Справа № 816/2236/16
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2017 рокум. ПолтаваСправа №816/2236/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лайко О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Гриценка Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_3) звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - відповідач, ДПІ у м. Полтаві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.03.2016 №, від 17.03.2016 №.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що спірними рішеннями до позивача за результатами фактичної перевірки застосовані штрафні (фінансові) санкції за реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів без ліцензії у розмірі 121050,16 грн, а також за не проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій, не забезпечення ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у загальному розмірі 121051,16 грн. Зауважив, що постановою апеляційного суду Полтавської області від 16.05.2016 у справі №552/821/16-п провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. У зазначеному судовому рішенні встановлено, що вилучені у ФОП ОСОБА_3 алкогольні напої належать ФОП ОСОБА_4, у зв'язку з чим вважав, що підстави для застосування штрафних санкцій до позивача відсутні.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на обставини, встановлені у ході проведення фактичної перевірки господарської одиниці ФОП ОСОБА_3

У судовому засіданні 06.03.2017 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував, наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у письмових запереченнях ДПІ у м. Полтаві.

Заслухавши пояснення представників сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_3 у встановленому законом порядку зареєстрована як фізична особа - підприємець, перебуває на обліку платників податків в ДПІ у м. Полтаві /а.с. 7/.

У період з 18.02.2016 по 26.02.2016 працівниками Головного управління ДФС у Полтавській області на підставі наказу від 17.02.2016 №155 та відповідно до направлень від 17.02.2016 №№260, 261 проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_3 за місцем фактичного провадження діяльності - магазин, розташований у АДРЕСА_1 /а.с. 27-29/.

Результати перевірки оформлені актом від 29.02.2016 №37/16/31/21/НОМЕР_1 /а.с. 11-12, 30-31/, у якому вказано на порушення платником податків вимог:

частини дванадцятої статті 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" - ведення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без отримання ліцензії;

пункту 1 статті третьої Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" - не проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій;

пункту 12 статті третьої Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" - не забезпечено ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

На підставі даного акта перевірки ДПІ у м. Полтаві сформовано податкові повідомлення-рішення:

від 16.03.2016 №, яким на підставі абзацу п'ятого частини другої статті 17 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 121050,16 грн /а.с. 8/;

від 17.03.2016 №, яким на підставі статей 17, 20 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 121051,16 грн /а.с. 9/.

Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржила їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням суб'єкта владних повноважень та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Основні засади державної політики щодо регулювання оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями на території України визначено Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 №481/95-ВР.

За приписами частини дванадцятої статті 15 зазначеного Закону (тут та надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

При цьому, в силу положень статті 1 згаданого Закону, роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Таким чином, роздрібна торгівля алкогольними напоями та/або тютюновими виробами може здійснюватись лише за наявності у суб'єкта господарювання відповідної ліцензії.

Крім того, Законом України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" визначено правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, дія якого поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Зокрема, пунктом 1 статті 3 названого Закону (тут та надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

А пунктом 12 статті 3 цього ж Закону встановлений обов'язок суб'єктів господарювання вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Отже, суб'єкти господарювання, що здійснюють продаж товарів у сфері торгівлі, зобов'язані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, а також проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій.

Заслуханий судом як свідок головний державний ревізор-інспектор ОСОБА_5 пояснив, що у ході проведення фактичної перевірки господарської одиниці ФОП ОСОБА_3 встановлено факт реалізації у приміщенні магазину за адресою: АДРЕСА_1 пляшки вермуту десертного білого "Маренго" міст. 0,5 л, міцн. 16% (виробник - ПАТ "Коблево") вартістю 38,00 грн та пачки сигарет "Кент" (виробник - ПрАТ "Тютюнова компанія "Прилуки") вартістю 21,00 грн без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами. При цьому, позивачем також не забезпечено проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій.

Крім того, за твердженням свідка ОСОБА_5, позивачем не забезпечено ведення обліку товарних залишків за місцем їх реалізації, накладні на алкогольні напої та тютюнові вироби на момент проведення перевірки - відсутні, за даними інвентаризаційних відомостей залишків ТМЦ встановлено надлишок товарів на загальну суму 60525,08 грн. Так, у ході проведення фактичної перевірки співробітниками Головного управління ДФС у Полтавській області здійснено опис та вилучення наявних у магазині за адресою: АДРЕСА_1 алкогольних напоїв всього на суму 50668,50 грн /а.с. 34-57/ та тютюнових виробів загальною вартістю 9856,58 грн /а.с. 32-33/.

Наведені факти відображено у акті перевірки від 29.02.2016 №37/16/31/21/НОМЕР_1 /а.с. 11-12, 30-31/.

Стверджуючи про безпідставність означених доводів відповідача та свідка, представник позивача звертає увагу на такі обставини.

За результатами фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 складений протокол про адміністративне правопорушення від 18.02.2016 серія АА №499041, за яким зафіксований факт вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зберігання та реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів без ліцензії) /а.с. 76-77/.

Постановою апеляційного суду Полтавської області від 16.05.2016 у справі №552/821/16-п провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення /а.с. 13-14/.

При цьому судом зазначено, що ФОП ОСОБА_3 не вчиняла дій з реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів у магазині за адресою: АДРЕСА_1, підприємницьку діяльність у даній господарській одиниці проводить ФОП ОСОБА_4

Оцінюючи наведені доводи представника позивача, суд виходить з такого.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено підстави для звільнення від доказування.

Зокрема, згідно з частиною четвертою згаданої статті, вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Диспозиція наведеної правової норми вказує на те, що обов'язковими для суду, який розглядає справу, є вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок.

Разом із тим розглядувана норма встановлює межі обов'язковості зазначених різновидів судових рішень для адміністративного суду, що розглядає конкретну адміністративну справу.

Така обов'язковість поширюється лише на те питання, чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно особою, щодо якої постановлено відповідний вирок або прийнято постанову.

Отже, обов'язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку в кримінальній справі чи постанові у справі про адміністративний проступок, щодо часу, місця та об'єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

Водночас правова кваліфікація діяння особи, наведена у вироку в кримінальній справі або постанові про адміністративний проступок (тобто застосування тих чи інших правових норм до відповідної поведінки), не є обов'язковою для адміністративного суду.

Відповідно висновки інших судів щодо правомірності чи протиправності дій особи, поведінка якої є предметом розгляду в адміністративній справі, не є обов'язковими для адміністративного суду, який таку справу розглядає.

Висновки та оцінки іншого суду щодо правомірності поведінки особи, її винуватості у вчиненні правопорушення тощо не позбавляють адміністративний суд, який розглядає по суті справу, предмет якої пов'язаний із відповідними діяннями цієї особи, права надати їм власну оцінку.

Заслуханий судом як свідок ОСОБА_4 повідомив, що мав намір використовувати приміщення магазину по АДРЕСА_1 для ведення підприємницької діяльності, однак на момент проведення перевірки фактично не здійснював підприємницьку діяльність у даному магазині, оскільки у нього були відсутні ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами. За твердженням свідка, алкогольні напої та тютюнові вироби були завезені ним до господарської одиниці на прохання співробітників правоохоронних органів з метою викриття фактів корупції у фіскальних органах. Так само, на прохання співробітників правоохоронних органів ОСОБА_4 запросив ОСОБА_3 до приміщення магазину, щоб вона там перебувала на момент проведення перевірки посадовими особами Головного управління ДФС у Полтавській області.

Обставини щодо проведення перевірки свідку не відомі, оскільки він не був присутнім у момент її проведення.

Оцінюючи повідомлені свідком обставини у сукупності із залученими до матеріалів справи письмовими доказами, суд звертає увагу на таке.

За змістом статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) /пункт 80.1/

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування /підпункт 80.2.3 пункту 80.2/.

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція /пункту 80.4/.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу /пункт 80.5/.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

До матеріалів справи залучено копії наказу Головного управління ДФС у Полтавській області від 17.02.2016 №155 "Про проведення фактичної перевірки" /а.с. 27/ та направлень від 17.02.2016 №№260, 261 /а.с. 28-29/.

Зі змісту направлень на перевірку суд встановив, що до початку проведення перевірки ОСОБА_3 пред'явлено службові посвідчення ревізорів та направлення на проведення перевірки, а також вручено копію наказу від 17.02.2016 №155, про що позивач вчинила власноручний напис на примірниках направлень на перевірку /а.с. 28-29/.

Зважаючи на те, що в наказі від 17.02.2016 №155 зазначено про проведення фактичної перевірки господарської одиниці ФОП ОСОБА_3, суд дійшов висновку, що до початку перевірки позивач була обізнана з обставинами проведення фактичної перевірки саме її підприємницької діяльності. Позивач вчинила дії щодо допуску співробітників Головного управління ДФС у Полтавській області до фактичної перевірки, проти її проведення з підстав, визначених Податковим кодексом України, не заперечувала.

Наказ Головного управління ДФС у Полтавській області від 17.02.2016 №155 "Про проведення фактичної перевірки" позивачем не оскаржений.

Водночас суду не надано доказів здійснення підприємницької діяльності у магазині за адресою: АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_4 Заслуханий судом як свідок ОСОБА_4 пояснив, що на момент проведення перевірки він підприємницьку діяльність у зазначеній господарській одиниці не здійснював.

За таких обставин, у ході судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи представника позивача про те, що підприємницьку діяльність у магазині за адресою: АДРЕСА_1 на момент проведення фактичної перевірки здійснював саме ФОП ОСОБА_4

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Зокрема, відповідно до абзацу п'ятого частини другої згаданої статті до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Системний аналіз зазначених вище правових норм дає підстави для висновку щодо запровадження в імперативній формі заборони на продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів без відповідної ліцензії.

Відповідно до пункту 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій, окрім іншого, є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Факт реалізації позивачем алкогольних напоїв та тютюнових виробів без відповідної ліцензії підтверджено актом перевірки від 29.02.2016 №37/16/31/21/НОМЕР_1 /а.с. 11-12, 30-31/ та поясненнями свідка ОСОБА_5

Доводи свідка ОСОБА_4 про провокацію кримінального правопорушення на вимогу працівників правоохоронних органів не підтверджені жодними доказами.

Відповідно до відомостей опису товарно-матеріальних цінностей на момент проведення перевірки у приміщенні господарської одиниці виявлені алкогольні напої та тютюнові вироби загальною вартістю 60525,08 грн.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд дійшов висновку, що податковим повідомленням-рішенням ДПІ у м. Полтаві від 16.03.2016 № до позивача правомірно застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 121050,16 грн.

Окрім того, як визначено пунктом 1 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи - вчинене вперше - 1 гривня.

А відповідно до статті 20 названого Закону, до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У ході проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 встановлено факти непроведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій та реалізації товарів без їх товарного обліку.

Відтак, податковим повідомленням-рішенням ДПІ у м. Полтаві від 17.03.2016 № до позивача правомірно застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 121051,16 грн.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, суд акцентує увагу на положеннях частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність прийнятих ним податкових повідомлень-рішень від 16.03.2016 №, від 17.03.2016 №. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів, що свідчили б про протиправність оспорюваних рішень та порушення контролюючим органом вимог чинного законодавства.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що спірні податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на вимогам чинного законодавства, а підстави для визнання їх протиправними та скасування - відсутні.

Відтак, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Сплачений позивачем судовий збір належить залишити у Державному бюджеті України.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, витрати на правову допомогу ФОП ОСОБА_3 відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 13 березня 2017 року.

Суддя С.С. Бойко