Справа № 127/301/17
Суддя: Гуменюк К. П.
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/301/17
Провадження № 2-а/127/191/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 березня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого-судді Гуменюка К.П.,

секретаря Подоляк М.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Павич О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з вересня 2004 року позивачу ОСОБА_1, безстроково призначено пенсію за вислугу років згідно з ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 % від суми середньомісячної заробітної плати на посаді начальника відділу Прокуратури Вінницької області. Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» підвищено посадові оклади відповідним категоріям прокурорсько-слідчих працівників. У зв'язку з чим, 26 липня 2016 року позивач звернувся із заявою до УПФУ в м. Вінниці про здійснення перерахунку призначеної йому пенсії за вислугу років, виходячи з фактично нарахованих виплат станом на 01 грудня 2015 року на посаді начальника відділу Прокуратури Вінницької області, розмір яких підтвердив довідкою прокуратури Вінницької області від 23 червня 2016 року № 18/236.

Проте, Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці, повідомленням від 29 липня 2016 року відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку пенсії.

Позивач такі дії відповідача вважає протиправними, у зв'язку з чим, звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці щодо відмови у перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у зв'язку із підвищенням посадових окладів відповідним категоріям прокурорсько-слідчих працівників з Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» і зобов'язати відповідача здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України від 12 липня 2001 року № 2663-ІІІ, що діяла станом на вересень 2004 року - дату призначення пенсії), встановивши її розмір, виходячи з розрахунку 90 % від середнього заробітку, зазначеного у довідці Прокуратури Вінницької області від 23 червня 2016 року № 18/236, починаючи з 01 січня 2016 року, без обмеження її максимального розміру, проводити виплату перерахованої пенсії, а також виплатити різницю між фактично отриманою пенсією та належною до сплати сумою.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 січня 2017 року, відкрито скорочене провадження у даній адміністративній справі.

Відповідачем у десятиденний строк з дня одержання ухвали суду були надані заперечення на адміністративний позов.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2017 року, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, призначено до судового розгляду в судовому засіданні, оскільки за результатами розгляду заперечення відповідача суд дійшов висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вимоги адміністративного позову підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача Павич О.С. у судовому засіданні вимоги позову не визнала та просила суд у його задоволенні відмовити.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Судом було встановлено та не заперечувалось сторонами, що з вересня 2004 року позивачу безстроково призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», чинному на час призначення пенсії.

19 липня 2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці з заявою про перерахунок пенсії та надав довідку прокуратури Вінницької області № 18/236 від 23 червня 2016 року про те, що ОСОБА_1 працював в прокуратурі Вінницької області на посаді начальника відділу прокуратури області, заробітна плата з 01 грудня 2015 року становить 14 022 грн. 95 коп. (а.с. 17-18).

Проте, Управлінням Пенсійного фонду України у м. Вінниці, повідомленням про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії згідно заяви від 26 липня 2016 року та довідки № 18/236 від 23 червня 2016 року виданої прокуратурою Вінницької області (а.с. 20).

Визначаючись до правомірності позовних вимог суд виходить з того, що відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури, до яких законодавцем віднесено і позивача, на момент виходу позивача на пенсію, регулювалося статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ.

Так, згідно зі статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ (у редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу) працівники прокуратури, яким присвоєно класні чини, із стажем роботи в органах прокуратури 20 років і більше мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років.

Вищевказаною статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (чинній на момент призначення пенсії позивачу) було також передбачено, що обчислення пенсії провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонером, виходячи з розміру заробітної плати за станом на час звернення за перерахунком за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію.

В подальшому до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ неодноразово вносилися зміни та вказана норма викладалася в нових редакціях.

Зокрема, частиною першою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (у редакції до 01 жовтня 2011 року) передбачалося, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Як зазначено вище та встановлено судом, з вересня 2004 року пенсію позивачу обчислено в розмірі 90 % заробітної плати відповідної категорії прокурорсько-слідчих працівників.

Згодом, Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції Закону № 3668-VІ прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII, внесено зміни до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ і відповідно до цих змін пенсія прокурорам призначається в розмірі 70 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28 грудня 2014 року, який набув чинності з 01 січня 2015 року внесені зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до яких пенсія призначається у розмірі 60 відсотків суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Отже, з 01 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ, а з моменту вступу в законну силу Закону № 1166-VII втратили чинність положення ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, щодо призначення пенсії прокурорам в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески.

Крім того, з моменту вступу в законну силу Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28 грудня 2014 року, втратили чинність положення Закону № 1166-VII, щодо призначення пенсії прокурорам в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески.

Разом з тим підстави та порядок для перерахунку пенсії прокурорам регулювалися частинами тринадцятою та вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення якої щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Законів № 3668-VІ, № 166-VII та № 76-VIII не зазнали змін, змінювалася лише нумерація частин цієї статті.

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, чинної до 15 липня 2015 року, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно із частиною 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, в редакції до 01 січня 2015 року, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Проте, Законом № 76-VIII від 28 грудня 2014 року, який набув чинності з 01 січня 2015 року, частина 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, була викладена в новій редакції, якою було передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, станом на 01 січня 2015 року, частина 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, яка передбачала право працівників прокуратури на перерахунок пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, була викладена в новій редакції, при цьому чинною залишалася норма частини тринадцятої вказаної статті, за правилами якої перерахунок пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Проте, відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, який набув чинності 15 липня 2016 року, визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом Закон України «Про прокуратуру», крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1.

Отже, починаючи з 15 липня 2015 року норми частини 13 та 18 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ перестали існувати, а відтак і підстави передбачені вказаними нормами щодо перерахунку пенсій прокурорсько-слідчим працівникам у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, також перестали існувати.

Як на момент звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії, так і на момент розгляду справи в суді, пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури, до яких законодавцем віднесено і позивача, регулюється статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, частиною двадцятою якої передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, як на момент звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії, так і на момент розгляду справи судом, чинним законодавством не передбачено такої підстави для перерахунку пенсій прокурорам як підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. При цьому, визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури законодавцем делеговано Кабінету Міністрів України, який, на даний час, відповідних рішень з цих питань не приймав.

Вказані положення Закону № 1697-VII є такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), у встановленому законом порядку не визнавались.

Таким чином, починаючи з 15 липня 2015 року, у відповідача відсутні правові підстави для здійснення перерахунку пенсії позивачу, у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідної категорії прокурорсько-слідчих працівників.

При цьому, слід зазначити, що вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В той же час, відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку що позивачем не доведено належними засобами доказування правомірності заявлених вимог, натомість рішення відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу відповідає нормам чинного законодавства, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно з частиною 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Таким чином, оскільки в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, відсутні підстави для відшкодування понесених ним судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 6-12, 70-72, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області К.П. Гуменюк