Справа № 815/408/17
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/408/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко Ю.В.

При секретарі Рудченко О.І.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування Наказу №1543 о/с від 16.11.2016р. в частині звільнення зі служби в поліції оперуповноваженого Київського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1 за п.4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), поновлення на посаді, та стягнення середньомісячного грошового утримання за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №1543 о/с від 16.11.2016р. в частині звільнення зі служби в поліції оперуповноваженого Київського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1 за п.4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів); поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого Київського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області; стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове утримання за час вимушеного прогулу з 16.11.2016р. по день фактичного поновлення на посаді.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що його ділові, професійні, особисті якості, освітній та кваліфікаційні рівні є достатніми для зайняття посади оперуповноваженого Київського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області. Також, ОСОБА_1 зазначає, що Головним управлінням Національної поліції в Одеській області, в порушення вимог п.п.2,3 ч.1 ст.65, ч.ч.2,5 ст.68 Закону України "Про Національну поліцію", не розглянуто можливості щодо його призначення на іншу рівнозначну посаду, або нижчу тій, яку обіймав ОСОБА_1 перед звільненням зі служби в поліції, та не запропоновано жодного варіанту переведення на іншу посаду.

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Одеській області з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов (від 06.02.2017р. вхід.№3332/17), наголошуючи, зокрема, що 16 вересня 2016року оперуповноваженого Київського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1 ознайомлено з Наказом Національної поліції України №788 дск від 02.09.2016р., та Наказом ГУНП в Одеській області №2244 дск від 16.09.2016р. Крім того, 16.09.2016 ОСОБА_1 повідомлено про наступне звільнення (не раніше ніж за два місяці на підставі пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію України»), та про неможливість працевлаштування в ГУНП в Одеській області у зв'язку із скороченням штатної чисельності органів і підрозділів Національної полін України, та ГУНП в Одеській області. Також, на думку відповідача - ГУНП в Одеській області, у ОСОБА_1 не має переважного права на залишення на службі. Крім того, відповідач наголошує, що посада оперуповноваженого Київського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, котру обіймав ОСОБА_1 в новому штаті ГУНП в Одеській області не передбачена.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням того, що від повноважного представника позивача - ОСОБА_2 до суду надійшла заява (вхід.№7305/17 від 10.03.2017р.) про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження, а також зважаючи на відсутність потреби у витребуванні додаткових доказів, виклику у судове засідання свідка, експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, 16.11.2016р. Головним управлінням Національної поліції в Одеській області винесено Наказ №1543 о/с, котрим, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», звільнено зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1, оперуповноваженого Київського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, за п.4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Не погодившись із Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 16.11.2016р. №1543 о/с, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування Наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №1543 о/с від 16.11.2016р. в частині звільнення зі служби в поліції оперуповноваженого Київського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1 за п.4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів); поновлення капітана поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого Київського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області; стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середньомісячного грошового утримання за час вимушеного прогулу з 16.11.2016р. по день фактичного поновлення на посаді, є обґрунтованими, правомірними, та такими, що підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, ОСОБА_1 службу в органах внутрішніх справ проходив починаючи з жовтня 2007р., а в органах поліції працює з листопада 2015р.

Судом з'ясовано, що у зв'язку з скороченням штатної чисельності органів і підрозділів Національної поліції України та Головного управління Національної поліції в Одеській області, відповідно до Наказів Національної поліції України від 02 вересня 2016року №788 дск «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області» та Головного управління Національної поліції в Одеській області від 16 вересня 2016року №2244 дск «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області», Головним управлінням Національної поліції в Одеській області складено Попередження про наступне звільнення капітана поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого Київського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, яким позивача - ОСОБА_1 попереджено про звільнення зі служби в поліції не раніше ніж за два місяці на підставі пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (звільнення зі служби в поліції у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

З означеним Попередженням Головного управління Національної поліції в Одеській області про наступне звільнення капітана поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого Київського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, позивач ознайомлений 16.09.2016р., про що свідчить його особистий підпис на вказаному попередженні.

Судом з'ясовано, що у зв'язку із скороченням штатної чисельності органів і підрозділів Національної поліції України та Головного управління Національної поліції в Одеській області, відповідно до Наказів Національної поліції України від 02 вересня 2016року №788 дск «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області» та Головного управління Національної поліції в Одеській області від 16 вересня 2016року №2244 дск «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області», Головним управлінням Національної поліції в Одеській області складено Повідомлення про неможливість працевлаштування капітана поліції ОСОБА_1, котрим позивача повідомлено про відсутність можливості його працевлаштування в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області.

З вказаним Повідомленням Головного управління Національної поліції в Одеській області про неможливість працевлаштування капітана поліції ОСОБА_1, позивач ознайомився 16.09.2016р., про що свідчить його особистий підпис на означеному Повідомленні.

Правові засади організації, та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015р. №580-VІІІ (зі змінами та доповненнями), згідно з ч.ч.1,2 ст.1 якого Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до ст.68 Закону України «Про Національну поліцію» у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров»я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Відповідно до пункту 4 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про Національну поліцію" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також, те, що Законом України «Про Національну поліцію» не врегульовано процедуру здійснення пропозиції наявних вакантних посад поліцейському, який попереджається про можливе звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, судом до спірних правовідносин застосовуються положення трудового законодавства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 17.02.2015року у справі №21-8а15.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому, частиною 2 статті 40 Кодексу законів про працю України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Статтею 49-2 КЗпП закріплено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Також, у пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Отже, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові усі наявні в установі вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями.

Відповідно до ч.3 ст.68 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Згідно з п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, судом з'ясовано, що зазначені норми права вказують на те, що у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів звільненню підлягають не всі поліцейські, а лише ті, посади яких скорочені.

Тобто, виходячи з викладеного, суд вважає за доцільне зазначити, що у разі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший або при його перепрофілюванні звільнення з публічної служби, зміна її істотних умов можуть мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності чи штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями тощо. Саме по собі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший без скорочення штату не може бути підставою для звільнення з публічної служби чи зміни істотних умов її проходження. Скорочення штату встановлюється шляхом порівняння штатних розписів цієї юридичної особи до і після її реорганізації.

Як встановлено судом, та вбачається з наявного у матеріалах справи Тимчасового штату органів і підрозділів Головного управління Національної поліції, оголошеного Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 07.11.2015р. №2 «Про оголошення тимчасових штатів органів і підрозділів Головного управління Національної поліції», загальна кількість працівників Київського відділу поліції в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області складала 251 посада, з яких 32 посади оперуповноважених.

Відповідно до Штату Київського відділу поліції в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, оголошеного Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 16.09.2016р. №2244 дск «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області», загальна кількість працівників Київського відділу поліції в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області складала 201 посада, з яких 26 посад оперуповноважених.

При цьому, відповідачем - Головним управлінням Національної поліції в Одеській області як суб'єктом владних повноважень, до матеріалів справи не надано жодних доказів на підтвердження того, що функціональні обов'язки та обсяг виконуваних завдань Київського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області зазнали змін у зв'язку з скороченням штатів, під яким в даному випадку розуміється скорочення тимчасового, та затвердження постійного штату відділу поліції, а тому судом не встановлено наявність змін в організації праці Київського відділу поліції в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, пов'язаних зі скороченням чисельності або штату працівників.

Таким чином, судом встановлено, що проведені в штаті Київського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області зміни свідчать про те, що внаслідок відповідного реформування посада оперуповноваженого Київського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, яку обіймав позивач - ОСОБА_1, скорочена не була.

Також, частиною 2 статті 68 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено право поліцейського бути призначеним у разі скорочення його посади на іншу посаду у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Отже, судом встановлено, що з урахуванням положень частини 2 статті 68 Закону України «Про Національну поліцію» відповідач - Головне управління Національної поліції в Одеській області зобов'язане було запропонувати позивачу - ОСОБА_1 усі вакантні посади з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків.

Між тим, відповідачем - Головним управлінням Національної поліції в Одеській області, на виконання приписів ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, суду не надано належних, та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачу - ОСОБА_1 запропоновано вакантні посади, котрі відповідають його досвіду роботи, освітньому рівню, стану здоров'я, ставленню до виконання службових обов'язків.

Крім того, судом встановлено, що 05.03.2016р. позивач - ОСОБА_1 пройшов атестацію, за результатами якої Атестаційною комісією №10 Головного управління Національної поліції в Одеській області на голосування поставлено рішення, а саме: « 1 - займаній посаді відповідає», за наслідками якого означене рішення членами атестаційної комісії підтриманого одноголосно, що підтверджується наявним у матеріалах справи відповідним Протоколом ОП№15.00004468.0024548 від 05.03.2016року.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що Головним управлінням Національної поліції в Одеській області реорганізація чи скорочення штатів фактично не проводилась, а лише замінено тимчасовий штатний розпис на постійний, в матеріалах справи відсутні докази пропозицій ОСОБА_1 іншої посади, або відмови його від запропонованих посад, суд дійшов висновку, що звільнення позивача - ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого Київського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області на підставі п.4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) Головним управлінням Національної поліції в Одеській області проведено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому спірний Наказ №1543 о/с від 16.11.2016р. підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Оскільки нормами Закону України "Про Національну поліцію" не врегульовано питання процедури поновлення на посаді поліцейських, звільнення яких визнано судом незаконним, суд згідно положень ст.9 КАС України застосовує до спірних правовідносин положення КЗпП України, якими вказані питання врегульовано.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням встановлення судом протиправності винесення Головним управлінням Національної поліції в Одеській області спірного Наказу від 16.11.2016р. №1543 о/с, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо його поновлення на посаді оперуповноваженого Київського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, також підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до наявної у матеріалах справи Довідки від 02.02.2017р. №255 про доходи ОСОБА_1, виданої Головним управлінням Національної поліції в Одеській області, за підписом т.в.о. начальника УФЗБО Голубенко Д.І., провідного спеціаліста Колесник О.Л., загальна сума грошового забезпечення ОСОБА_1 становить 15550грн, з яких 5400грн. - за вересень 2016р., 10150грн. - за жовтень 2016р.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, відповідно до пункту 2 якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

В пункті 6 Постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999року №13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Отже, розрахунок грошового забезпечення на час вимушеного прогулу судом здійснено наступним чином: позивач - ОСОБА_1 звільнений з посади 16.11.2016р. Останній день роботи є днем звільнення. Період вимушеного прогулу складає 82 робочих дні, зокрема, у період з 16.11.2016р. по 15.03.2017р. (дата ухвалення судом рішення). Два попередні місяці, що передують звільненню - вересень-жовтень 2016року. Кількість робочих днів - 61 (30+31). Грошове забезпечення: 5400грн. (вересень 2016р.) + 10150грн. (жовтень 2016) = 15550грн. : 61 день = 254,92грн./день х 82 дні вимушеного прогулу = 20903,44грн.

Таким чином, беручи до уваги наведене, а також те, що позовні вимоги позивача - ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування Наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №1543 о/с від 16.11.2016р. в частині звільнення зі служби в поліції оперуповноваженого Київського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1 за п.4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів); поновлення капітана поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого Київського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 16.11.2016р. по день поновлення на посаді у загальному розмірі 20903,44грн.

Вищевикладене спростовує твердження відповідача наведені у письмових запереченнях на адміністративний позов.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.ч.1,4 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 правомірні, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню повністю.

Згідно з п.п.2,3 ч.1 ст.256 КАС України негайно виконуються постанови суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, ч.6 ст.128, ст.ст.158-163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування Наказу №1543 о/с від 16.11.2016р. в частині звільнення зі служби в поліції оперуповноваженого Київського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1 за п.4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), поновлення на посаді, та стягнення середньомісячного грошового утримання за час вимушеного прогулу, задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №1543 о/с від 16.11.2016р. в частині звільнення зі служби в поліції оперуповноваженого Київського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1 за п.4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

3. Поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого Київського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області.

4. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 16.11.2016р. по 15.03.2017р. у загальному розмірі 20903(двадцять тисяч дев'ятсот три)грн. 44коп.

Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого Київського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, та стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць, підлягає негайному виконанню, відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.256 КАС України.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому приписами ст.254 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.