Справа № 361/5936/16-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/5936/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Сердинський В.С. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

13 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Желтобрюх І.Л.

за участю секретаря судового засідання: Панчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві, у порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу відповідача - Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Броварського міськрайонного суду Київської області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року, ОСОБА_3, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

визнати протиправними дії Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_3 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2;

зобов'язати Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах та в пільгових розмірах за Списком №2, затвердженого постановою Ради Міністрів України СРС від 22 серпня 1956 року №1173, починаючи з 23 травня 2016 року, з урахуванням періоду його роботи з 01 листопада 1983 року до 19 лютого 1987 року в Броварській СПМК-2 тресту «Теплицятехмонтаж» на посаді майстра.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2017 року адміністративний позов - задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу у якій просить скасувати постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2017 року та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову - відмовити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно зі ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 01 листопада 1983 року по 19 лютого 1987 року позивач працював на посаді майстра сантехнічної дільниці в Броварській СПМК-2 тресту «Теплицятехмонтаж», що підтверджується записом у його трудовій книжці (а.с.13).

23 травня 2016 року позивач звернувся до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

До заяви додані документи, які підтверджують його пільговий стаж і характер робіт.

Зокрема, довідкою № 44 від 19 травня 2016 року, виданою ТОВ СПМК-2 тресту «Теплицятехмонтаж» підтверджується, що ОСОБА_3 дійсно працював в Броварській СПМК-2 тресту «Теплицятехмонтаж» повний робочий день майстром сантехнічної дільниці у період з 01 листопада 1983 року по 19 лютого 1987 року. Характер робіт та умови праці за посадою яку займав дають право на пільгову пенсію, що передбачено Списком № 2, розділ ХХІХ «Будівництво будівель та споруд», підрозділ б) інженерно-технічні працівники - майстри, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року. Атестація робочих місць не проводилась.

Пунктом 9 наказу № 4-А від 06 січня 1984 року Броварської СПМК-2 тресту «Теплицятехмонтаж» підтверджується, що ОСОБА_3 працював майстром по виконанню робіт на будівельних об'єктах і на нього покладені обов'язки з організації робіт у відповідності з проектами виконання робіт або технологічними нормами, контроль за використанням будівельного обладнання та інше.

Наказом № 45-А від 1984 року, підтверджується, що ОСОБА_3 призначений відповідальною особою - майстром за безпечне переміщення вантажів кранами на будівельних об'єктах.

Згідно з наказами № 102-А від 16 серпня 1985 року, № 110-А від 27 серпня 1985 року, № 114-А від 17 вересня 1985 року, № 149-А від 05 листопада 1985 року для виконання робіт на Промбазі з монтажу зливної каналізації ОСОБА_3 включений до бригади як майстер.

Наказом № 156-А від 06 грудня 1985 року підтверджується, що позивач призначений майстром, який відповідає за техніку безпеки на дільниці будівництва власної бази.

Рішенням від 10 червня 2016 року відповідач відмовив позивачу у задоволенні заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У рішенні зазначено, що пільговий стаж позивача складає 9 років 11 місяців 1 день, оскільки роки його роботи на посаді майстра в Броварській СПМК-2 тресту «Теплицятехмонтаж» у період з 01 листопада 1983 року по 19 лютого 1987 року не можуть бути зараховані до пільгового стажу, так як не підтверджені первинними документами. Відсутнє підтвердження того, що робота, яку він виконував, віднесена до Списку № 2, який був чинний на момент його перебування на займаній посаді, а саме, що він був зайнятий на будівництві будинків і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту і зв'язку, культурно-побутових, а також наземних споруд і будівельних шахт, рудників і комунікацій.

28 серпня 2016 року позивач звернувся до відповідача ще з однією заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Листом від 07 вересня 2016 року відповідач повідомив позивача, що згідно п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, чоловіки при досягненні 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них 12 років 6 місяців - на зазначених роботах. Документи, подані ним до заяви не підтверджують його роботи на будівництві будинків і споруд: промислових, енергетичних гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту і зв'язку, культурно-побутових, а також наземних споруд і будівельних шахт, рудників і комунікацій, отже не можуть бути взятими до уваги. Чоловікам, які мають не менше половини стажу на зазначених умовах, за наявності передбаченого загального стажу роботи, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються зі зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи. У його випадку право на пенсію за віком на пільгових умовах виникне при досягненні 57 років.

Вважаючи, що його права, свободи та законні інтереси порушено, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку викладеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно із п. 3 Порядку застосування Списків № 1, № 2 «виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок №383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно зі ст.. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 993 року №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників,для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 01 листопада 1983 року по 19 лютого 1987 року позивач працював на посаді майстра сантехнічної дільниці в Броварській СПМК-2 тресту «Теплицятехмонтаж», що підтверджується записом у його трудовій книжці (а.с.13).

Більш того, перебування на зазначеній посаді та виконання відповідних робіт підтверджується іншими документами, зокрема, копіями довідок та наказів, які зазначено вище.

На період роботи позивача, тобто з 01 листопада 1983 року по 19 лютого 1987 року для призначення пільгової пенсії за віком був чинний Список № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, розділом ХХІХ «Будівництво будівель і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних шляхо-мостових, транспорту і зв'язку, житлових і культурно-побутових, а також наземних будівель і споруд шахт, рудників і комунікацій», якого передбачені посади майстрів.

Таким чином, у період з 01 листопада 1983 року по 19 лютого 1987 року позивач працював на посаді майстра на роботах пов'язаних із будівництвом будівель і споруд, яка передбачена Списком №2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, відповідачем не спростовано належними засобами доказування відсутність у позивача права на призначення пільгової пенсії за Списком №2, а отже не доведено правомірності спірного рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2017 року - залишити без задоволення.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до ст.. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 13.03.2017

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

І.Л. Желтобрюх

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Безименна Н.В.

Желтобрюх І.Л.