Справа № 818/853/16
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 березня 2017 р. Справа №818/853/16
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
за участю секретаря судового засідання - Волкової Ю.В.,
представника відповідача - Давиденко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/853/16
до Головного управління Національної поліції в Сумській області, Атестаційної комісії № 5 Головного управління Національної поліції в Сумській області
про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення,-
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області задоволено частково. Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 25.10.16 скасовано в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 17 157, 76 грн. В цій частині прийнято нову постанову якою стягнуто з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 4199,14 грн. з урахуванням виплачених сум, податків та зборів. В іншій частині постанову Сумського окружного адміністративного суду від 25.10.16 залишено без змін.
27.02.2017 позивач звернувся до суду із заявою, в якій просить ухвалити додаткове судове рішення по справі № 818/853/16, яким вирішити питання про судові витрати.
В обґрунтування заяви зазначив, що судом у резолютивній частині рішення не було вирішено питання про відшкодування ОСОБА_1 судових витрат, а саме витрати про оплату судового збору, правової допомоги, витрати на проїзд та поштові відправлення, хоча, у ході розгляду справи були досліджені докази що підтверджують зазначену вимогу та взято до уваги всі пояснення, які надавав позивач та які позивач у позивній заяві просив покласти на відповідача.
У судовому засіданні позивач заяву підтримав, просив суд її задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала, посилаючись на її необґрунтованість.
Дослідивши доводи заяви, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Відповідно до ч.1 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Згідно ч.2 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом.
Так, судом встановлено, що при поданні адміністративного позову ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1515, 82 грн., що підтверджується квитанціями від 19.07.2016 (а.с. 3, 4, 5, т. 1).
Відповідно до ч.3 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.
Так, судом встановлено, що на підтвердження витрат на проїзд до Сумського окружного адміністративного суду позивачем надано квитки на автобус на загальну суму 74 грн. 25 коп. (а.с. 167-179, т. 1).
Отже, суд зазначає, що позивачем належним чином підтверджено розмір витрат на проїзд до Сумського окружного адміністративного суду та сплачений судовий збір, а тому заява в зазначеній частині підлягає задоволенню.
Задовольняючи частково заяву щодо відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань витрат на правову допомогу у розмірі 198 грн. 94 коп., суд виходить з наступного.
Згідно ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, окрім іншого, витрати на правову допомогу.
Зі змісту зазначених вище норм вбачається, що обов'язковою умовою для присудження судових витрат, в тому числі і витрат на правову допомогу, є фактичне здійснення цих витрат та їх належне документальне підтвердження.
Проте, в даному випадку, в якості підтвердження здійснення витрат на правову допомогу позивачем були надані: ордер, договір № 87 від 04.08.2016 про надання правової допомоги (а.с. 111, 112, т. 1) та банківські квитанції про оплату послуг (а.с. 184-186, т. 1)..
Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" факти здійснення господарських операцій фіксуються первинними документами (документами, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення), які складаються під час здійснення цієї операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Виходячи з системного аналізу вказаних норм, документальним підтвердженням здійснення витрат на правову допомогу є наявність належним чином складених первинних документів, які відображають суть господарської операції по наданню юридичних послуг та підтверджують її фактичне здійснення.
Натомість позивачем не надано жодних документів які б підтверджували кількість годин на складання адміністративного позову та надання правової допомоги по справі позивачу.
Надані представником позивача документи не можуть вважатись належним чином складеними первинними документами, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції по наданню юридичних послуг, оскільки не надано жодного документу, який містить зміст та обсяг господарської операції, визначений Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Разом із тим, слід зазначити, що частиною 1 ст. 12 Закону України "Про адвокатуру" передбачено, що оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об'єднанням чи адвокатом.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
З матеріалів справи, зокрема журналів судових засідань від 04.08.2016 (а.с. 60 том.1), судом встановлено, що ОСОБА_3,, який надавав правову допомогу позивачу, витратив на участь в судових засіданнях 0 год. 34 хв. 30 с. робочого часу, при цьому, розмір мінімальної заробітної плати у 2016 році становить 1450,00 грн., а тому підлягає відшкодуванню 198,94 грн.
Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на правову допомогу за фактично відпрацьований робочий час за участь в судовому засіданні у загальному розмірі 198,94 грн.
З огляду на те, що позивачем не надано суду належного документального підтвердження здійснення інших витрат на правову допомогу, решта суми витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, є необґрунтованою та не може бути стягнута з відповідача.
Відповідно до частини 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.
При цьому, Європейський суд з прав людини не визнає встановлення обмеження максимально допустимого для відшкодування розміру витрат на правову допомогу на рівні національного законодавства держави. Так, у справі "Кьоніг проти Німеччини" від 10 березня 1980 року (підпункт 3 пункту 25) Європейський суд з прав людини встановив, що обмеження максимально допустимого для відшкодування розміру витрат на правову допомогу, передбачене національним законодавством держави-відповідача, не повинне братися судом до уваги під час вирішення питання про суму такого відшкодування
Сформована практика Європейського суду з прав людини заснована на тому, що заявник має право на відшкодування витрат в розмірі, який був необхідний та розумний і дійсно понесений. Зокрема, у справі "Неймайстер проти Австрії" було вирішено, що витрати на правову допомогу присуджуються в тому випадку, якщо вони були здійснені фактично, були необхідними і розумними в кількісному відношенні (пункт 43 рішення "Неймайстер проти Австрії").
Також у рішенні "Санді Тайме проти Сполученого Королівства" від 6 листопада 1980 року Європейський суд з прав людини вирішив, що потерпіла сторона має право на відшкодування витрат на правову допомогу незалежно від того, наскільки результативними були дії в рамках надання їй такої допомоги, адже до обов'язків юриста входить максимально повне представлення інтересів клієнта, і за такого підходу ніколи не можна з упевненістю передбачити значення тієї чи іншої юридичної дії, якщо вона, утім, не є очевидно марною чи позбавленою юридичної сили (пункт 28).
Отже, суд, проаналізувавши наведені норми та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що оскільки мінімальна заробітна плата з 01 травня 2016 року становить 1450 грн., а граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу за годину участі особи становить 580 грн. 00 коп., то понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 198,94 грн. підлягають стягненню з Головного управління Національної поліції в Сумській області .
Крім того, відмовляючи в задоволенні заяви щодо відшкодування витрат пов'язаних з придбанням позивачем поштових марок, вартості кур'єрської доставки, конверта, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Отже, виходячи зі змісту зазначеної норми, суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено відшкодування витрат пов'язаних з придбанням поштових марок, вартості кур'єрської доставки, конверта, а тому заява в зазначеній частині не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення - задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини вимог заяви - відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складений та підписаний 16.03.2017.

Суддя О.А. Прилипчук