Справа № 813/431/17
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року № 813/431/17

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Присташ І.М.,

представник позивача Водолазського Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Львівського міського центру зайнятості до Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправним та скасування повідомлення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

02 лютого 2017 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Львівського міського центру зайнятості (надалі по тексту - позивач) до Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області (надалі по тексту - відповідач), у якій просить суд:

-визнати протиправним та скасувати повідомлення головного державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Семен І.Р. від 27.01.2017 року про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання;

-зобов'язати Сихівський відділ державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області прийняти до примусового виконання виконавчий лист №813/2365/13-а виданий 02.07.2013 року Львівським окружним адміністративним судом для стягнення з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) коштів у сумі 3151,63 грн. на користь Львівського міського центру зайнятості.

Ухвалою судді від 17.02.2017 року відкрито провадження у справі. Хід розгляду справи відображений в ухвалах суду.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30.01.2017 року за результатами розгляду звернення Львівського міського центру зайнятості від 23.01.2017 року №10/289 про прийняття на виконання виконавчого листа від 02.07.2013 року №813/2365/13-а, на адресу Львівського міського центру зайнятості надійшло повідомлення від 27.01.2017 року головного державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львова Семена Ігора Романовича про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання з підстав відсутності сплати авансового внеску, відповідно до п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що державним виконавцем неправомірно без жодних на це підстав прийнято повідомлення про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання. Зокрема стверджує, що Львівський міський центр зайнятості є державною установою у централізованій системі державних установ державної служби зайнятості, а відтак звільнений від сплати авансового внеску. Таким чином, просить задовольнити позов у повному обсязі.

Позовні вимоги представник позивача в судовому засіданні підтримав посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення. Однак, жодних заперечень на позов чи будь-яких інших клопотань до суду не подавав.

За таких обставин, суд на підставі ч.4 ст.128 КАС України, ухвалив розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд заслухав пояснення представника позивача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/2365/13-а від 24.04.2013 року задоволено позовні вимоги Львівського міського центру зайнятості по стягненню з ОСОБА_3 суми незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 3151,63 грн.

На виконання зазначеної постанови Львівським окружним адміністративним судом 02.07.2013 року було видано виконавчий лист №813/2365/13-а. В добровільному порядку ОСОБА_3 рішення суду не виконала.

Водночас, виконавчий лист №813/2365/13-а від 02.07.2013 року неодноразово пред'являвся для примусового виконання до Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області проте жодного стягнення не було.

28.12.2016 року державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Бутраком А.С. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Дана постанова прийнята відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

У зв'язку із тим, Львівським міським центром зайнятості 23.01.2017 року було повторно пред'явлено в Сихівський відділ державної виконавчої служби м.Львова до примусового виконання виконавчий лист від 02.07.2013 року №813/2365/13-а.

30.01.2017 року за результатами розгляду звернення Львівського міського центру зайнятості від 23.01.2017 року №10/289 про прийняття на виконання виконавчого листа від 02.07.2013 року №813/2365/13-а, на адресу Львівського міського центру зайнятості надійшло повідомлення від 27.01.2017 року головного державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львова Семена І.Р. про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання з підстав відсутності сплати авансового внеску, відповідно до п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи вищевказане повідомлення протиправним та такими, що було прийнято з порушенням норм діючого законодавства, Львівський центр зайнятості звернувся з відповідним позовом до суду.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

У відповідності до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, з наступними змінами та доповненнями, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (надалі по тексту - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як передбачено абзацом 1 ч.2 ст.26 згаданого Закону, до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Абзацом 8 цієї ж частини передбачено, що від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Законом України «Про центральні органи виконавчої влади» статтею 1 визначено, що систему центральних органів виконавчої влади складають Міністерства України та інші центральні органи виконавчої влади.

Законом України «Про зайнятість населення» у розділі III центральний орган виконавчої влади, що реалізовує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, зокрема статтею 21 визначено, що діяльність центрального органу виконавчої влади, що реалізовує політику державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції спрямовується і координується Міністром - керівником центрального органу виконавчої влади у сфері соціальної політики.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізовує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи.

Територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах є юридичними особами публічного права. До сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, можуть належати підприємства, установи та організації.

Послуги, що надаються територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізовує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, відповідно до покладених на них завдань є безоплатними.

Наказом Міністерства соціальної політики України 15.12.2016 року №1543 затверджено Положення про державну службу зайнятості.

Відповідно до Положенням про Львівський міський центр зайнятості - Львівський міський центр зайнятості є державною установою у централізованій системі державних установ державної служби зайнятості.

Таким чином, враховуючи те, що позивач являється державним органом та звільнений від сплати авансового внеску, у відповідача були відсутні правові підстави для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

З огляду на це, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування повідомлення головного державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Семен І.Р. від 27.01.2017 року про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання є підставними та обґрунтованими, а тому повідомлення головного державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Семен І.Р. від 27.01.2017 року про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, у урахуванням того, що судом встановлено протиправність повідомлення головного державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Семен І.Р. від 27.01.2017 року про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, суд повинен вирішити питання поновлення порушених прав позивача в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що предметом заявлених позовних вимог є визнання протиправним та скасування повідомлення головного державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Семен І.Р. від 27.01.2017 року про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, суд повинен забезпечити право позивача на судовий захист та вирішення спору по суті заявлених вимог.

Тобто, встановивши в межах судового розгляду справи факт порушення законних прав та інтересів позивача, суд може покласти на суб'єкта владних повноважень - відповідача такий обов'язок, який не випливає зі змісту спірного матеріального правовідношення, однак є необхідним для поновлення прав позивача.

При цьому необхідно звернути увагу на те, що згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим ч.3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Відповідно до пункту 10.3 Постанови Пленуму ВАСУ від 20.05.2013 року у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право. Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє. Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Проте, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року), вбачається, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

У зв'язку з цим суд вважає можливим задоволення позову в частині, зобов'язавши відповідача вчинити дії, що відновлять порушене право позивача, а саме: зобов'язати Сихівський відділ державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області прийняти до примусового виконання виконавчий лист №813/2365/13-а виданий 02.07.2013 року Львівським окружним адміністративним судом для стягнення з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) коштів у сумі 3151,63 грн. на користь Львівського міського центру зайнятості.

Частиною 1 ст.11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 цієї ж статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися й позиції, висловленої у рішенні Європейського Суду з прав людини у п.53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Зі змісту ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проаналізувавши матеріали справи, а також норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.2, 7-14, 18, 19, 69-71, 72, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення головного державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Семен І.Р. від 27.01.2017 року про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Зобов'язати Сихівський відділ державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області прийняти до примусового виконання виконавчий лист №813/2365/13-а виданий 02.07.2013 року Львівським окружним адміністративним судом для стягнення з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) коштів у сумі 3151,63 грн. на користь Львівського міського центру зайнятості.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сакалош В.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 20 березня 2017 року.