Справа № 334/6496/16-а(2-а/334/117/17)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 рокусправа № 334/6496/16-а(2-а/334/117/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2017 року у справі №334/6496/16-а(2-а/334/117/17) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя, третя особа - публічне акціонерне товариство «Запорізький арматурний завод» про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03 жовтня 2016 року звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя, згідно з яким просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо неправильного вирахування стажу при призначенні пільгової пенсії;

- зобов'язати відповідача зарахувати позивачу на підставі даних трудової книжки, періоди роботи у Запорізькому Виробничому Обєднанні ПАТ «Запорізький арматурний завод» з 23.01.1985 року по 13.09.1996 року (мовою оригіналу трудовий книжки) «слесарем ремонтником на горячих участках работ в чугунолитейном цехе», за професією, яка віднесена до списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого ОСОБА_2 Міністрів СРСР №1173 від 22.08.56 року «Об утверждении списков производств, цехов, профессий и должностей, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах», ОСОБА_2 Кабинету Міністрів СРСР від 26.01.1991 г. №10 «Об утверждении списков производств, работ, профессий, должностей и показателей, дающих право на льготное пенсионное обеспечение»;

- зобовязати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 згідно з п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з дня звернення - 06.06.2016 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає про те, що він 06 червня 2016 року звернувся до відповідача з заявою щодо призначення пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки досягнув п'ятдесяти пяти річного віку, та має більше ніж 12 років та 6 місяців пільгового стажу роботи за професією передбаченою списком № 2, однак відповідач своїм рішенням засідання комісії для розгляду питань, пов'язаний з призначенням та виплатою пенсій УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя № 28 від 09.06.2016 року безпідставно відмовив йому у призначенні пенсії.

ОСОБА_2 Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2017 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що період роботи позивача з 23.01.1985 року по 13.09.1996 року не може бути зарахованим до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, оскільки позивачем не надано уточнюючу довідку за цей період та результати проведення атестації робочого місця за період з 21.08.1992 року по 13.09.1996 року.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає про законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач, відповідно до записів у трудовій книжці 23.01.1985 року був прийнятий (мовою оригіналу трудовий книжки) «слесарем ремонтником на горячих участках работ в чугунолитейном цехе» на ЗВО «Арматуробудування», ПАТ «Запорізький арматурний завод» (наказ № 30 від 22.01.1985 р.). 13.09.1996 року був звільнений за власним бажанням з ПАТ «Запорізький арматурний завод» (наказ № 449 від 10.09.1996 року) (а.с.6,9).

06 червня 2016 року позивач звернувся до відповідача за призначенням пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідач своїм рішенням засідання комісії для розгляду питань, пов'язаний з призначенням та виплатою пенсій УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя № 28 від 09.06.2016 року, відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком за списком № 2 згідно з п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у звязку з тим, що у позивача відсутній необхідний стаж роботи, який дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах (а.с.12).

Правомірність дій відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є предметом спору переданого на вирішення суду.

Задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у трудовій книжці наявні відповідні записи про період роботи позивача на посадах, які законодавцем віднесені до переліку, визначеному у списку № 2, а трудова книжки є основним документом, що слугує для підтвердження трудового стажу особи, то неврахування відповідачем таких записів, і як наслідок, не включення спірних періодів до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2 є протиправним. При цьому позивачем було використано всі можливості отримання уточнюючої довідки у ПАТ «Запорізький арматурний завод», яке відповідно до судових рішень і є правонаступником ВО «Запоріжарматура» (ЗВО «Арматуробудування»), та з невідомих причин відмовляється видати відповідну довідку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, та вважає за необхідне зазначити наступне.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи у період з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року не менше 26 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Як вбачається з трудової книжки позивача, останній 23.01.1985 року був прийнятий (мовою оригіналу трудовий книжки) «слесарем ремонтником на горячих участках работ в чугунолитейном цехе» на ЗВО «Арматуробудування», ПАТ «Запорізький арматурний завод» (наказ № 30 від 22.01.1985 р.). 13.09.1996 року був звільнений за власним бажанням з ПАТ «Запорізький арматурний завод» (наказ № 449 від 10.09.1996 року) (а.с.6,9).

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не заперечується, що посада, на якій працював позивач з 23.01.1985 року по 13.09.1996 року на вказаному підприємстві, віднесена до списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 та ОСОБА_2 Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10.

Як вбачається з листа управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя №176/А-1 від 06.07.2016 року, до спеціального стажу роботи позивачу можливо зарахувати період його роботи з 23.01.1985 року по 13.09.1996 року, лише після надання уточнюючої довідки від ЗВО «Арматуробудування» чи його правонаступників (а.с.6).

В той же час, суд апеляційної інстанції приймає до уваги те, що в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22.07.2014 року по справах №№К/800/33215/14, К/800/17856/14 (де розглядались спірні питання щодо правонаступництва) судом встановлено, що ВАТ «Запорізький арматурний завод» виникло на базі Запорізького арматурного заводу, який на той час входило до складу ВО «Запоріжпромарматура» (ЗВО «Арматуробудування») на підставі наказу Мінмашпрома від 28.01.1994р. №104 і вже з 1994 року Запорізький арматурний завод продовжив свою діяльність як самостійне державне підприємство, у подальшому як ВАТ «Запорізький арматурний завод», яке на сьогодні володіє всіма архівними документами.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому, доказів передачі до архівного відділу Запорізької міської ради ПАТ «Запорізький арматурний завод» документів ЗВО «Арматуробудування» та ПАТ «Запорізький арматурний завод» суду не надано.

Враховуючи зазначене, суд зробив висновок, що відповідачем не спростовано факт того, що позивач весь період починаючи з 23.01.1985 року по 13.09.1996 року працював в одному й тому ж підприємстві.

При цьому відповідно до п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого Правлінням ПФУ від 07.07.2014 року № 13-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає памятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Таким чином, пенсійний орган, маючи сумніви щодо підтвердження факту наявності у позивача пільгового стажу, у тому числі і з підстав зайнятості повний робочий день, та враховуючи конкретні обставини справи, всупереч вимогам чинного законодавства не скористався наданими йому повноваженнями та не здійснив перевірку поданих документів та не звернувся до ПАТ «Запорізький арматурний завод» із вимогою про надання необхідних додаткових документів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач через засоби поштового зв'язку звертався до ПАТ «Запорізький арматурний завод» з заявою щодо видачі уточнюючої довідки, проте зазначене поштове відправлення повернулося на адресу позивача із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.10,11).

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем вичерпані всі можливості отримання уточнюючої довідки у ПАТ «Запорізький арматурний завод», який володіє всіма архівними документами, але з невідомих підстав відмовляється визнавати вказані обставини та видати працівникам відповідні довідки, які б підтверджували пільговий стаж або його відсутність.

Слід зазначити й про помилковість тверджень заявника апеляційної інстанції щодо необхідності надання позивачем для призначення пенсії результатів проведення атестації робочого місця за період з 21.08.1992 року по 13.09.1996 року, у зв'язку з наступним.

Відповідно до Порядку застосування списків № 1, № 2 виробництв, робіт, професій, посад та показників при розрахунку стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого наказом Міністерства праці і соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Водночас, пунктом 4.5 Порядку №383 встановлено, що якщо з 21 серпня 1992 року атестація не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком №383.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови №442 (далі - Порядок №442) Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) № 41 від 1 вересня 1992 року (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Оскільки спірним періодом, який відповідачем не зараховано до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах є період по 13 вересня 1996 року, при цьому перша атестація робочого місця повинна бути проведена до 21 серпня 1997 року, суд апеляційної інстанції зробив висновок щодо відсутності підстав для застосування до спірних відносин пункту 4.5 Порядку №383.

Враховуючи те, що позивачем вичерпані всі можливості отримання уточнюючої довідки у ПАТ «Запорізький арматурний завод», яке володіє всіма архівними документами, але з невідомих підстав відмовляється визнати вказані обставини та видати працівникам відповідні довідки, які б підтверджували пільговий стаж або його відсутність та враховуючи, що пенсійний орган не скористався наданими йому повноваженнями та не витребував у підприємства необхідні, на його думку, додаткові документи, або шляхом виходу на вказане підприємство і проведення відповідної перевірки наявних архівних документів, не спростував того факту, що позивач повний робочий день працював на зазначеній посаді, та виходячи із завдання адміністративного судочинства, яке має захищати права, свободи та інтереси громадян, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2017 року у справі №334/6496/16-а(2-а/334/117/17) без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко