільки відсутні докази наявності у ТОВ «БК «Гефест Альянс» достатньої кількості кваліфікованих працівників.

Одними з обов'язкових реквізитів первинних документів ч. 2 ст. 9 Закону № 996-XIV визначає:

- дату складання;

- посаду осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, в наданих позивачем суду довідках форми № КБ-3 в графах «М.П. Підрядник», «М.П. Замовник» та актах форми № КБ-2в в графах «М.П. Здав Підрядник», «М.П. Прийняв Замовник» міститься лише підписи скріплені печатками підприємств, водночас не зазначено посад та даних осіб (П.І.П,), які вчинили зазначені підписи, а також відсутня дата їх складання.

Тобто, вказані документи не відповідають вимогам Закону № 996-XIV, оскільки не містять всіх обов'язкових реквізитів, а тому, на думку апеляційного суду вони не можуть слугувати первинними документами для цілей ведення податкового обліку.

За результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів, судом першої інстанції, окрім іншого, було встановлено, та не спростовано позивачем в апеляційній скарзі, відсутність в них відомостей по рахункам бухгалтерського обліку 90 «Собівартість реалізації», 23 «Виробництво», які б розкривали інформацію про формування позивачем собівартості підрядних робіт за рахунок витрат по господарським операціям з ТОВ «БК «Гефест Альянс».

Також, як вірно зазначив суд першої інстанції, перелік робіт, які виконувала підрядна організація ТОВ «БК «Гефест Альянс» на об'єктах будівництва, згідно спірних первинних документів, передбачають наявність у дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки. Позивач, під час укладання договору субпідряду, повинен був пересвідчитись, що ТОВ «БК «Гефест Альянс» має дозволи на виконання робіт, які є предметом договору.

При цьому, слід відмітити, що дозвіл на виконання робіт з підвищеною небезпекою наявний у позивача, що свідчить про можливість виконання зазначених робіт безпосередньо самим позивачем, а не його контрагентом.

На підтвердження правосуб'єктності ТОВ «Перес» позивач надав суду копії статуту ТОВ «Перес», довідки з органу статистики відносно ТОВ «Перес», дозволу на продовження виконання робіт підвищеної небезпеки №1422.120.32-45.21.1 строком дії з 19.11.2010 по 19.11.2015 (видане ТОВ «Перес» 19.11.2010), ліцензії серії АД № 040746 на право здійснення господарської діяльності у будівництві строком дії з 06.07.2012 по 06.07.2017.

Стверджуючи про наявність ділової мети укладення спірного правочину, позивач зазначає, що ТОВ «Перес» є будівельною організацією, яка виконує на замовлення третіх осіб в якості підрядної/субпідрядної організації роботи, зокрема, у перевіряємому періоді товариство виконувало роботи з будівництва житлового кварталу з об'єктами соціально-громадського призначення.

На підтвердження викладених обставин, позивач надав до суду копії: дозволу на виконання будівельних робіт, виданого підряднику ТОВ «Будівельно-монтажна компанія «Перспектива» на будівництво житлового кварталу з об'єктами соціально-громадського призначення по вул. професора Підвисоцького (на території військового містечка № 2) у Печерському районі м. Києва (ІІ черга будівництва); договорів субпідряду № 15.07.2011 № 15/07-11, від 25.05.2012 № 25/05-12, 15.10.2012 № 15/10-12, 11.01.2013 № 11/01-13, 19.02.2013 № 19/02-13, 06.08.2013 № 06/08-13, 04.09.2013 № 04/09-13, 05.09.2013 № 05/09-13, 07.09.2013 № 07/09-13, укладених між ТОВ «Перес» (як субпідрядником) і ТОВ «БМК «Перспектива» (як генпідрядником) певних робіт на об'єкті - друга черга будівництва житлового кварталу з об'єктами соціально-громадського призначення по вул. професора Підвисоцького (на території військового містечка № 2) у Печерському районі м. Києва; договорів субпідряду від 31.10.2011 № 31-10/11 та від 02.04.2012 № 02/04-12, укладених між ТОВ «Перес» (як субпідрядником) і ТОВ «Девенстрой» (як генпідрядником) певних робіт на об'єкті - Багатофункціональний житловий комплекс з об'єктами соціально-громадського призначення та паркінгом із знесенням існуючих будівель і споруд по вул. Патріса Лумумби, 6/1 у Печерському районі м. Києва; первинних документів, оформлених та підписаних ТОВ «Перес» на підставі договорів субпідряду, а саме актів приймання виконаних будівельних робіт, банківських виписок по особовому рахунку ТОВ «Перес» з відомостями про отриманні позивачем кошти від замовника ТОВ «БМК «Перспектива».

Слід відмітити, що наведені документи не містять відомостей про те, що до виконання робіт залучалось ТОВ «БК «Гефест Альянс», а лише відображають господарські операції між позивачем та ТОВ «БМК «Перспектива», ТОВ «Девенстрой».

Поряд із цим, з огляду на наявність у позивача можливості та необхідної дозвільної документації щодо виконання вказаних договорів, укладених з ТОВ «БМК «Перспектива» та ТОВ «Девенстрой», апеляційний суд ставить під сумнів економічну доцільності замовлення спірних підрядних робіт у ТОВ «БК «Гефест Альянс».

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що господарські операції позивача з ТОВ «БК «Гефест Альянс» не мали реального характеру, оформлені лише документально, а тому вони не можуть слугувати підставою для формування відповідних сум податкової звітності.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які вироки відносно його посадових осіб чи посадових осіб ТОВ «БК «Гефест Альянс», а акти неможливості проведення зустрічних звірок не можуть слугувати підставою для висновку про відсутність реальності господарських операцій. Проте, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що підставою для висновку про відсутність фактичного виконання спірного договору слугували не документи у кримінальному провадженні чи акти про неможливість проведення зустрічних звірок, а відсутність інших доказів, про які зазначалося вище.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що сам лише факт наявності у ТОВ «БК «Гефест Альянс» ліцензії на виконання будівельних робіт свідчить про наявність у нього організаційних, кваліфікаційних, технологічних умов, колегія суддів відхиляє, оскільки ці обставини не знайшли свого підтвердження у ході розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не вправі перевіряти обставини, які не встановлювалися під час перевірки контролюючим органом, апеляційний суд також відхиляє з огляду на принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі, закріплений у ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Поряд із цим, апеляційний суд вважає за необхідне відмітити, що посилання суду першої інстанції на анулювання ліцензії на виконання будівельних робіт ТОВ «БК «Гефест Альянс» є помилковим, оскільки згідно даних Реєстру виданих ліцензій, розміщеному на сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України, ТОВ «БК «Гефест Альянс» має діючу ліцензію АЕ 279599 від 18.09.2013. При цьому, її відсутність в матеріалах справи не може слугувати підставою для висновку про те, що вона не є діючою.

Колегія суддів також вважає помилковим посилання на показання батька ОСОБА_8, який жодного відношення до спірних правовідносин не має. Окрім того, відомостей про те, що у період здійснення спірних господарських операцій директором ТОВ «БК «Гефест Альянс» був саме ОСОБА_8 матеріали справи не містять. Слід також відмітити, що спірний договір та первинні документи (які дають змогу ідентифікувати особу, яка їх підписала) підписані іншою особою - ОСОБА_10

Однак, зазначені помилкові твердження відповідача та суду першої інстанції, не спростовують висновку про те, що господарські операції позивача з ТОВ «БК «Гефест Альянс» не мали реального характеру, а тому апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову на задоволені позовних вимог.

Згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні апелянтом фактичних обставин і норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перес» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2016 року - без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст рішення виготовлений 15.03.2017.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Земляна Г.В.