Справа № 810/3857/16
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/3857/16

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року № 810/3857/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Хімтехнострой" до Київської митниці ДФС про визнання неправомірним, скасування рішення та карток відмови в прийнятті митної декларації,

в с т а н о в и в:

Звернення до суду обґрунтував тим, що митним органом не враховано факт усунення декларантом всіх виявлених митницею розбіжностей та їх виправлення до моменту подачі митної декларації.

Уповноважений представник Київської митниці ДФС до суду не прибув, про дату та місце розгляду справи, повідомлений судом належним чином, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності, не надав.

Згідно ч.6 ст.128 КАСУ, суд здійснив розгляд справи в порядку письмового провадження.

У наданих суду письмових запереченнях відповідач зазначив, що товар був поставлений на умовах DAP UА Київ, тому витрати на транспортування та страхування від Польщі до України повинні бути включені до вартості товару, однак наявність такого обов'язку, на думку представника митниці, не означає його фактичне виконання. Вказав, що ціна товару, який підлягав розмитненню та записана в інвойсах включала вартість упаковки та маркування, тому всупереч умовам DAP UА Київ не були надані підтвердження щодо витрат на транспортування та страхування товару з Польщі до України, а тому заявлено неповну інформацію про ціну товару, що унеможливило застосування основного методу визначення його вартості. З посиланням на п.6 ч.2 ст.53 МКУ вказав, що декларант зобов'язаний був підтвердити митну вартість в частині транспортних витрат та перевезення.

Дослідивши подані документи та матеріали, встановивши фактичні обставини справи та докази, якими обґрунтовані заявлені вимоги та заперечення проти позову, надавши правової оцінки діям та рішенням відповідача, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заявлених вимог, з огляду на наступне:

13.07.2016 р., позивачем було подано до митного оформлення декларацію №125130013/2016/409897 з метою випуску у вільний обіг на територію України частин до установок кондиціонування повітря, товарів народного вжитку та косметичних виробів, імпортованих за контрактом №1412/2015 від 14.12.2015 р., при цьому обрано основний метод визначення митної вартості товару, тобто за ціною договору. У графі 44 митної декларації вказано перелік документів, які були подані разом із митною декларацією це: договір купівлі-продажу №1412/2015 від 14.12.2015 р.; додаткова угода №1 від 17.06.2016 р.; інвойс №НТ-0107 від 04.07.2016 р.; інвойс №НТ-0107/1 від 04.07.2016 р. ; лист-пояснення №11/07 від 11.07.2016 р.; специфікація НТ-0107/1 від 04.07.2016 р.; книжка МДП UX.77030428 від 06.07.2016 р.; міжнародна автомобільна накладна (CMR) 0008624 від 06.07.2016 р.; договір про надання послуг митного брокера №15/06/16 від 15.06.2016 р.; інформація про позитивний результат здійснення радіологічного контролю товару та санітарно-епідеміологічного контролю товару №2730 від 06.07.2016 р., при опрацюванні яких працівник митного органу дійшов висновку про відсутність у них всіх даних щодо ціни товару, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та виявив розбіжність у поданих документах.

До митної декларації була приєднана копія інвойсу №НТ-0107 від 04.07.2016 р., в якій вказана вартість товарів у сумі 34 235, 60 дол. США. До декларації також був підкріплений лист від компанії "Nicos Group Ltd.", в якому повідомлено про наявність технічної помилки в інвойсі №НТ-0107 від 04.07.2016 р. та вказана правильна ціна товарів в інвойсі №НТ-0107/1 від 04.07.2016 р. у розмірі 33 285, 52 дол. США.

Оскільки інвойс та специфікація містили різну ціну товарів, у митного органу виникли сумніви щодо правильності її визначення загалом.

Після розгляду вказаних документів відповідач направив на адресу позивача електронне повідомлення про необхідність подання додаткових документів: каталогів, специфікації, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; копії митної декларації країни відправника. На вимогу митного органу був наданий прайс - лист від 04.07.2016 р.

За результатом розгляду додаткових документів відповідачем було прийнято рішення від 26.07.2016 р. №125000013/2016/000135/2 про застосування резервного методу визначення митної вартості товару та вказана підстава прийняття рішення: "подані декларантом документи містять розбіжності (перелік товарів та загальна вартість в специфікації до інвойсу відрізняються від переліку товарів та загальної вартості в інвойсі; в інвойсі не визначено термін здійснення платежу; прайс-лист не містить необхідних реквізитів для ідентифікації конкретного продавця). Декларантом не надано всіх додаткових документів та у зв'язку з невиконанням вимог ст. 58 МКУ".

Відповідно до положень п.п. 14, 15 ч. 1 ст. 1 МКУ митне оформлення - виконання митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, і мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів. Митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються митними органами межах своєї компетенції з метою забезпечення додержання норм цього кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Згідно зі ст. 40 МКУ усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України, підлягають митному контролю. Митний контроль передбачає проведення митними органами мінімуму митних процедур, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи. Обсяг таких процедур та порядок їх застосування визначаються відповідно до Митного Кодексу, інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

За приписами пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів" № 339 від 9 квітня 2008 року контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення здійснюється митним органом відповідно до ст. 41 МКУ шляхом проведення перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю, згідно з Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено або наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів.

Статтею 54 МКУ встановлено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю, подаються митному органові при перетинанні товарами і транспортними засобами митного кордону України, декларуванні товарів і транспортних засобів, повідомленні митного органу про намір здійснити переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України, здійсненні митними органами інших контрольних функцій відповідно до цього Кодексу. Нормами ст. 45 МКУ встановлений обов'язок осіб, які переміщують товари і транспортні засоби через митний кордон України, подавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю. За приписами пункту 17 Постанови Кабінету Міністрів України № 80 від 1 лютого 2006 року "Про перелік документів, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України", до зазначеного переліку входять документи, що використовуються для визначення митної вартості товарів.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. За правилами ст.ст. 264, 265 МКУ заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України. Митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу.

Умови та механізм декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, подання декларантом відомостей для її підтвердження визначені положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1766 від 20 грудня 2006 року, якою затверджений Порядок декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження (чинний на момент виникнення спірних правовідносин).

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Відповідно до п. 11 Порядку для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи.

Якщо неможливо застосувати жоден із 5 методів встановлення митної вартості, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 цього Кодексу. Вказаним положенням закону встановлено підстави та спосіб застосування того чи іншого методу визначення митної вартості товару.

При визначенні митної вартості товару за шостим (резервним) методом митний орган відповідно до вимог ст. 266 МК України повинен мотивувати у рішенні про визначення митної вартості товару причини неможливості застосування послідовно попередніх п'яти методів.

Аналіз судових рішень у справах про оскарження рішень митного органу про коригування митної вартості товару свідчить про сформовану судами правову позицію щодо застосування митними органами другорядних методів визначення митної вартості.

Як слідує із більшості судових рішень ВАСУ та ВСУ, останні вважають, що запит митниці про надання додаткових документів під час митного оформлення повинен бути належним чином обґрунтований. Декларант не зобов'язаний у всіх випадках надавати повний перелік документів, визначених ч.ч.3-4 ст.53 МКУ на вимогу митниці. Незалежно від надання чи ненадання додаткових документів декларантом, необґрунтований запит митниці на додаткові документи не дозволяє автоматично застосовувати інший метод визначення митної вартості, ніж метод за ціною договору.

Матеріали даної справи свідчать, що митницею вказаний обов'язок не виконаний, витребувано додаткові документи за відсутності належних обґрунтувань.

Як слідує із матеріалів справи позивачем митному органу були подані: договір купівлі-продажу №1412/2015 від 14.12.2015 р.; додаткова угода №1 від 17.06.2016 р.; інвойс №НТ-0107 від 04.07.2016 р.; інвойс №НТ-0107/1 від 04.07.2016 р. ; лист-пояснення №11/07 від 11.07.2016 р.; специфікація НТ-0107/1 від 04.07.2016 р.; книжка МДП UX.77030428 від 06.07.2016 р.; міжнародна автомобільна накладна (CMR) 0008624 від 06.07.2016 р.; договір про надання послуг митного брокера №15/06/16 від 15.06.2016 р.; інформація про позитивний результат здійснення радіологічного контролю товару та санітарно-епідеміологічного контролю товару №2730 від 06.07.2016 р., а також копія інвойсу №НТ-0107 від 04.07.2016 р. разом із листом продавця товару №11/07 від 11.07.2016 р., в якому останній зазначив про допущені технічні помилки про оформленні інвойсу №НТ-0107 від 04.07.2016 р. та проханням прийняти до уваги лише інвойс №НТ-0107/1 від цієї ж дати.

Дослідивши зміст інвойсу від 04.07.2016 р. №НТ-0107/1 та специфікації до інвойсу №НТ-0107/1, суд констатує їх повне співпадіння. Отже, технічна помилка щодо номенклатури товару та його ціни в інвойсі №НТ-0107 була усунена декларантом до моменту митного оформлення товару у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про помилковість тверджень органу доходів і зборів щодо наявності обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей на підтвердження правильності визначення ним митної вартості товарів за ціною договору в частині розбіжностей у інвойсі та специфікації.

Щодо претензій митного органу з приводу відсутності у прайс-листі необхідних реквізитів для ідентифікації конкретного продавця, суд зауважує таке:

у практиці торгівельних відносин, в тому числі і зовнішньоекономічних, відсутні нормативні документи, які визначають вимоги щодо порядку оформлення прайс-листів (прейскурантів).

Згідно із загальноприйнятою світовою практикою, прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: його найменування, артикул, якість, одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов’язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови постачання, умови платежу, термін постачання тощо. У разі, якщо зміст прейскуранта не дає можливості для визначення митної вартості товару, останній не може виступати в якості документа для її підтвердження і не більше, однак це не дає право митному органу на вимагання дотримання будь-якої форми цього документу, за відсутності такої.

Таким чином, вимога митного органу в частині надання прейскуранта з необхідними реквізитами є безпідставною та не ґрунтується на законі. Вказане стосується і вимоги відповідача щодо надання інвойсу із зазначенням терміну платежу. Як слідує із п.4 контракту №1412/2015 від 14.12.2015 р. порядок розрахунків передбачає можливість повну або часткову передплату шляхом суми, вказаної у інвойсі. Проте, у якості доказу проведеного розрахунку виступає не інвойс, а платіжне доручення.

Все вищевикладене дає підстави вважати, що прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товару є неправомірним та підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати рішення № 125000013/2016/000135/2 від 26 липня 2016 р.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.