Справа № 2а-2703/736/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 року м. Київ К/800/15011/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Севастополя на постанову Ленінського районного суду м. Севастополя від 26.11.2012р. та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2013р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Севастополі, управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Севастополя про перерахунок пенсії, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом (+ позов а.с. 51 - 54; з урахуванням уточнених позовних вимог а.с. 86 - 90) про визнання незаконними та скасування рішень № 600-М/03 від 02.11.2011р. та № 83-М від 30.03.2012р. про відмову у поновленні нарахування та виплати пенсії за віком, зобов'язання поновити нарахування та виплату пенсії за віком з 07.10.2009р.

Постановою Ленінського районного суду м. Севастополя від 26.11.2012р., яка залишена без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2013р., позовні вимоги задоволено.

Визнано незаконними та скасовано рішення № 600-М/03 від 02.11.2011р. та № 83-М від 30.03.2012р. про відмову у поновленні нарахування та виплати пенсії за віком.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Севастополя поновити позивачу нарахування та виплату пенсії за віком з 23.10.2011р.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно статті 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009р. № 25-рп/2009 положення пункту 2 частини 1 статті 49 та другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Судами встановлено, що з лютого 1997 року позивач отримує пенсію за віком, у вересні 2004 року вона виїхала на постійне місце проживання до Держави Ізраїль, у зв'язку з чим нарахування та виплату пенсії за віком їй припинено.

На звернення позивача від 23.10.2011р. та від 23.03.2012р. про поновлення нарахування та виплати їй пенсії за віком відповідачі листами від 02.11.2011р. № 600-М/03 та від 30.03.2012р. № 83-М повідомили про відсутність передбачених законом підстав для такого поновлення. ( а.с. 7 - 9; а.с. 55 - 56)

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що відповідачем безпідставно відмовлено у поновленні нарахування та виплати пенсії, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009р. № 25-рп/2009 визнано неконституційними положення статей 49, 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якими передбачено припинення виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки з часу прийняття рішення Конституційним Судом України від 07.10.2009р. втратили силу передбачені законом обмеження щодо виплати пенсій особам, які виїхали за межі України, а не приведення інших законів у відповідність із зазначеним рішенням Конституційного Суду України не може бути підставою для невиплати належної особі пенсії.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 19.05.2015р. № 168а15 та від 08.12.2015р. № 21-5440а15.Начало формы

Відповідно до статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014р., у цій справі право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. 21-.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Севастополя відхилити, а постанову Ленінського районного суду м. Севастополя від 26.11.2012р. та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2013р. у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

В.В. Швець