Справа № 826/10166/16
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

за участю секретаря Борейка Д.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації (далі - Відповідач), третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації (далі - Третя особа) про визнання протиправними дії Відповідача щодо відмови Позивачу у видачі «Посвідчення інваліда війни»; зобов'язання Відповідача видати «Посвідчення інваліда війни».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Позивач згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 11.04.2002 року та вкладки до нього №132923 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 1).

Також, відповідно довідки Київської міської спеціалізованої радіологічної медико-соціальної експертної комісії серії МСЕ №152488 від 21.09.1999 року Позивачу встановлена II група інвалідності у зв'язку із захворюванням, яке пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

16 травня 2016 року Позивач звернулася до Відповідача із заявою про видачу «Посвідчення інваліда війни» та до заяви додала: копію паспорта громадянина України, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, копію довідки МСЕК, копію Інформаційної довідки Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від 22.03.2016 року № 01.1-14/494/10.

Відповідач листом від 18.05.2016 року №37/09-10356 відмовив у наданні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення, посилаючись на те, що відповідно п.9 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать особи, які залучались до складу формувань Цивільної оборони і є інвалідами внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Однією із вимог щодо встановлення статусу інваліда війни відповідно зазначеної норми Закону є документальне підтвердження факту залучення особи до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. А тому, підстав для видачі Позивачу посвідчення інваліда війни немає через відсутність документів про залучення до формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків ЧАЕС.

Так, відповідно ч.2 ст.4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ (далі - Закон № 3551-ХІІ) до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Пунктом 9 частини 2 статті 7 цього Закону встановлено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

За приписами ст.9 Закону України «Про Цивільну оборону України» силами цивільної оборони є її війська, спеціалізовані та невоєнізовані формування.

Статтею 11 цього Закону встановлено, що невоєнізовані формування цивільної оборони створюються в областях, районах, містах Києві та Севастополі, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. До невоєнізованих формувань цивільної оборони зараховуються працездатні громадяни України, за винятком жінок, які мають дітей віком до 8 років, жінок з середньою та вищою медичною освітою, які мають дітей віком до 3 років, та осіб, які мають мобілізаційні розпорядження.

Згідно ст.12 Закону України «Про Цивільну оборону України» для забезпечення заходів з цивільної оборони, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій та проведення спеціальних робіт у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, місцевих державних адміністраціях, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування створюються спеціалізовані служби цивільної оборони: енергетики, захисту сільськогосподарських тварин і рослин, інженерні, комунально-технічні, матеріального забезпечення, медичні, оповіщення і зв'язку, протипожежні, торгівлі і харчування, технічні, транспортного забезпечення та інші. Для проведення евакуаційних заходів в умовах надзвичайних ситуацій на базі місцевих державних адміністрацій створюються евакуаційні комісії.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06 червня 1975 року № 90, формування ЦО, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при ліквідації аварій, катастроф, стихійних сил, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення. Виконання завдань виробничого характеру на них не покладалось.

Як вбачається з трудової книжки Позивача, вона з 01.04.1987 року по 03.05.1987 року працювала комірником в лабораторії вентиляції, тепла та холоду Чорнобильської атомної електростанції; звільнена з роботи за ст.38 КЗпП УРСР.

Згідно довідки №564 від 04.07.2012 року, виданої Державним спеціалізованим підприємством «Чорнобильська АЕС», Позивач працювала з 04.04.1987 року по 17.04.1987 року на посаді кладовщика на Чорнобильській АЕС та з урахуванням коефіцієнта 2-3 її заробітна плата за цей період складала 187,48 крб.

Наказом начальника цивільної оборони - директора Чорнобильської атомної електростанції та начальника штаба цивільної оборони від 19.04.1986 року №2с створено пункт управління Цивільної оборони Чорнобильської АЕС, службу Цивільної оборони ЧАЕС, формування Цивільної оборони, а також евакуаційну комісію.

Позивачу встановлено II групу інвалідності з причини захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків на ЧАЕС, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії МСЕ №152488 від 21.09.1994 року.

В інформаційній довідці Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від 22.03.2016 рку №01.1-14/494/10 зазначено, що у відповідності до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111-1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 року № 01, від 30.04.1986 року №2, від 04.05.1986 року №16, від 19.05.1986 року №52 та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

Положеннями ч.1 ст.10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

За приписами п.7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого Постановою КМ України від 12 травня 1994 року №302, посвідчення інваліда війни видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Зі змісту п.10 цього ж Положення вбачається, що посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Інвалідам війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

З наведеного випливає, що крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно розпорядження керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження фактичної участі Позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі невоєнізованих формувань Цивільної оборони справа; також відсутнє документальне підтвердження залучення Позивача до складу таких формуваннях, що є обов'язковою передумовою для встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15 вересня 2015 року у справі № К/9991/61693/12.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки не доведено фактичної участі Позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони та віднесення до завдань Цивільної оборони характеру виконуваних нею робіт.

Положеннями ст.159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Отже, рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог є обґрунтованим та законним, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Бужак Н.П.

Костюк Л.О.

Ухвала складена в повному обсязі 16 березня 2017 року.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Бужак Н.П.

Костюк Л.О.