Справа № 554/10855/16-а
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 р.Справа № 554/10855/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Ружинської К. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 26.01.2017р. по справі № 554/10855/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

27.12.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 255 від 5 липня 2016 року про відмову у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ;

- зобов'язати Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та виплатити недоотримувану пенсію.

Октябрський районний суд м. Полтави постановою від 26.01.2017 року задовольнив позовні вимоги.

Визнав протиправним та скасував рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 255 від 5 липня 2016 року про відмову у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

Зобов'язав Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, починаючи з 26 травня 2016 року, та виплатити недоотримувану пенсію.

Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповністю з'ясував обставини справи, належним чином не перевірив докази по справі та не надав їм правової оцінки, внаслідок чого дійшов помилкових висновків.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 09.03.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Полтавському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області з 17 лютого 2015 року та отримує пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на підставі ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ.

10 травня 2016 року ОСОБА_1 звільнилася з посади начальника управління Пенсійного фонду України Полтавського району.

26 травня 2016 року позивачка звернулася до УПФУ з заявою про перерахунок пенсії державного службовця відповідно до п. 10Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889- VIII та на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року.

Рішенням Управління № 255 від 5 липня 2016 року їй відмовлено у проведенні перерахунку, оскільки позивачка не досягла встановленого ст. 26 Закону №1058 віку 60 років.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з протиправності дій УПФУ щодо відмови здійснити перерахунок пенсії позивачці.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на підставі ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, відповідно до якої жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми.

Пунктом 10 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889- VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» № 3723 від 16 грудня 1993 року визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону № 1058, у тому числі стажу державної не менше як 10 років та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

При цьому, ОСОБА_1 має 18 років стажу на посадах, віднесених до категорії посад державної служби.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для перерахунку пенсії позивачці на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу», оскільки на момент звільнення її з посади, віднесеної до категорії посад державної служби, вона мала 18 років стажу роботи.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка не досягла пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058 , є безпідставними, оскільки, як вірно зазначено судом першої інстанції, право на отримання пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на підставі ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визнане за позивачкою, а отже не може бути обмежено.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про протиправність рішення відповідача № 255 від 5 липня 2016 року, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, переглянувши постанову суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції у повному обсязі з'ясував обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 26.01.2017р. по справі № 554/10855/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Бершов Г.Є. Катунов В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 14.03.2017 р.