Справа № 806/2967/16
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року Житомир справа № 806/2967/16

категорія 2.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Липи В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного сервісного центру Національної поліції України, Директора Регіонального сервісного центру в Житомирській області Є.М. Прохоренка про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати інформацію по суті звернення від 14.11.2016,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного сервісного центру Національної поліції України, Директора Регіонального сервісного центру в Житомирській області Є.М. Прохоренка про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати інформацію по суті звернення від 14.11.2016.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14 листопада 2016 року звернувся до Головного сервісного центру Національної поліції України з проханням надати відповідь по суті звернення, однак відповідач відповіді не надав.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Представник Головного сервісного центру Національної поліції України через канцелярію суду надав письмові заперечення проти позову, в яких окрім іншого клопотав про розгляд справи без його участі.

Представник Директора Регіонального сервісного центру в Житомирській області Є.М. Прохоренка через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Справа розглядається судом за наявними у ній доказами на підставі положень статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проаналізувавши матеріали справи, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Головного сервісного центру Національної поліції України та Регіонального сервісного центру в Житомирській області з письмовим запитом про надання публічної інформації стосовно державного службовця Регіонального сервісного центру Житомирської області Міністерства внутрішніх справ України Климчука К.О.

Листом №31/Б-415зі від 18.11.2016 р. Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ повідомив ОСОБА_1, про те, що оскільки ОСОБА_4 не перебуває в трудових відносинах з Головним сервісним центром Міністерства внутрішніх справ, то запит надісланий за належністю до Регіонального сервісного центру МВС в Житомирській області.

21.11.2016 р. Регіональний сервісний центр МВС в Житомирській області надав ОСОБА_1 письмову відповідь на запит від 14.11.2016 року, яку було направлено позивачу, на адресу, зазначену ним у запиті, про що свідчить запис у журналі реєстрації запитів на публічну інформацію.

Також, вказаним листом №31/6 -2701 позивача було повідомлено, про те, що на підставі запиту від 14.11.2016 р. Регіональним сервісним центром МВС в Житомирській області направлено лист до Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та фактам, суд звертає увагу на наступне.

Статтею 34 Конституції України визначено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначений Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон №2939).

Відповідно частин 1, 2 статті 1 Закону №2939, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно частини 1 статті 3 Закону №2939 право на доступ до публічної інформації гарантується, серед іншого, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно пункту 1 частини 1 статті 13 Закону №2939 розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону №2939 передбачено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 14 Закону №2939 розпорядники інформації зобов'язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Так, ч.3 ст. 22 Закону №2939 визначено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з боку Головного сервісного центра Міністерства внутрішніх справ України та Директора Регіонального сервісного центру в Житомирській області Є.М. Прохоренка відсутні неправомірні дії (бездіяльність), які полягають в не наданні інформації по суті звернення від 14 листопада 2016 року, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 86, 94, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.А. Липа