Справа № 2а-5299/11/1370
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2017-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2017 року Справа № 2а-5299/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Василько А.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправними дій, скасування державної реєстрації транспортного засобу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 (надалі - позивач, ОСОБА_2) звернувся в суд з позовом до Управління Державтоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (надалі - відповідач, Управління ДАІ ГУМВСУ у Львівській області), в якому просить:

- визнати дії відповідача протиправними щодо законної реєстрації транспортного засобу автомобіля марки VOLKSWAGEN зареєстрованого 25.02.2010 за ОСОБА_2;

- скасувати державну реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки VOLKSWAGEN зареєстрованого 25.02.2010 за ОСОБА_2.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем протиправно зареєстровано на ім'я позивача вищезгаданий автомобіль, оскільки позивач особисто заяви про реєстрацію не подавав. З цього приводу позивач звернувся в прокуратуру Львівської області про вчинення відносно нього злочину.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Додаткового зауважила, що згідно з висновком експерта від 05.12.2016 №6/556 за результатами почеркознавчої експертизи, підпис, який наявний в заяві від 23.02.2010 №6677 щодо реєстрації транспортного засобу в графі «Заявник» та в накладній від 25.02.2010 в графі «отримав», виконаний не ОСОБА_2 Тому, представник позивача вважає, що у відповідача не було підстав реєструвати спірний транспортний засіб на ім'я ОСОБА_2

Відповідач участі повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, свого відношення до позову не повідомив.

Суд, з'ясував обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідив докази, якими такі обґрунтовуються, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, мотивуючи це наступним.

Державна реєстрація транспортного засобу відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України "Про дорожній рух" (в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції) полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Відповідно до частини четвертої статті 34 Закону України "Про дорожній рух" державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них ТЗ здійснюються підрозділами ДАІ МВС. Для автоматизованого обліку зареєстрованих ТЗ та відомостей про їх власників ведеться Єдиний державний реєстр, держателем якого є ДАІ МВС.

Державна реєстрації транспортних засобів на час виникнення спірних правовідносин регулювалась Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів" (надалі -Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку (тут і надалі в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) на території України встановлено єдину процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - ТЗ), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Згідно з п. 2 Порядку, цей порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Пунктом 7 Порядку передбачено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Відповідно до п.8 Порядку державна реєстрація ТЗ проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) ТЗ, відповідність конструкції ТЗ установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Ввезені в Україну ТЗ підлягають державній реєстрації згідно з п. 28 Порядку на підставі заяв власників і вантажних митних декларацій або виданих митними органами посвідчень про їх реєстрацію в підрозділах ДАІ.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що «власниками», які уповноважені вчиняти дії щодо реєстрації транспортних засобів в органах ДАІ, відповідно до положень Порядку № 1388, є безпосередньо власники таких транспортних засобів, а також особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники.

Позивач заперечує подання особисто будь-яких заяв про реєстрацію транспортного засобу, у зв'язку з чим вказує на протиправність проведення реєстрації транспортного засобу марки VOLKSWAGEN LT 35, державний номерний знак НОМЕР_1; зареєстрованого 25.02.2010 за ОСОБА_2 В обґрунтування своїх позовних вимог позивач також покликається на висновок експерта від 05.12.2016 №6/556, відповідно до якого підпис, який наявний в заяві від 23.02.2010 №6677 щодо реєстрації транспортного засобу в графі «Заявник» та в накладній від 25.02.2010 в графі «отримав» виконаний не ОСОБА_2

Водночас, позивач визнає, що ним видавалась довіреність третім особам для реєстрації транспортних засобів на його ім'я. Таким чином, ОСОБА_2 самостійно уповноважено певних осіб вчиняти дії від його імені щодо реєстрації транспортних засобів. З огляду на викладене, висновок експерта щодо того, що підписи на заяві № 6677 від 23.02.2010 про реєстрацію транспортного засобу на ім'я позивача та накладній на отримання номерних знаків вчинені не ОСОБА_2, а іншою особою, не є належним доказом протиправності дій відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданнями адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами, встановленими ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем не надано жодного доказу, на підтвердження обставин якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Судом вживались передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Однак, позивачем не виконано свого обов'язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, не надано витребуваних судом доказів. Зокрема, до матеріалів справи не долучено доказів протиправності дій працівників відповідача при проведенні реєстрації автомобіля марки VOLKSWAGEN LT 35, державний номерний знак НОМЕР_1. Вказане не дає можливості суду дійти висновку про наявність порушень вимог законодавства при державній реєстрації позивачем чи його представниками спірного автомобіля.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач не довів обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 94 КАС України, із урахуванням того, що рішення ухвалене на користь відповідача, який є суб'єктом владних повноважень, судові витрати здійснені позивачем не підлягають компенсації.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 КАС України, суд-

п о с т а н о в и в :

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.І. Кузан

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15.03.2017