Справа № 820/2604/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

15 березня 2017 р. №820/2604/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

суддів - Мельникова Р.В., Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Вождаєвій М.О.,

за участю: представника відповідача - Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області - Павленка О.М.,

представника відповідачів - ДФС України та ГУ ДФС у Харківській області - Юрчик Л.В.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Державного підприємства "Центральне конструкторське бюро "ПРОТОН" до Державної фіскальної служби України, Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Головного управління ДФС України у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, визнання протиправними та скасування рішень за результатами розгляду скарг, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державне підприємство "Центральне конструкторське бюро "ПРОТОН", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України, Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Головного управління ДФС України у Харківській області, в якому просить суд, з урахуванням заяви про уточнення адміністративного позову:

- визнати протиправним та скасувати податкове рішення Основ'янської ОДПІ (після перейменування - Східна ОДПІ) м. Харкова ГУ Державної фіскальної служби у Харківській області № від 22.01.2016 р., яким визначено штраф у розмірі 362486,35 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 26.02.2016 року № 1175/10/20-40-10-04-14 про результати розгляду скарги;

- визнати протиправним та скасувати Рішення Державної фіскальної служби України прийняте за результатами розгляду скарги на податкове рішення Основ'янської ОДПІ (після перейменування на Східну ОДПІ) м. Харкова ГУ Державної фіскальної служби у Харківській області № від 22.01.2016 р., яким визначено штраф та рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 26.02.2016 року № 1175/10/20-40-10-04-14 про результати розгляду скарги.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що рішення, яким йому нараховано штрафні санкції за несвоєчасну сплату суми єдиного внеску та пеню за період 23.06.2015 до 05.01.2016 є необґрунтованим та незаконним, оскільки вказане рішення базується лише на припущеннях, а не фактичних обставинах. Також позивач зазначив, що визначені податковим органом порушення не відображені у відповідних документах, а також не визначено на підставі яких первинних документів, зроблено висновок про порушення підприємством законодавства. При цьому, акт перевірки податковим органом не складався, що підтверджує факт порушення з боку ДПІ.

Відповідачі проти позову заперечував, від представника відповідача - Павленка О.М. через канцелярію суду надійшли письмові заперечення на позов, в яких представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що під час прийняття рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (не нарахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску відповідач діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством, оскільки позивачем самостійно визначено суму єдиного внеску у поданих за період 23.06.2015 до 05.01.2016 звітах, проте у визначений законом строк вказані суми не були сплачені, через що відповідачем було прийнято оскаржуване рішення.

Також від представника ДФС України та ГУ ДФС у Харківській області - Гундар Г.М. через канцелярію суду надано письмові заперечення на позов, в яких представник відповідачів просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки рішення ДФС України та ГУ ДФС у Харківській області, прийняті за результатами розгляду скарги в адміністративному порядку, не створюють для позивача жодних юридичних наслідків, не є актом реалізації контролюючим органом повноважень у сфері управлінської діяльності. Також представник відповідачів зазначив, що вказані рішення не є актами індивідуальної дії, що можуть порушити права платника податків, оскільки до таких актів відносяться податкові повідомлення - рішення та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

В судове засідання представник позивача не прибув, про час дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

З огляду на наявні матеріали справи, а також враховуючи положення ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача за наявними матеріалами справи.

Вислухавши пояснення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Державне підприємство "Центральне конструкторське бюро "ПРОТОН" (далі - ДП "ЦКБ "ПРОТОН") зареєстроване як юридична особа, перебуває на обліку Східній ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (Основ'янській ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області) як платник податку, є платником єдиного внеску.

Судом встановлено, що позивачем самостійно задекларована сума єдиного внеску за період травень - листопад 2015 року шляхом подачі до контролюючого органу звітів про суму нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а саме:

- від 10.06.2015 за травень 2015 року з нарахуванням єдиного внеску в розмірі 186075,76 грн. (а.с. 113-118);

- від 13.07.2015 за червень 2015 року з нарахуванням єдиного внеску в розмірі 191703,46 грн. (а.с. 119-124);

- від 19.08.2015 за липень 2015 року з нарахуванням єдиного внеску в розмірі 195337,19 грн. (а.с. 125-130);

- від 16.09.2015 за серпень 2015 року з нарахуванням єдиного внеску в розмірі 232878,84 грн. (а.с. 131-136);

- від 15.10.2015 за вересень 2015 року з нарахуванням єдиного внеску в розмірі 205271,61 грн. (а.с. 137-142);

- від 12.11.2015 за жовтень 2015 року з нарахуванням єдиного внеску в розмірі 180309,84 грн. (а.с. 143-148);

- від 09.12.2015 за листопад 2015 року з нарахуванням єдиного внеску в розмірі 165210,53 грн. (а.с. 149-154).

Проте, у граничний термін сплати ДП "ЦКБ "ПРОТОН" самостійно визначені суми не було сплачено.

При цьому, суд зазначає, що повна сплата за вказаними звітами єдиного внеску ДП "ЦКБ "ПРОТОН" здійснена 11.11.2015, 08.12.2015, 09.12.2015, 09.12.2015, 09.12.2015, 09.12.2015, 05.01.2016, відповідно, що підтверджується обліковою карткою платника єдиного внеску ДП "ЦКБ "ПРОТОН".

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов'язаний: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.56.11 ст. 56 ПК України, не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

На підставі наведеного, податковим органом рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або не своєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 22.01.2016 № , яким нараховано штраф в розмірі 271357, 44 грн. за період 23.06.2015 по 05.01.2016, який становить 20% від суми несплаченого або несвоєчасно сплаченого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та нарахована пеня у розмірі 91128,91 грн., що становить 0,1% від суми недоїмки (а.с.11).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI, який набрав чинності з 01.01.2011 року, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 6 України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Абзацом 1 ч. 5 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв'язку (ч. 7 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування").

Згідно матеріалів справи, позивачем, на виконання вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", подано до контролюючого органу звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до податкового органу за період травень - листопад 2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Згідно ч. 11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Відповідно до пункту п.8 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок, сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Згідно пп. 2 п.2 розділу VIІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення; починаючи з 01 січня 2015 року та надалі, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи фіскального органу. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одна рішення, на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки, незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

З аналізу наведених положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування вбачається, що у разі порушення строків сплати єдиного внеску, встановлених ч.8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", передбачене накладення штрафних санкцій та нарахування пені.

Як встановлено в ході судового розгляду, фактично зобов'язання зі сплати за період з травня 2015 року до листопад 2015 року були сплачені позивачем з порушенням строку сплати податкових зобов'язань, а саме після 20-го числа поточного місяця.

При цьому, суд зазначає. що виходячи з положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" складання акту щодо несвоєчасну сплату суми єдиного внеску, не вимагається.

Таким чином, наявні правові підстави для нарахування податковим органом штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату позивачем єдиного внеску.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В ході судового розгляду, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження своєчасності сплати єдиного внеску за звітний період з травня 2015 року до листопад 2015 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що рішення від 22.01.2016 № є обґрунтованим та такими, що прийнято у відповідності до чинного законодавства, через що у задоволенні позовних вимог про скасування рішення необхідно відмовити.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДФС у Харківській області від 26.02.2016 № 1175/10/20-40-10-04-14 про результати розгляду скарги, а також про визнання протиправним та скасування рішення ДФС України прийняте за результатами розгляду скарги на податкове рішення Основ'янської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 22.01.2016 № та рішення ГУ ДФС у Харківській області від 26.02.2016 року № 1175/10/20-40-10-04-14 про результати розгляду скарги, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або не своєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 22.01.2016 № було оскаржено позивачем в порядку адміністративного оскарження до ГУ ДФС у Харківській області.

Рішенням ГУ ДФС у Харківській області від 26.02.2016 № 1175/10/20-40-10-04-14 (а.с.12-15), скаргу ДП "ЦКБ "ПРОТОН" залишено без задоволення, а рішення Основ'янської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 22.01.2016 № - без змін.

Рішення ГУ ДФС у Харківській області від 26.02.2016 № 1175/10/20-40-10-04-14, оскаржувалось ДП "ЦКБ "ПРОТОН" до ДФС України, проте рішення Основ'янської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 22.01.2016 № та рішення за результатом розгляду первинної скарги від 26.02.2016 № 1175/10/20-40-10-04-14 залишено без змін, а скарга ДП "ЦКБ "ПРОТОН" від 10.03.2016 - без задоволення, рішенням ДФС України від 06.04.2016 №7559/6/99-99-10-01-07-25 (а.с.16-18).

У відповідності до положень п. 55.1 ст. 55 ПК України, податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Стаття 56 ПК України врегульовано питання оскарження рішень контролюючих органів. Так, вказаною статтею визначено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів.

Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У разі коли контролюючий орган приймає рішення про повне або часткове незадоволення скарги платника податків, такий платник податків має право звернутися протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання рішення про результати розгляду скарги, зі скаргою до контролюючого органу вищого рівня (п.56.6 ст. 56 ПК України).

Рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку (п.56.10 ст.56 ПК України).

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (п. 56.18 ст.56 ПК України).

У разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті (п. 56.19 ст. 56 ПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом цієї норми предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 3 КАС України, встановлено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Частиною 1 ст. 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. При цьому, відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Суд зазначає, що ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Отже, рішення суб'єкта владних повноважень є таким, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, таке рішення прийнято владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюване рішення є юридично значимими, тобто таким, що має безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Враховуючи те, в даному судовому розгляді не встановлено підстав для скасування рішення Основ'янської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 22.01.2016 №, а також те, що рішення ГУ ДФС у Харківській області про результати розгляду первинної скарги від 26.02.2016 № 1175/10/20-40-10-04-14 та рішення ДФС України про результати розгляду від 26.02.2016 року № 1175/10/20-40-10-04-14 не є юридично значимим для позивача, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, у задоволенні адміністративного позову належить відмовити в повному обсязі.

Згідно ст. 94 КАС України, у разі відмови у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати з відповідача не присуджуються.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 128, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Центральне конструкторське бюро "ПРОТОН" до Державної фіскальної служби України, Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Головного управління ДФС України у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, визнання протиправними та скасування рішень за результатами розгляду скарг - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 16 березня 2017 року.

Головуючий суддя Мар'єнко Л.М.

Судді Мельников Р.В.

Полях Н.А.