Справа № 820/3513/15
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" березня 2017 р. м. Київ К/800/43697/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за

касаційною скаргою державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції Харківської області Радіонова Олександра Сергійовича

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22 травня 2015 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року

у справі № 820/3513/15

за позовом ОСОБА_3

до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції Харківської області Радіонова Олександра Сергійовича, Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області

про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції Харківської області (далі - Реєстраційна служба), державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Радіонова О.С. (далі - Державний реєстратор) про скасування рішення Реєстраційної служби № 19762660 від 03 березня 2015 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень; зобов'язання Реєстраційну службу розглянути питання щодо державної реєстрації речових прав власності на земельну ділянку площею 0,062 га., яка розташована на території АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року, позов задоволено. Скасовано рішення Реєстраційної служби № 19762660 від 03 березня 2015 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Зобов'язано Реєстраційну службу розглянути питання щодо державної реєстрації речових прав власності на земельну ділянку площею 0,062 га., яка розташована на території АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

У касаційній скарзі Державний реєстратор, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів скасувати та прийняти нове - про відмову у задоволенні позову. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що адресо нерухомого майна (земельної ділянки), яка міститься у документах, поданих позивачем для реєстрації, не відповідає словникам Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто, подані позивачем документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, зокрема у заяві про реєстрацію прав було вказано адресу, відмінну від зазначеної у документах, долучених до такої заяви. Водночас, Державний реєстратор зазначає про неможливість виконання судового рішення у цій справі в частині зобов'язання виконати певні дії.

У своїх запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_3 просила залишити таку без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін. Крім того, ОСОБА_3 надала для долучення до матеріалів справи рішення Виконавчого комітету Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області від 30 серпня 2016 року № 304, згідно з яким впорядковано поштову адресу земельної ділянки позивача площею 0,062 га., кадастровий номер НОМЕР_1, та присвоєно їй нову поштову адресу: АДРЕСА_1

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги відповідно до ст. 220 КАС України.

Судами встановлено, що 26 квітня 1996 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки, площею 0,062 га, розташованої на території АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Кулиничівською селищною радою 27 жовтня 1994 року № 47.

Позивач оформила належні документи та 26 лютого 2015 року звернулась до Реєстраційної служби із заявою про реєстрацію права власності на земельну ділянку.

До вказаної заяви ОСОБА_3 додала належні документи згідно з переліком, а саме: договір купівлі - продажу, витяг з Державного земельного кадастру, копію державного акта на земельну ділянку.

За результатами розгляду документів Державний реєстратор прийняв рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 03 березня 2015 року № 19762660 на земельну ділянку площею 0,062 га, розташовану на території АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 у зв'язку з тим, що відповідно до урбанонімів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, садівниче товариство «Кварцит» розташовано на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач як заявник виконав всі передбаченні чинним законодавством вимоги щодо подання заяви про реєстрацію права власності на нерухоме майно та надав всі необхідні документи. Водночас, у відповідача не існувало підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Отже, суди дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції не може погодитись з таким висновком судів попередніх інстанцій у повній мірі та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

У п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Таким чином, у випадку, якщо ОСОБА_3 заявила до реєстрації права на земельну ділянку із зазначенням такої адреси цієї земельної ділянки, яка не дає змоги встановити відповідність цієї земельної ділянки (її адреси) документам, наданим для такої реєстрації, Державний реєстратор мав обґрунтовані підстави для відмови у здійсненні таких реєстраційних дій. Проте, якщо ж заявлені до реєстрації права об'єктивно дають змогу встановити відповідність цих прав документам, що їх посвідчують, зокрема в частині зазначення адреси земельної ділянки, тобто якщо у відповідача на підставі наданих ОСОБА_3 документів об'єктивно не могло виникнути сумнівів щодо ідентифікації нерухомого майна (земельної ділянки), то відмова Державного реєстратора у такій реєстрації є необґрунтованою.

Зважаючи на викладене, суду першої інстанції необхідно встановити не лише наявність передбаченого законодавством комплекту документів, поданого ОСОБА_3 для здійснення державної реєстрації права на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, а й наявність чи відсутність у Державного реєстратора можливості встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Водночас, суд звертає увагу на те, що для розгляду цієї справи та вирішення спору по суті необхідно враховувати реальність виконання судового рішення та ефективність забезпечення відновлення порушеного права позивача.

Зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

З огляду на викладене, суду першої інстанції потрібно встановити дійсну юридичну (поштову) адресу земельної ділянки позивача, кадастровий номер НОМЕР_1, оскільки, зобов'язуючи Реєстраційну службу розглянути питання щодо державної реєстрації речових прав власності на земельну ділянку площею 0,062 га., яка розташована на території АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, може виникнути ситуація, коли таке судове рішення не захистить права та інтереси позивача, бо належна ОСОБА_3 земельна ділянка знаходиться за іншою адресою.

Суди попередніх інстанцій вказаних вимог КАС України не виконали у зв'язку з чим порушили норми процесуального закону.

Наведені порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій унеможливлюють постановлення законного та обґрунтованого рішення у цій справі, оскільки без їх виправлення неможливо повно, всебічно та об'єктивно дати оцінку спірним відносинам.

Суд касаційної інстанції не має повноважень виправити допущені судами порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За таких обставин, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають значення для справи, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції Харківської області Радіонова Олександра Сергійовича задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22 травня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: