Справа № 2а/2570/4778/2011
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2011-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/2570/4778/2011
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2011 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Грузнової О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 виправної колонії № 91 Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

20.09.2011 року позивач, ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 виправної колонії № 91 Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області (далі відповідач), в якому остаточно просить суд зобовязати відповідача нарахувати та виплатити йому грошове забезпечення за роботу в нічний час за період з 01.07.2011 року по 31.07.2011 року відповідно до пункту 7.1 наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань від 07.10.2009 року № 222, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.11.2009 року за № 1040/17056 та стягнути моральну шкоду в сумі 6000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 30.07.1997 року по 31.07.2011 року він проходив службу в ОСОБА_2 виправній колонії № 91 Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області. За рахунок специфіки роботи, а саме: графіку постійних чергувань, він працював у нічний час. Оплата роботи у нічний час, у встановленому законодавством України порядку, відповідачем не проводилась. Позивач також зазначив, що такими діями відповідач завдав йому глибоких душевних страждань, а тому моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 6000 грн., просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за службу в нічний час за період з 01.07.2011 року по 31.07.2011 року у відповідності до пункту 7.1 наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань від 07.10.2009 року № 222, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.11.2009 року за № 1040/17056 залишив на розсуд суду, щодо моральної шкоди просив відмовити, оскільки вона нічим не підтверджена.

Розглянувши документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом, позивач проходив службу в ОСОБА_2 виправній колонії № 91 Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області на різних посадах, а з серпня 1998 року на посаді чергового помічника начальника установи ОСОБА_2 виправної колонії № 91, що підтверджується копією трудової книжки серії АВ №1000574 (а.с.6).

Наказом управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області від 02.08.2011 року № 159 о/ позивача звільнено з займаної посади згідно пункту 64 «б» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114 за станом здоровя (а.с.10).

Згідно грошового атестата № 13 від 16.07.2011 року, виданого ОСОБА_2 виправною колонією № 91 Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області, позивачу нарахована надбавка за роботу у нічний час за липень 2011 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в розмірі 45грн. 58 коп. (а.с.26).

Вказана сума відповідачем виплачена позивачу, що підтверджується випискою банківської установи (а.с.7).

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»(далі - Постанова КМУ№ 1294) встановлює умови грошового забезпечення військовослужбовців осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

В додатку № 28 Постанови КМУ№ 1294 визначено розмір надбавки, яка виплачується за службу в нічний час, а саме: 35 відсотків посадового окладу.

Відповідно до пункту 7 вказаної постанови, до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25 - 28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру.

Отже, вказаним пунктом визначено, що виплата в обсязі до 50 відсотків установленого згідно додатком № 28 розміру провадиться до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення.

На виконання пункту 7 Постанови КМУ № 1294, Державним департаментом України з питань виконання покарань прийнято наказ від 07.10.2009 року № 222, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.11.2009 року за №1040/17056, (далі - Наказ № 222), яким встановлено порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Таким чином, Наказом № 222 визначено спеціальний порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Юридична наука визначає, що нормативно-правові акти - це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування (постанова Верховного Суду України від 01.12.2009 року №09/236 «Про оскарження постанови Кабінету Міністрів України від 31 березня 2003 року №415»).

Таким чином, обовязковою ознакою нормативно-правового акта є створення ним юридичних наслідків.

Відповідно до пункту 4 статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до пункту 1.3 та 1.4 Наказу № 222, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби (далі - особи рядового і начальницького складу) визначається залежно від посади, спеціального звання, кваліфікації, наукового ступеня, вченого звання, тривалості та умов служби. Грошове забезпечення складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Отже, складовою грошового забезпечення, зокрема, є доплати.

Відповідно до пункту 7.1. Наказу №222, особам рядового і начальницького складу, які виконують службові обовязки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу.

Як встановлено судом, відповідачем нарахована та виплачена позивачу доплата за службу в нічний час за період з 01.07.2011 року по 31.07.2011 року в розмірі 50 відсотків установленого згідно додатком № 28 розміру, а саме: 17,5 відсотків.

Таким чином, відповідачем встановлений законодавством порядок нарахування доплати за службу в нічний час не дотриманий, обґрунтованих доводів та доказів, що Наказ № 222 визнано нечинним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки Наказом № 222 чітко визначено розмір надбавки за службу в нічний час, а саме: 35 відсотків посадового окладу, тому дії відповідача щодо нарахування позивачу вказаної доплати в меншому розмірі, ніж передбачено спеціальною нормою є неправомірними.

Відповідно до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання дій відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за роботу в нічний час за період з 01.07.2011 року по 31.07.2011 року у відповідності до Наказу № 222, неправомірними та зобовязати відповідача ОСОБА_2 виправну колонію № 91 Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за роботу в нічний час за період з 01.07.2011 року по 31.07.2011 року, відповідно до наказу № 222.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, зазначена вимога не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно статі 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Вимога позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 6000 грн. з відповідача за висновком суду задоволенню не підлягає як необґрунтована та безпідставна, оскільки позивачем в порушення вимог частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не доведено, передбачених статтями 23, 1167 Цивільного кодексу України обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, зокрема, останнім не надано жодних змістовних обґрунтувань та належних доказів заподіяння йому моральної шкоди.

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, немайнових витрат, які зазнав позивач.

ОСОБА_1, в частині вимог про стягнення моральної шкоди, не зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю ЧОДА її заподіяно, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди. А також не надано будь-яких доказів, що підтверджують факт завдання йому моральної шкоди з боку відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 9, 11, 69-71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Чернігівський окружний адміністративний суд , -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 виправної колонії № 91 Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,- задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_2 виправної колонії № 91 Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за роботу в нічний час за період з 01.07.2011 року по 31.07.2011 року, відповідно до наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань від 07.10.2009 року № 222, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.11.2009 року за № 1040/17056.

Зобовязати ОСОБА_2 виправну колонію № 91 Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за роботу в нічний час за період з 01.07.2011 року по 31.07.2011 року відповідно до наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань від 07.10.2009 року № 222, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.11.2009 року за № 1040/17056.

В задоволенні інших позовних вимог, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Соломко І.І.