Справа № 539/3586/15-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 року м. Київ К/800/2646/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),

Іваненко Я.Л.,

Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2016 року,

встановив:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області про поновлення пропущеного з поважних причин строку звернення до суду, скасування рішення управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області № 72 від 24 лютого 2015 року, зобов`язання відповідача перерахувати та сплачувати позивачу пенсію відповідно до довідки № 6, виданої 20 січня 2015 року Закритим акціонерним товариством «Лубнимеблі», із заробітної плати 1936 грн за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 01 липня 1986 року по 31 липня 1986 року (один місяць), обчисленої відповідно до постанов Уряду на підставі пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі постанова № 1210), починаючи з 28 січня 2015 року.

Позов мотивував тим, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інвалідом другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії. Заробітна плата на підприємстві - в Закритому акціонерному товаристві «Лубнимеблі» за роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у червні-серпні 1986 року нарахована та виплачена позивачу без врахування документів, які на той час були під грифом «таємно» та «для службового користування». У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з більшого заробітку відповідно до довідки військового комісаріату про заробітну плату. Такий перерахунок просив провести на підставі підзаконних актів уряду СРСР, з яких знято гриф «таємно» та «для службового користування». Однак, відповідач відмовив у проведенні перерахунку пенсії, оскільки обчислення заробітку за роботу в зоні відчуження з 01 липня 1986 року по 31 липня 1986 року проведено з порушенням норм чинного законодавства.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 жовтня 2015 року, позов задоволено. Поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду як пропущений з поважних причин. Скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області № 72 від 24 лютого 2015 року, яким відмовлено позивачу в перерахунку пенсії відповідно до заяви від 28 січня 2015 року та довідки № 6 про заробітну плату, виданої 20 січня 2015 року Закритим акціонерним товариством «Лубнимеблі». Зобов`язано відповідача перерахувати та сплачувати позивачу пенсію на підставі довідки № 6 від 20 січня 2015 року із заробітної плати 1936 грн за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 01 липня 1986 року по 31 липня 1986 року (один місяць), виданої Закритим акціонерним товариством «Лубнимеблі», починаючи з 28 січня 2015 року з урахуванням сплаченого.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2016 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі постанову суду першої інстанції. Зазначає, що правильність обчислення заробітку, отриманого за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, підтверджується первинними документами, зокрема, архівною довідкою Галузевого архіву Міністерства оборони України від 05 березня 2012 року № 67796 та довідкою військової частини від 04 вересня 1986 року № 61606 № 13, іншими первинними документами, які збереглися на підприємстві і не суперечить постановам Уряду, згідно з якими повинна була здійснюватись оплата праці в зоні відчуження у 1986 році.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, інвалідом другої групи. Пенсію отримує через управління Пенсійного фонду України у м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області.

З 16 липня 1984 року позивач працював на Лубенському мебельному комбінаті (в даний час - Закрите Акціонерне Товариство «Лубнимеблі») на посаді столяра, 01 червня 1986 року був призваний на військові збори та направлений на роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, де перебував з 06 червня 1986 року по 10 вересня 1986 року, що підтверджується архівною довідкою № 67796 від 05 березня 2012 року, довідкою військової частини № 61606 від 04 вересня 1986 року № 13.

Після виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 повернувся на Лубенський мебельний комбінат, де йому була нарахована та виплачена заробітна плата за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

На цьому підприємстві позивач працював по 14 серпня 1986 року після чого звільнився за власним бажанням, після звільнення працював на інших підприємствах.

Внаслідок захворювань, отриманих під час виконання обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, позивачу 28 лютого 2011 року встановлено 2 групу інвалідності.

З приводу перерахування заробітної плати за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до нормативних документів, які діяли на час перебування на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та є чинними на даний час, ОСОБА_1 звернувся до Закритого акціонерного товариства «Лубнимеблі», яке 20 січня 2015 року видало позивачу довідку № 6 з перерахованою заробітною платою.

28 січня 2015 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області із заявою про перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки Закритого акціонерного товариства «Лубнимеблі» № 6 від 20 січня 2015 року та відповідно до постанови № 1210, однак відповідач рішенням № 72 від 24 лютого 2015 року відмовив позивачу в перерахунку пенсії з тих підстав, що подана ним довідка та відомість складені з порушенням норм законодавства, оскільки застосування кратності до тарифної ставки, підвищеної на 100 % відсотків є неправильним, а сума премії у розмірі 60 % безпідставно розрахована та включена до довідки, оскільки згідно з особовими рахунками за 1986 рік премія у розмірі 60 % за роботу в зоні Чорнобильської АЕС не була передбачена положенням на підприємстві у 1986 році.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату (грошове забезпечення) № 6 від 20 січня 2015 року, одержану особою за роботу в зоні відчуження під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 01 липня 1986 року по 31 липня 1986 року (один місяць), та на підставі діючого з 01 січня 2012 року підпункту 2 пункту 3 постанови № 1210, натомість доводи відповідача носять характер припущень і не підтверджені жодними доказами.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, виходив із такого.

Перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 здійснений підприємством у зв`язку з розсекреченням нормативних актів за період його роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з урахуванням постанови Ради Міністрів СРСР № 524-156, тобто сума заробітку розрахована за підвищеними на 100 % тарифними ставками (посадовими окладами), незалежно від населеного пункту, де вони перебували, відповідно до постанови Ради міністрів СРСР та ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 655-195 (підвищення тарифної ставки на 100 %) і постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10 червня 1986 року № 207-7 (максимальний розмір премії 60% на кратну оплату праці).

Відповідно до пункту 10 постанови Ради міністрів СРСР та ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 655-195, Міністерству цивільної авіації та Державному комітету СРСР по гідрометеорології та контролю природного середовища надано право здійснювати оплату праці інженерів, техніків та інших робітників, зайнятих на обслуговуванні літаків, гелікоптерів та іншого обладнання, що використовується для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС, а також робітників, зайнятих дезактивацією цієї техніки та заражених ділянок місцевості, по підвищеним на 100 % тарифним ставкам (окладам).

За приписами наведеної норми, такі виплати здійснювали Міністерство цивільної авіації та Державний комітет СРСР по гідрометеорології та контролю природного середовища, яким надано право, а не обов`язок, здійснювати оплату праці осіб по підвищеним на 100 % тарифним ставкам (окладам), за умови зайнятості цих осіб на обслуговуванні літаків, гелікоптерів та іншого обладнання, що використовується для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС, а також робітників, зайнятих дезактивацією цієї техніки та заражених ділянок місцевості.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують виділення коштів уповноваженими установами Лубенському мебельному комбінату у 1986 році для здійснення таких виплат працівникам, задіяним у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС, та виконання позивачем саме таких робіт, оплата яких здійснювалась за підвищеними на 100 % тарифними ставками.

Частиною 1 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII (далі Закон № 796-XII) встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

З 01 січня 2012 року набрала чинності постанова № 1210, якою затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, пунктом 7 якої встановлено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Водночас, частиною 4 статті 15 Закону № 796-ХІІ встановлено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Отже, розмір призначеної за Законом № 796-ХІІ пенсії, обчислюється виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, який зазначається у довідках, виданих підприємствами, установами та організаціями, на яких працювали особи, що мають право на таку пенсію.

При цьому, пунктом 7 постанови № 1210 визначений перелік обов`язкових відомостей, які повинні бути зазначені у таких довідках. Відсутність таких даних у довідці виключає можливість проведення перерахунку пенсії відповідно до цього пункту.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону № 796-ХІІ військовозобов`язаним, вільнонайманим, призваним та направленим для ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а також тим, які несуть службу на території радіаційного забруднення, оплата праці провадиться згідно зі статтею 39 цього Закону за всі календарні дні роботи на підставі довідки, яка надається військовою частиною.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що невід`ємною складовою підстав та порядку перерахунку пенсії є беззаперечне підтвердження відомостей, що містяться в довідці, відповідними первинними документами бухгалтерського обліку про тривалість робочого дня та місце її виконання.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 04 листопада 2015 року (справа № 21-3120а15).

За таких обставин, коли відповідач неодноразово звертав увагу на те, що довідка Закритого акціонерного товариства «Лубнимеблі» від 20 січня 2015 року № 6 складена з порушенням норм законодавства, оскільки відсутні підстави для застосування кратності до тарифної ставки, підвищеної на 100 %, а суму премії у розмірі 60 % нараховано за відсутності первинних документів підприємства, що підтверджують встановлення такого розміру премії на підприємстві у 1986 році за роботу в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС, то суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що позивачу проведено умовний розрахунок заробітної плати, яку він міг би отримати при застосуванні нормативних актів 1986-1988 років, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.

Іваненко Я.Л.

Мойсюк М.І.