Справа № 819/1579/16
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року м. Львів № 876/953/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.12.2016р. у справі № 819/1579/16 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

06.12.2016 р. позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про зобов'язання подати до Управління Державної казначейської служби України у м. Тернопілі Тернопільської області подання про повернення збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 8965,71 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.12.2016р. позов задоволено. Суд зобов'язав Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у м. Тернопіль подання про повернення позивачу збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 8965 грн. 71 коп.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом при винесенні постанови порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.12.2016р. скасувати та прийняти нову якою в позові відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

21.11.2016 рок між позивачем ОСОБА_1 та ПрАТ «Компанія з управління активами «Національний резерв» укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С. та зареєстрований в реєстрі за № 332.

При цьому, позивач сплатила збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі продажу нерухомого майна в розмірі 1 % від його вартості в розмірі - 8965 грн. 71 коп., що підтверджується матеріалами справи.

25.11.2016 року позивач звернувся до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про повернення надміру сплаченого пенсійного збору з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

На звернення позивача з приводу повернення сплачених коштів, відповідач Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області листом від 28.11.2016 № 15496/07 повідомив позивача про відсутність підстав для повернення зазначених коштів у зв'язку із тим, що пенсійний орган не володіє інформацією щодо прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до п.9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ, організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетом і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадяни, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають його вперше.

Отже, із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки: громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла, та громадяни, які придбавають житло вперше.

Як видно із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 вперше придбала нерухоме майно та сплатила збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 8965,71 грн. хоча, була звільнена від сплати даного збору.

Зазначені обставини підтверджені довідкою з Довідкою управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області № 4185 від 20.12.2016 року, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 74713857, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за № 73471143.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів визначено Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Державного казначейства України від 03.09.2013 року №787.

Зазначений Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі.

Відповідно до п.5 зазначеного Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що повернення коштів повинно бути здійснено з дотриманням ряду умов, визначених чинним законодавством, а в даному випадку, за поданням органу Пенсійного фонду.

Разом з цим запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, держава зобов'язана забезпечити його реалізацію. В протилежному ж випадку - всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Доводи апелянта про неможливість встановлення достовірності даних того, що позивачем вперше придбано житло, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, держава зобов'язана забезпечити його реалізацію. В протилежному ж випадку - всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Частиною 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - покладено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тому, за відсутності на даний час відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше, органи Пенсійного фонду України зобов'язані доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову оскільки, орган Пенсійного фонду як суб'єкт владних повноважень не зміг у встановленому порядку довести правомірність своїх дій.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ст.200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.12.2016р. у справі за № 819/1579/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя О.І. Довга

Суддя І.І. Запотічний