Справа № 663/2925/16-а
Суддя: Кустов О. Ю.
Дата ухвалення: 2017-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 663/2925/16-а
Провадження № 2-а/663/11/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2017 року Скадовський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Кустова О.Ю.

за участю секретаря Кліщ Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Скадовську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язати призначити одноразову грошову допомогу, -

ВСТАНОВИВ:
У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він в період з 1987 по 1989 проходив службу в збройних силах СРСР, а в період з березня по серпень 1988 року приймав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан. Під час бойових дій ним отримано мінно-вибухову травму. В березні 2016 він пройшов обстеження в Центральній ЛКК МО України, якою було встановлено, що травми отримані позивачем в результаті виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії. 06.04.2016 позивачу була встановлена ІІІ група інвалідності. Після цього позивач звернувся до Херсонського обласного військкомату для підготовки документів для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, однак 02.12.2016 військкомат відмовив позивачеві із посиланням на те, що з приводу призначення вказаної допомоги йому необхідно звертатися не до Міністерства оборони України (далі МО України), а до Адміністрації державної прикордонної служби України (далі АДПСУ), оскільки він звільнявся зі служби з Прикордонних військ КДБ СРСР. Позивач просив визнати такі дії МО України та ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у призначенні вищевказаної допомоги протиправними та зобов`язати Міністерство оборони України виплатити позивачу через обласний військовий комісаріат вищевказану допомогу в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму на час виплати.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові, просив позов задовольнити.

Представник МО України в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Вважає, що належними доказами не підтверджено що травми позивачем отримані саме під час несення обов`язків військової служби, вказане записано з його слів, жодних відміток у військовому квитку чи документів про це матеріали, надані позивачем для призначення допомоги, не містять. Крім того, вважає, що оскільки позивач проходив службу у Прикордонних військах КДБ СРСР вказана допомога має йому призначатися АДПСУ. Також зазначив, що рішення про призначення/відмову у призначенні допомоги приймається відповідною Комісією при МО України, на розгляд якої документи позивача не передавалися, отже питання про призначення допомоги по суті не розглядалося і не вирішувалося і не може бути вирішене судом в обхід передбаченої законодавством процедури. Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник Херсонського обласного військового комісаріату в судове засідання не з`явився, письмовою заявою позовні вимоги не визнав, просив здійснювати судовий розгляду у їх відсутність.

Представник третьої особи АДПСУ в судовому засіданні в частині права позивача на призначення допомоги покладався на розсуд суду. Наполягав на тому, що питання про призначення вищевказаної допомоги має вирішуватися саме МО України, оскільки воно у цих правовідносинах є правонаступником збройних формувань, в яких проходив службу позивач і отримав поранення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представників МО України та АДПСУ, суд приходить до наступних висновків.

Позивач у період з 29 квітня 1987 року по 29 травня 1989 року проходив строкову військову службу в лавах Збройних Сил Радянського Союзу, у тому числі в період з 16.03.1988 по 22.06.1988 та з 02.08.1988 по 12.08.1988 брав участь у виконанні інтернаціонального обов`язку в Демократичній Республіці Афганістан. Вказане вбачається з копії військового квитка та відповіді центрального прикордонного архіву ФСБ Росії.

Під час проходження строкової військової служби у Демократичній Республіці Афганістан отримав мінно-вибухове осколочне поранення голови, ніг, закриту черепно-мозкову травму, контузію, та численні рубці на тілі.

За змістом протоколу Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 22 березня 2016 року № 1231, травма (контузія), поранення, захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

07 квітня 2016 року позивач пройшов медико-соціальну експертизу, якою йому було визначено ІІІ групу інвалідності, що настала внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, про що свідчить довідка серії ААА № 029142. Згідно з цією довідкою інвалідність встановлено до 01.05.2018 року.

Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, яка була направлена до МО України для прийняття відповідного рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Як вбачається із відповіді Департаменту фінансів МО України вих. № 248/3/6/4100 від 24.10.2016 направленої на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 та аналогічної їй за змістом відповіді останнього від 02.12.2016, направленої на адресу позивача, начальник управління організаційного та соціальних виплат Департаменту фінансів Міністерства оборони України повернув Херсонському обласному військкомату документи щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги на тій підставі, що вони не підлягають розгляду у Міністерстві оборони України, оскільки ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у прикордонних військах КДБ колишнього СРСР.

Разом з тим, з відповіді АДПСУ вих. № 11/р-3057 від 10.05.2016 на адресу позивача вбачається, що Адміністрація Державної прикордонної служби України повідомила позивача про відсутність підстав для виплати йому одноразової грошової допомоги внаслідок встановлення III групи інвалідності, мотивуючи це тим, що він проходив строкову військову службу у військовій частині, що входила до складу Середньоазіатського прикордонного округу КДБ СРСР, а жодним нормативно-правовим актом України не передбачено, що Державна прикордонна служба України є правонаступником колишніх прикордонних військ КДБ СРСР. Також зазначено про те, що позивач не перебуває на військовому обліку в органах Держприкордонслужби, відповідно правових підстав для виплати йому допомоги немає.

Таким чином суд робить висновок, що Міністерство оборони України не прийняло рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, а, отже, його заява по суті не розглянута. Позивачу з формальних підстав було відмовлено у передачі документів на розгляд комісії, оскільки рішення про призначення допомоги позивачу має приймати інший орган АДПСУ.

Оцінюючи законність такого висновку МО України, суд приходить до наступних висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами частини п`ятої статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державною і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється у відповідності до Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Пунктом 2 рішення Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року визначено, що перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до статті 41 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Соціальним захистом військовослужбовців, відповідно до статті 1 Закону № 2011-ХІІ, є діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону № 2011-ХІІ можна дійти висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 18 листопада 2014 року у справі № 21-446а14 та 21 квітня 2015 року у справі № 21-135а15.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року № 975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).

Згідно з пунктами 11 та 13 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року (далі Порядок № 393), для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються, зокрема, дійсна військова служба у Радянській армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави суду вважати, що законодавцем передбачено прирівнювання соціального захисту військовослужбовців Радянської армії до військовослужбовців Збройних Сил України.

Разом з цим, законодавцем встановлено обов`язок саме Міністерства оборони України на прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги позивача у зв`язку із встановленням останньому III групи інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби під час здійснення інтернаціонального обов`язку в Республіці Афганістан.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 2 січня 1992 року №3 «Питання Державного комітету у справах охорони державного кордону України» установлено, що Державний комітет у справах охорони державного кордону України є правонаступником колишнього Управління військ Західного прикордонного округу КДБ СРСР.

Згідно Указу Президента України 31 липня 2003 року №772/2003 «Про реорганізацію Державного комітету у справах охорони державного кордону України» реорганізовано Державний комітет у справах охорони державного кордону України в Адміністрацію Державної прикордонної служби України.

Враховуючи наведену норму Адміністрація Державної прикордонної служби України є лише правонаступником Управління військ Західного прикордонного округу КДБ СРСР, а не усіх прикордонних військ КДБ СРСР, на чому наполягає Міністерство оборони України.

Позивач служив у прикордонних військах у військовій частині НОМЕР_1 , яка знаходилася на території Демократичної Республіки Афганістан, а не в Західному прикордонному окрузі.

За змістом Положення про порядок призначення та виплати в Міністерстві оборони України державних пенсій і допомог військовослужбовцям та членам їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 8 серпня 1994 року №205 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 5 вересня 1994 року за №212/422; втратив чинність) до вислуги років військовослужбовців зараховується служба в органах державної безпеки колишнього СРСР (ВНК-КДБ СРСР) з 1 жовтня 1955 р. - на посадах військовослужбовців.

Отже, враховуючи наведене законодавство, одноразову грошову допомогу позивачу має виплачувати саме Міністерство оборони України, як правонаступник всіх військових формувань колишнього СРСР.

Отже, мотиви відмови МО України позивачу у передачі його документів на розгляд повноважному органу Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги для вирішення вказаного питання по суті є надуманими.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов`язання відповідача вчинити певні дії. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги в частині визнання протиправними дій (а точніше бездіяльності) відповідачів, щодо не розгляду по суті та не передачі документів позивача до відповідної комісії протиправними.

Разом з тим, як вбачається з Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сумм, затвердженого Наказом МО України від 26.10.2016 №564, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 17.11.2016 за №1497/29627, це Положення визначає основні функції, завдання, повноваження Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі - Комісія), а також порядок організації її роботи (Розділ 1 п. 1). Комісія утворюється в апараті Міністерства оборони України з метою виконання пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок), та Положення про порядок виплати компенсаційних сум військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які загинули під час виконання обов`язків військової служби чи служби в органах внутрішніх справ у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 травня 1994 року № 290 (Розділ 1 п. 2). Основними завданнями Комісії є вивчення документів та прийняття рішень про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та компенсаційних сум військовослужбовцям, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, які загинули під час виконання обов`язків військової служби у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках, передбачених резолюціями Генеральної Асамблеї ООН та постановою Кабінету Міністрів України від 05 травня 1994 року № 290 «Про затвердження Положення про порядок виплати компенсаційних сум військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які загинули під час виконання обов`язків військової служби чи служби в органах внутрішніх справ у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках» (Розділ 2 п. 1). Рішення Комісії може бути оскаржено в судовому порядку (Розділ 3 п. 12).

Оскільки суд не має права перебирати на себе повноваження інших органів позовні вимоги в частині призначення позивачу допомоги не можуть бути задоволені судом.

Разом з тим, суд вважає за необхідне, з метою захисту прав та законних інтересів позивача, зобов`язати МО України передати документи позивача на розгляд комісії для прийняття рішення по суті поданої ним заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язати призначити одноразову грошову допомогу задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, що виразилася у відмові передати документи ОСОБА_1 щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби на розгляд Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати Міністерство оборони України передати документи ОСОБА_1 щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання Міністерства оборони України призначити позивачу одноразову грошову допомогу відмовити за необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Скадовський районний суд Херсонської області протягом 10 днів в порядку, передбаченому ч.2 ст.186 КАС України, з подачею копії скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 17.03.2017 року.

Суддя О. Ю. Кустов