Справа № 138/373/17
Суддя: Жикевич Т. Б.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 138/373/17
Провадження №:2-а/138/24/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2017 м. Могилів-Подільський

Суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Жикевич Т.Б., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської міської ради Вінницької області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області із даним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є учасником бойових дій і відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на одноразову грошову допомогу, яка виплачується щорічно до 5 травня в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Оскільки мінімальна пенсія за віком в Україні станом на 01.05.2016 становить 1130,00 грн., у 2016 році відповідач повинен був виплатити йому разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 5650 грн. Фактично позивачу було виплачено 920 грн., тобто в меншому розмірі, ніж встановлено Законом. З урахуванням викладеного позивач просить визнати бездіяльність відповідача протиправною, зобов'язати його здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік як учаснику бойових дій відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, визначених ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», враховуючи раніше виплачену суму грошової допомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 183-2 КАС України відповідачем подано заперечення проти позову, в якому відповідач зазначає, що виплату разової грошової допомоги до 5 травня ОСОБА_1 як учаснику бойових дій здійснено у розмірі, визначеному постановою КМУ від 02.03.2016 № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». Оскільки відповідач діяв в межах повноважень та в спосіб, передбачений Конституцією та законами України, тому просить відмовити в задоволенні позову.

Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачами обставини, суд приходить до такого.

Позивач ОСОБА_1 згідно посвідчення серії НОМЕР_1 виданого 16 лютого 2016 року має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату разової грошової допомоги як учаснику бойових дій в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, що складає 5650 грн. і передбачено ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». В заяві позивач зазначив, що в 2016 році таку допомогу йому виплачено лише в сумі 920 грн., тобто до сплати ще підлягає 4730 грн.

Положеннями частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року у справі № 1-11/2012 за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, - Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Також Конституційний Суд України в рішенні № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» викладені в новій редакції положення частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до яких щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року наведені положення визнані неконституційними. Отже, починаючи з 22 травня 2008 року, відновлено дію частину 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якої розмір грошової допомоги учасникам бойових дій має становити п'ять мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, згідно п. 63 (І) Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнений пунктом 26, яким установлено, зокрема, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Дане положення Закону України неконституційним не визнавалося.

Відповідно до п. 1 постанови КМУ від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики України шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), учасникам бойових дій у розмірі 920 грн.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин діяли два нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03 жовтня 1997 року у справі N 18/183-97 про набуття чинності Конституцією України зазначив про те, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

За змістом частини 3 статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суд повинен застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Отже, відповідач, здійснюючи нарахування та виплату позивачу одноразової допомоги до 5 травня, діяв відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», (чинного з 1 січня 2015 року), та відповідно до постанови КМУ від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань".

При вирішенні спору суд враховує позицію Вищого адміністративного суду України по аналогічній категорії справ (зокрема, ухвала від 19.02.2016 у справі № К/800/4176/16 (№753/13867/15-а).

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для визнання бездіяльності відповідача по виплаті позивачу разової грошової допомоги до 5 травня в 2016 році протиправними, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Так як позивач звільнений від сплати судових витрат, то понесені судові витрати компенсуються за рахунок Державного бюджету України у відповідності до положень частини 5 статті 94 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 11, 86, 94, 158-163, 183-2 КАС України, ст. ст. 19, 46, 150 Конституції України, рішенням Конституційного Суду України від 03 жовтня 1997 року № 4-зп, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п. 1 постанови КМУ № 141 від 02.03.2016 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської міської ради Вінницької області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови через Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області.

Суддя: Т.Б.Жикевич