Справа № 11201/09/2170
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2010-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2010 р. Справа № 2-а-11201/09/2170
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченка К.В.,

при секретарі Садовій Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Скадовському районі, головного державного податкового ревізора-інспектора ДПІ у Скадовському районі ОСОБА_2 та старшого державного податкового ревізора-інспектора ДПІ у Скадовському районі ОСОБА_3 про визнання незаконними дій, недійсним акту та рішення про застосування штрафних санкцій та за позовом Державної податкової інспекції у Скадовському районі до ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій,

встановив:

В червні 2009 року ОСОБА_1 (надалі Підприємець) звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Скадовському районі (надалі ДПІ), головного державного податкового ревізора-інспектора ДПІ у Скадовському районі ОСОБА_2 (надалі-головний інспектор) та старшого державного податкового ревізора-інспектора ДПІ у Скадовському районі ОСОБА_3 (надалі-старший інспектор), в якому просить визнати незаконними дії посадових осіб ДПІ по проведенню перевірки, визнати недійсним акт перевірки № 36/211923/НОМЕР_1 від 29.05.2009 р. та рішення про застосування штрафних санкцій від 05.06.2009 р. № НОМЕР_2.

За даним позовом ухвалою суду від 23.06.2009р. відкрито провадження в адміністративній справі №2а-11201/09/2170.

Крім того, в жовтні 2009 року ДПІ у Скадовському районі звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 штрафні санкції в сумі 3750,00 грн., які застосовані до Підприємця рішенням про застосування фінансових санкцій від 05.06.2009 р. № НОМЕР_2

За даним позовом ухвалою суду від 16.10.2009 року відкрито провадження у справі №2а-13553/09/2170.

Ухвалою суду від 23.06.2010р. адміністративні справи №2а-11201/09/2170 та №2а-13553/09/2170 обєднані в одне провадження для спільного розгляду.

Позов Підприємця ґрунтується на порушенні порядку проведення перевірки магазину Підприємця, за результатами якої винесено спірне рішення, а також на помилковості висновків ДПІ щодо порушення Підприємцем вимог пп. 2.6 п 2 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого Постановою правління НБУ від 15.12.2004 р. № 637.

В судовому засіданні Підприємець позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених в своєму позові, а в позові ДПІ відмовити, з підстав наведених у запереченні на позовну заяву.

Позов ДПІ ґрунтується на тому, що застосована до Підприємця рішенням від 05.06.2009 р. № НОМЕР_2 фінансова санкція в розмірі 3750,00 грн. за порушення пп. 2.6 п 2 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» добровільно не сплачена, а тому підлягає стягненню з Підприємця в судовому порядку.

Представник ДПІ в судовому засіданні позовні вимоги ДПІ підтримала, та надала письмові заперечення на позов Підприємця, в яких просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1, посилаючись на те, що перевірка Підприємця проведена 29.05.2009 р. на законних підставах з дотриманням вимог законодавства, висновки в акті перевірки щодо виявлених порушень ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та до Підприємця правомірно було застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог законодавства щодо порядку проведення розрахунків за товари (послуги) та вимог з регулювання обігу готівки.

Головний та старший інспектори в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

На підставі акту перевірки № 36/211923/НОМЕР_1 від 29.05.2009 р. ДПІ прийнято рішення про застосування до Підприємця штрафних санкцій від 05.06.2009 р. № НОМЕР_2 на суму 3750,00грн. за порушення пп.2.6 п.2 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого Постановою правління НБУ від 15.12.2004 року № 637, а саме - за не оприбуткування готівкових коштів, що надходять до кас (місця проведення розрахунків) за період обліку 28.05.2009 р. на загальну суму 750,00 грн.

Щодо правомірності проведеної перевірки Підприємця суд зазначає наступне.

Згідно ст. 15 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Відповідно до ст. 16 вказаного Закону контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону.

Статтями 11-1, 11-2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» №509-ХІІ (далі Закон № 509-ХІІ) передбачені підстави та порядок проведення планових та позапланових перевірок.

Проте, як слідує з назви статті 11-1 - «Підстави та порядок проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обовязкових платежів)», а також з визначення поняття планової, позапланової перевірки, підстав їх проведення, що зазначені в тексті цієї статті, її положення регулюють підстави та порядок проведення перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обовязкових платежів).

В той же час, згідно до частини 7 статті 11-1 Закону № 509-ХІІ, перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг №265/95-ВР, вважаються позаплановими.

Виходячи з системного аналізу статті 11-1 Закону №509-ХІІ, слідує висновок про урегульованість підстав проведення планових, позапланових перевірок, які спрямовані на контроль своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обовязкових платежів), саме частиною 6 цієї статті. При цьому, віднесення до позапланових перевірок, які здійснюються в межах повноважень податкових органів, визначених Законом №265/95-ВР, не означає необхідність застосування підстав, викладених в частині 6 статті 111 Закону №509-ХІІ, оскільки ці підстави стосуються лише позапланових перевірок, спрямованих на контроль сплати податків, зборів (обовязкових платежів).

У межах повноважень, визначених Законом № 265/95-ВР органи Державної податкової служби проводять перевірки згідно з затвердженими керівником податкових органів планами-графіками.

Частиною 8 ст. 11-1 Закону № 509-ХІІ передбачено, що позапланова виїзна перевірка здійснюється на підставі виникнення обставин, викладених у цій статті, за рішенням керівника податкового органу, яке оформляється наказом.

Відповідно до п. 3.1 та 3.2 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок платників податків, затверджених наказом ДПА України від 27 травня 2008 року N 355, передбачено, що працівниками органів ДПС здійснюються відповідно до щомісячних планів органу ДПС планові перевірки щодо контролю за здійсненням суб'єктами господарювання розрахункових операцій у готівковій та/або безготівковій формі. Перевірки щодо контролю за здійсненням суб'єктами господарювання розрахункових та касових операцій, наявністю свідоцтв про державну реєстрацію, патентів і ліцензій проводяться групою у складі не менше двох посадових осіб органів ДПС за наявності у них службових посвідчень та направлення на перевірку

Таким чином, на підставі викладених правових позицій норм законодавства слідує висновок про наявність у податкових органів права на проведення перевірок щодо контролю за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), які можуть носити плановий або позаплановий характер, і проводяться на підставі рішення керівника відповідного органу державної податкової служби, яким затверджується план (графік) проведення таких перевірок.

До матеріалів справи ДПІ наданий Графік перевірок субєктів підприємницької діяльності на травень 2009 року, затверджений начальником ДПІ у Скадовському районі 20.04.2009 р..

Перевірка Підприємця включена до даного Графіку, перевірку проведено податковими ревізорами-інспекторами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі направлення №723 від 07.05.2009 р..

За таких обставин, твердження про порушення вимог законодавства при проведенні 29.05.2009. перевірки Підприємця є помилковими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Судом не встановлено порушень визначеного законодавством порядку проведення перевірки Підприємця, які б могли бути підставою для скасування прийнятого за наслідками такої перевірки рішення.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним акту перевірки суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст.. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Акт державного або іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Підставами для визнання акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Умовою визнання акту недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів Підприємця.

Вимоги Підприємця щодо визнання акту перевірки недійсним суд вважає безпідставними, оскільки, по-перше, акт перевірки це фактично службовий документ, який стверджує факт проведення перевірки додержання вимог за здійсненням розрахункових операцій у сфері безготівкового обігу підприємства і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства зазначеним суб'єктом, по-друге, акт перевірки лише фіксує обставини встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом зобов'язуючим до вчинення будь-яких дій. Права та обов'язки для суб'єкта господарювання перевірку якого проведено породжує саме рішення, прийняте на підставі складеного за результатами перевірки акту.

За таких обставин суд вважає, що законодавством не передбачено можливості для оскарження в судовому порядку та відповідно для визнання нечинними актів складених за результатами перевірок.

Обов'язковим для виконання та відповідно рішенням органу владних повноважень, яким є ДПІ у Скадовському районі по відношенню до Підприємця є рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, винесені за результатами проведеної перевірки.

Акт перевірки № 36/211923/НОМЕР_1 від 29.05.2009 р., складений головним та старшим інспекторами, не породжує для Підприємця певних правових наслідків, а висновки цього акту не мають обов'язкового характеру для Підприємця.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Такими чином, провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання недійсним акту перевірки підлягає закриттю.

Щодо правомірності рішення ДПІ від 05.06.2009 р. № НОМЕР_2 про застосування до Підприємця фінансових санкцій суд зазначає наступне.

Відповідно до акту перевірки, зазначене у спірному рішенні порушення пп. 2.6 п.2 Положення №637 полягає у не оприбуткуванні готівкових коштів, що надходять до кас (місця проведення розрахунків) за період обліку 28.05.2009 р. на загальну суму 750,00 грн. В акті також зазначається, у належній Підприємцю книзі обліку доходів і витрат субєкта малого підприємництва фізичної особи платника єдиного податку на 2009 р. відсутній запис про надходження вказаної суми готівки взагалі.

Згідно Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Нацбанку України від 15.12.2004 р. № 637 (далі-Положення №637) «каса» - це приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, видачі, зберігання готівкових коштів, інших цінностей, касових документів; в свою чергу «касові документи» - документи (в тому числі розрахункові), за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, звіти про використання коштів, а також відповідні журнали встановленої форми для реєстрації цих документів та книги обліку.

Відповідно до п. 2.6 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас (в тому числі місць здійснення готівкових розрахунків), має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Указом Президента України від 12.06.1995 р. № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» установлено, що у разі порушення юридичними та фізичними особами, які є суб'єктами підприємницької діяльності, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне оприбуткування) у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми (ст. 1 Указу). Штрафні санкції, передбачені цим Указом, застосовуються до відповідальних осіб органами державної податкової служби в тому числі на підставі матеріалів проведених ними перевірок в установленому законодавством порядку та розмірах, чинних на день завершення перевірок. Фінансові санкції до СПД застосовуються з метою подальшого вдосконалення організації готівкового обігу, зміцнення касової дисципліни, підвищення ефективності контролю за додержанням суб'єктами господарської діяльності встановленого порядку ведення операцій з готівкою у національній валюті, посилення відповідальності за додержання ними норм з регулювання обігу готівки тощо.

Таким чином, висновок ДПІ про неоприбуткування Підприємцем готівки за 28.05.09р. на суму 750,00 грн., що є порушенням пп. 2.6 п. 2 Положення №637, суд вважає обґрунтованим і таким, що підтверджений належними доказами.

Оскільки Підприємцем порушено норми Положення №637, суд приходить до висновку, що штрафні санкції є наслідком порушення Підприємцем касової дисципліни, порядок дотримання якої встановлено Національним банком України, з огляду на це і на підставі абз. 2 п. 1 зазначеного Указу Президента України, суд вважає, що відповідні санкції застосовані до Підприємця правомірно, у відповідності до положень діючого законодавства України.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Підприємця не є обгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню, а позов ДПІ є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 8, 9, 12, 19, 158, 159, 160-163, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання недійсним акту перевірки закрити.

В задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Позов ДПІ у Скадовському районі задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (Херсонська область, м. Скадовськ, вул.. Пролетарська, буд. 25, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в доход державного бюджету (на р/р 0267, код платежу 21080900, УДК 24103683, МФО 852010) штрафні санкції в сумі 3750 (три тисячі сімсот пятдесят) грн.. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копій відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, якщо вони не були подані у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 22 липня 2010 р..

Суддя Кравченко К.В.

кат. 2.11.17