Справа № 401/4033/16-а
Суддя: Мельничик Ю. С.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

копія
Справа № 401/4033/16-а Провадження № 2-а/401/35/17

16 березня 2017 року м. Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Мельничика Ю.С.,

за участю: секретаря Страшні О.Е.,

позивача ОСОБА_1,

третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Світловодської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Світловодської міської ради №650 від 22 грудня 2016 року «Про внесення змін до персонального складу виконавчого комітету Світловодської міської ради сьомого скликання», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2, ОСОБА_3, Світловодський міський голова ОСОБА_5,-

В С Т А Н О В И В:

27 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до Світловодської міської ради, просив визнати протиправним та скасувати рішення Світловодської міської ради № 650 від 22 грудня 2016 року «Про внесення змін до персонального складу виконавчого комітету Світловодської міської ради сьомого скликання».

На обґрунтування вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що 22 грудня 2016 року відбулася двадцять девята сесія Світловодської міської ради сьомого скликання в якій він брав участь як депутат міської ради. Оскаржуваним рішенням міської ради виведено зі складу виконавчого комітету Світловодської міської ради сьомого скликання ОСОБА_2, введено та затверджено у складі виконавчого комітету Світловодської міської ради ОСОБА_6, та покладено контроль за виконанням рішення на постійну комісію з питань законності та реалізації державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності, яку він очолює.

Посилаючись на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем порушено положення п.5 ч.4 ст.42, ч.2 ст.51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки на розгляд ради Світловодським міським головою не вносилася пропозиція про кількісний і персональний склад виконавчого комітету міської ради, просив суд задовольнити його позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідно до ч.4 ст.71 КАС України, обовязок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, - субєкта владних повноважень.

Світловодська міська рада своїм правом, як сторони у справі, подати заперечення на позовну заяву не скористалася.

Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав.

В судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 заперечувала проти позовних вимог ОСОБА_1, та зазначила, що є депутатом міської ради та автором проекту рішення №650 від 22 грудня 2016 року «Про внесення змін до персонального складу виконавчого комітету Світловодської міської ради сьомого скликання». Пояснила, що 17 листопада 2015 року міською радою було утворено виконавчий комітет та затверджено його персональний склад на підставі пропозицій, поданих партіями, які увійшли до складу міської ради. Від міськрайонної організації політичної партії «Громадський рух «Народний контроль» був обраний до виконавчого комітету і ОСОБА_2 Зважаючи на рішення розширеного засідання фракції політичної партії «Громадський рух «Народний контроль» та міськрайонної організації політичної партії «Громадський рух «Народний контроль» про необхідність зміни персонального складу виконавчого комітету в звязку з голосуваннями ОСОБА_2 на засіданні виконавчого комітету не на користь громади (без урахування думок та пропозицій фракції), запропоновано вивести ОСОБА_2 зі складу виконавчого комітету Світловодської міської ради та ввести в її склад від фракції політичної партії «Громадський рух «Народний контроль» ОСОБА_6 Підготовлений нею проект рішення у відповідності до встановленої процедури був обговорений на комісіях, та внесений на розгляд сесії міської ради. 22 грудня 2016 року сесією Світловодської міської ради, після обговорення, більшістю голосів прийнято рішення міської ради № 650 «Про внесення змін до персонального складу виконавчого комітету Світловодської міської ради сьомого скликання», яким виведено зі складу виконавчого комітету Світловодської міської ради сьомого скликання ОСОБА_2, введено та затверджено у складі виконавчого комітету Світловодської міської ради ОСОБА_6 Вказане рішення було підписане Світловодським міським головою ОСОБА_5, є законним, і не порушує права депутата ради позивача ОСОБА_1, а тому його вимоги є безпідставні.

В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Світловодського міського голови ОСОБА_5 ОСОБА_4 пояснила, що міським головою на розгляд сесії міської ради, яка відбулася 22 грудня 2016 року, не вносилася пропозиція про зміну персонального складу виконавчого комітету міської ради щодо виведення зі складу виконавчого комітету міської ради ОСОБА_2 та про введення до складу виконавчого комітету ради ОСОБА_6 Міський голова вказане рішення підписав і не зупиняв.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що працює секретарем Світловодської міської ради. 22 грудня 2016 року сесією Світловодської міської ради сьомого скликання після обговорення більшістю голосів прийнято рішення міської ради № 650 «Про внесення змін до персонального складу виконавчого комітету Світловодської міської ради сьомого скликання», яким виведено зі складу виконавчого комітету Світловодської міської ради сьомого скликання ОСОБА_2 та введено та затверджено у складі виконавчого комітету Світловодської міської ради ОСОБА_6 Вказане рішення ради прийнято з дотриманням встановленої процедури, підписане міським головою ОСОБА_5, є законним, і не порушує права депутата ради ОСОБА_1

Заслухавши пояснення позивача, третіх осіб, свідка, розглянувши подані особами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Так, 22 грудня 2016 року Світловодська міська рада, враховуючи рішення розширеного засідання фракції політичної партії «Громадський рух «Народний контроль» та міськрайонної організації політичної партії «Громадський рух «Народний контроль», прийняларішення № 650 від 22 грудня 2016 року «Про внесення змін до персонального складу виконавчого комітету Світловодської міської ради сьомого скликання». Оскаржуваним рішенням міська рада вирішила:

1. Вивести зі складу виконавчого комітету Світловодської міської ради сьомого скликання ОСОБА_2;

2. Затвердити у складі виконавчого комітету Світловодської міської ради ОСОБА_6;

3. Контроль за виконанням рішення покласти на секретаря міської ради та на постійну комісію з питань законності та реалізації державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності (голова комісії ОСОБА_1В.).

Вказане рішення міської ради Світловодським міським головою ОСОБА_5 не зупинено, підписане, і до суду не оскаржене.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням міської ради, вважаючи його незаконним та таким, що підлягає скасуванню, депутат міської ради ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. Зазначив, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем порушено положення п.5 ч.4 ст.42, ч.2 ст.51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», так як міський голова не вносив на розгляд ради пропозиції про кількісний і персональний склад виконавчого комітету ради, а тому виведення ОСОБА_2 та введення ОСОБА_6 до складу виконкому є протиправним.

Досліджуючи наявні матеріали справи, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та їх не доведення.

Згідно зі статтею 7 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

Відповідно до статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до статті 141 Конституції України до складу сільської, селищної, міської, районної, обласної ради входять депутати, які обираються жителями села, селища, міста, району, області на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування.

Територіальні громади на основі загального, рівного, прямого виборчого права обирають шляхом таємного голосування відповідно сільського, селищного, міського голову, який очолює виконавчий орган ради та головує на її засіданнях.

Статус голів, депутатів і виконавчих органів ради та їхні повноваження, порядок утворення, реорганізації, ліквідації визначаються законом.

У відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Держава відповідно до положень статті 55 Конституції України кожному гарантувала право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно п.1 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

Система та гарантії місцевого самоврядування, засади організації та діяльності, правовий статус і відповідальність посадових осіб місцевого самоврядування, відносини, що виникають у зв'язку з діяльність органів місцевого самоврядування, зокрема, з питань утворенням виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу, внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск, визначені Законом України від 21 травня 1997 року «Про місцеве самоврядування в Україні».

Статтею 5 вказаного Закону встановлено, що систему місцевого самоврядування створюють: територіальна громада, сільська, селищна, міська рада, сільський, селищний, міський голова, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі-Закону) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання утворення виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу, внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск.

При цьому, відповідно до п.3, п.5, п.15 ч.4 ст.42 вказаного Закону сільський, селищний, міський голова:

- вносить на розгляд ради пропозиції про кількісний і персональний склад виконавчого комітету відповідної ради;

- підписує рішення ради та її виконавчого комітету;

- представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, обєднаннями громадян, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, громадянами;

- звертається до суду щодо визнання незаконними актів інших органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів.

Згідно ч.2 ст.51 Закону кількісний склад виконавчого комітету визначається відповідною радою. Персональний склад виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради затверджується радою за пропозицією сільського, селищного, міського голови, тощо.

Отже, Світловодська міська рада, що не заперечується сторонами по справі, має законодавчо визначені повноваження приймати рішення про внесення змін у персональний склад створеного нею виконавчого комітету ради.

Зазначене повноваження було реалізовано Світловодською міською радою шляхом прийняття оскаржуваного рішення №650 від 22 грудня 2016 року.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що внесення на розгляд сесії міської ради проекту оскаржуваного рішення про зміну персонального складу виконавчого комітету було здійснене не у відповідності до п.5 ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в звязку з відсутністю відповідної пропозиції міського голови.

При цьому, перевіряючи доводи позивача щодо незаконності оскаржуваного рішення міської ради в звязку з відсутністю пропозиції міського голови про зміну персонального складу виконавчого комітету, що на думку позивача може вказувати на обмеження компетенції міського голови, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1, ч.2 ч.4 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Рішення сільської, селищної, міської ради у пятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень.

Аналогічні положення також закріплені і в Регламенті ради.

Підготовлений депутатом міської ради ОСОБА_3 проект оскаржуваного рішення ґрунтувався на рішенні розширеного засідання фракції політичної партії «Громадський рух «Народний контроль» та міськрайонної організації політичної партії «Громадський рух «Народний контроль» від якої було висунуто кандидатури до складу виконавчого комітету ОСОБА_2 та ОСОБА_6

У відповідності до встановленої регламентом процедури проект рішення був розглянутий на погоджувальних комісіях ради, після чого 22 грудня 2016 року проект рішення був внесений на розгляд сесії Світловодської міської ради де, після його обговорення, було прийнято, як таке, за прийняття якого проголосувало більшість від загального кількісного складу ради, рішення міської ради № 650 «Про внесення змін до персонального складу виконавчого комітету Світловодської міської ради сьомого скликання», яким виведено зі складу виконавчого комітету Світловодської міської ради сьомого скликання ОСОБА_2, та затверджено у складі виконавчого комітету Світловодської міської ради ОСОБА_6

Суд зазначає, що Світловодський міський голова ОСОБА_5 в разі незгоди з прийнятим рішенням міг скористатися своїм правом, передбаченим ч.4 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та зупинити прийняте міською радою рішення і внести його на повторний розгляд ради із обґрунтуванням зауважень.

Проте, вказане рішення було підписано Світловодським міським головою ОСОБА_5, що вказує на те, що міський голова погодився з прийнятим без його пропозиції рішенням ради.

Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

Органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Судом враховується, що Світловодський міський голова, будучи залучений за клопотанням позивача до участі у справі як третя особа, не використав своє право, передбачене п.15 ч.4 ст.42, ч.4 ст.71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», прийняте міською радою рішення від 22 грудня 2016 року №650 до суду не оскаржив з викладених позивачем підстав, отже, фактично погодився з рішенням ради.

На підставі викладеного суд визнає, що позивачем в судовому засіданні не доведено, що оскаржуване рішення міської ради є незаконним через відсутність пропозиції міського голови про зміну персонального складу виконавчого комітету міської ради, шляхом виведення однієї особи зі складу та замість неї затвердження у складі іншої особи, оскільки підписавши вказане рішення міської ради міський голова фактично з ним погодився.

При цьому з наданих третьою особою ОСОБА_3 документів видно, що рішенням Світловодської міської ради №691 від 26 січня 2017 року «Про скасування рішення Світловодської міської ради №8 від 17 листопада 2015 року» вирішено вважати рішення Світловодської міської ради №8 від 17 листопада 2015 року «Про утворення виконавчого комітету Світловодської міської ради», в склад якої входив ОСОБА_2, таким, що втратило чинність, оскільки міським головою не вносилися пропозиції про персональних склад виконавчого комітету Світловодської міської ради. Запропоновано міському голові запропонувати персональний склад виконавчого комітету Світловодської міської ради 7 скликання та внести його на затвердження сесії міської ради.

Рішенням Світловодської міської ради №693 від 16 лютого 2017 року «Про утворення виконавчого комітету Світловодської міської ради», враховуючи пропозиції міського голови Світловодська міська рада:

1. Утворила виконавчий комітет Світловодської міської ради та визначила його кількісний склад, та затвердила персональний склад виконавчого комітету Світловодської міської ради.

2. Рішення міської ради №650 від 22 грудня 2016 року вирішила вважати таким, що втратило чинність.

Не є переконливими доводи позивача про те, що оскаржуване рішення порушує його права, в тому числі, в звязку з покладенням контролю за виконанням рішення на постійну комісію з питань законності та реалізації державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності, головою якої є він.

Так, відповідно до статті 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов'язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення. Депутат, крім секретаря ради, повинен входити до складу однієї з постійних комісій ради. Депутат зобов'язаний брати участь у роботі сесій ради, засідань постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано.

Депутат має право ухвального голосу з усіх питань, які розглядаються на сесіях ради, а також на засіданнях постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано.

Повноваження депутатів, порядок організації і гарантії депутатської діяльності визначаються Конституцією України, цим Законом, законом про статус депутата, іншими законами.

Закон України «Про статус депутатів місцевих рад» визначає правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - місцева рада) як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради, встановлює гарантії депутатської діяльності.

Статтею 2 встановлено, що депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України. Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов'язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 3 Закону депутат місцевої ради є повноважним і рівноправним членом відповідної ради - представницького органу місцевого самоврядування. Депутат місцевої ради відповідно до цього Закону наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів.

Відповідно до статті 18 Закону депутат місцевої ради зобов'язаний: 1) додержуватися Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, регламенту ради та інших нормативно-правових актів, що визначають порядок діяльності ради та її органів; 2) брати участь у роботі ради, постійних комісій та інших її органів, до складу яких він входить, всебічно сприяти виконанню їх рішень; 3) виконувати доручення ради, її органів, сільського, селищного, міського голови чи голови ради; інформувати їх про виконання доручень.

Відповідно до статті 19 Закону депутат місцевої ради користується правом ухвального голосу з усіх питань, що розглядаються на засіданнях ради та її органів, до складу яких він входить. Депутат місцевої ради набуває права ухвального голосу з моменту визнання його повноважень. Кожний депутат місцевої ради у раді та її органах, до складу яких він входить, має один голос.

Відповідно до статті 20 Закону на сесіях місцевої ради депутати місцевої ради на основі колективного і вільного обговорення розглядають і вирішують питання, віднесені до відання відповідної ради. Депутат місцевої ради, крім секретаря ради, голови районної у місті, районної, обласної ради та їх заступників, повинен входити до складу однієї з постійних комісій, що утворюються радою. Депутат місцевої ради за дорученням відповідної ради або постійної комісії, до складу якої його обрано, бере безпосередню участь у підготовці питань для розгляду на сесіях ради та засіданнях постійної комісії. Депутат місцевої ради зобов'язаний бути присутнім на пленарних засіданнях ради, засіданнях постійної комісії та інших органів ради, до складу яких він входить. Відповідно до статті 29 депутат місцевої ради має право брати участь з правом дорадчого голосу в роботі інших органів місцевого самоврядування при розгляді ними питань та прийнятті рішень, що зачіпають інтереси виборців його виборчого округу чи територіальної громади, від яких його обрано.

Отже, законодавчо визначеними повноваженнями депутата місцевої ради, не передбачено право депутата місцевої ради оскаржувати прийняте місцевою радою рішення якщо він, з прийнятим більшістю від складу ради рішенням, не згідний, та якщо воно не порушує його особистих прав, свобод чи інтересів.

Суд також враховує, що ч.1 статті 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 8 частини 1 статті 3 КАС України визначено що позивачем є особа на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, тощо.

Згідно з вимогами ч. 1 статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Порушення має місце як тоді, коли негативні наслідки вже настали, так і тоді, коли вони лише можуть настати з певною вірогідністю.

Порушення інтересів особи може полягати також у невизначеності публічних правовідносин за її участю, коли у сторін існують різні уявлення щодо взаємних прав та обовязків.

Порушення прав та інтересів слід відрізняти від порушення закону. Підставою звернення до суду є протиправні рішення (дії чи бездіяльність), які порушують права (свободи чи інтереси) конкретної особи. Саме лише порушення закону, яке не призводить до порушення прав особи, не дає підстав для задоволення позову такої особи. Позови в інтересах законності не мають на меті захист порушених субєктивних прав, а тому в таких справах не може бути реалізовано завдання адміністративного судочинства.

Оскаржуючи бездіяльність відповідача позивач не вказав, як відповідач порушив його субєктивне право (свободу або інтерес), та яке саме.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень законодавства вбачається, що особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Таким чином, для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Зазначені висновки були неодноразово відображені в судовій практиці Вищого адміністративного суду України, зокрема в рішенні від 02 квітня 2014 року, прийнятому по справі № К/800/42688/13.

Крім того, Верховний Суд України, розглядаючи справу № 21-438а12, у своїй постанові від 26 березня 2013 року прийшов до правового висновку про те, що відповідно до ч.1 статті 2, пп. 6, 8 ч. 1 статті 3, ч. 1 статті 6 КАС України, предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси позивачів.

Водночас, відповідно до частини 2 статті 171 КАС України, право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року по справі № 21-2926а15 було зроблено висновок про те, що зі змісту регулювання, яке міститься у КАС України, вбачається, що право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується.

Враховуючи наведене вище суд зазначає, що оскаржуваним рішенням Світловодської міської ради №650 від 22 грудня 2016 року внесено зміни в персональний склад виконавчого комітету міської ради, а саме виведено зі складу виконкому ОСОБА_2, та затверджено членом виконавчого комітету ОСОБА_6, отже дія вказаного рішення є актом індивідуальної дії, та поширюється на вказаних осіб, які і мають право його оскаржити.

Водночас, позивачем не надано доказів того, що оскаржуване ним рішення розповсюджує на нього свою дію та, відповідно, з урахуванням наведених вище висновків щодо можливості оскарження акту індивідуальної дії, порушує його законні права, свободи та інтереси.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи та досліджені під час розгляду справи докази в аспекті наведених вище правових положень, суд прийшов до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог позивача та, відповідно, наявність підстав для відмови в їх задоволенні.

Відповідно до статті 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних доказів того, що спірне рішення стосується його прав.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення Світловодської міської ради прийнято радою на підставі та в межах повноважень, визначених вказаними правовими положеннями, а тому необґрунтованими є доводи позивача в наведеній частині.

Позивачем не доведено достовірними доказами, що оскаржуваним рішенням органу місцевого самоврядування порушено його субєктивні права (свободи чи інтереси), тому суд не знаходить правових підстав для задоволення його позовних вимог.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розподіл судових витрат провести відповідно до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 17, 69-71, 89, 92, 94, 98, 128, 158-166, 167, 254КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Світловодської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Світловодської міської ради №650 від 22 грудня 2016 року «Про внесення змін до персонального складу виконавчого комітету Світловодської міської ради сьомого скликання».

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частин постанови відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя підпис Згідно з оригіналом

Суддя Світловодського

міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_8