Справа № 826/11923/16
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Кузьмишина О.М., Пилипенко О.Є.

При секретарі судового засідання: Кравченко Л.А.

За участі представників:

позивача: ОСОБА_2;

відповідача: Базюк Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу Чернівецької обласної державної адміністрації на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.01.17р. у справі №826/11923/16 за позовом ОСОБА_4 до Державного агентства лісових ресурсів України, Голови Чернівецької обласної державної адміністрації Фищука Олександра Георгійовича про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконною відмову в погодженні на посаду начальника Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_4, зобов'язання погодити кандидатуру ОСОБА_4 на вказану посаду та зобов'язання видати наказ про призначення ОСОБА_4 на цю посаду.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.01.2017р. адміністративний позов задоволено: визнано незаконними та скасовані відмови Голови Чернівецької обласної державної адміністрації Фищука Олександра Георгійовича від 23.02.16р. та від 14.03.16р. у погодженні на посаду начальника Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_4; зобов'язано Голову Чернівецької обласної державної адміністрації Фищука Олександра Георгійовича погодити кандидатуру ОСОБА_4 на посаду начальника Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства; зобов'язано Державне агентство лісових ресурсів України прийняти відповідне рішення в порядку і спосіб, визначені чинним законодавством, щодо видачі наказу про призначення ОСОБА_4 на посаду начальника Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства.

Не погоджуючись з вказаною постановою в частині задоволених позовних вимог до Голови Чернівецької обласної державної адміністрації Фищука Олександра Георгійовича, Обласна державна адміністрація подала апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати в цій частині постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що судом першої інстанції не враховано, що Відповідачем-2 вмотивовано відмовлено у погодженні Позивача на посаду начальника Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства. Погодження особи на певну посаду є дискреційними повноваженнями Голови обласної держадміністрації.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу Відповідача-2, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи та встановлено судом першої інстанції, наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 11.12.15р. №594-к оголошено конкурс на заміщення вакантних посад державних службовців.

За результатами засідання Конкурсної комісії з відбору кандидатів на заміщення вакантних посад державних службовців Державного агентства лісових ресурсів України, оформленого протоколом №3 від 22.01.16р. (а.с.15-16) , рекомендовано Голові Державного агентства лісових ресурсів України Ковальчуку О.П. призначити на посаду начальника Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_4

16.02.16р. Державне агентство лісових ресурсів України звернулось з пропозицією №10-27/819-16 до Голови Чернівецької обласної державної адміністрації щодо погодження призначення ОСОБА_4 на посаду начальника Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства, надавши необхідні документи (а.с 21).

За результатами розгляду питання щодо погодження Позивача на вказану посаду, Відповідач-2 листом від 23.02.16р. №01.49-30/828 (а.с.55) відмовив у погодженні Позивача на вказану посаду. Підставою для відмови слугувало те, що перемога ОСОБА_4 у конкурсі на заміщення посади начальника Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства знайшла негативний суспільний резонанс і викликала стурбованість громадськості.

Листом №01.48-12/925 від 26.02.16р. Відповідач-2 додатково повідомив Державне агентство лісових ресурсів України щодо підстав відмови у погодженні Позивача на посаду, а саме: вказав на те, що біографічні дані в частині освіти Позивача містять розбіжності, що є порушенням вимог Порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників територіальних органів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №45 від 25.01.12р. (а.с 58). Як вказано у листі, у біографічній довідці зазначено, що ОСОБА_4 у 2010 році закінчив Національний технічний університет «Харківський політехнічний інститут» за спеціальністю «Екологія та охорона навколишнього середовища», кваліфікація-інженер-еколог-технолог, проте до надісланих копій документів додано лише засвідчену копію диплома НОМЕР_1 Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» щодо здобуття Позивачем у 2008 році базової вищої освіти за напрямом підготовки «Екологія» та кваліфікацією бакалавра екології.

04.03.16р. Державне агентство лісових ресурсів України повторно звернулось з пропозицією (лист №10-27/1174-16 від 04.03.16р.) до Голови Чернівецької обласної державної адміністрації щодо погодження призначення ОСОБА_4 на вказану посаду (а.с 68).

За результатами розгляду питання щодо погодження Позивача на посаду начальника Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства Відповідач-2 листом від 15.03.16р. №01.48-12/466 повідомив Відповідача-1 про те, що вмотивована відповідь (відмова) з поставленого у зверненні питання була надана листами від 23.02.16р. №01.49-30/828 та від 26.02.16р. №01.48-12/925 У доповнення до раніше наданих Відповідачем-2 відповідей вказав про те, що до пропозиції щодо погодження позивача на згадану посаду не було надано довідки про результати спеціальної перевірки, копію документа про повну вищу освіту (в наявності лише засвідчена копія диплома про бакалавра з відзнакою серії НОМЕР_1 від 07.07.08р.) та фотокартки кандидата на посаду розміром 4х6 см.

Окрім того, Відповідач-2 проінформував Державне агентство лісових ресурсів України про те, що позиція щодо даного питання була доведена до відома Міністра аграрної політики та продовольства України Павленка О.М. (лист від 26.02.16р. №01.48/11-384).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що підстави, які слугували для відмови у погодженні Позивача на посаду, є формальні та невмотивовані.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом статті 15 Закону України від 16.12.93р. № 3723-XII «Про державну службу» (у редакції, що була чинною на момент оголошення конкурсу) прийняття на державну службу на посади третьої - сьомої категорій, передбачених статтею 25 цього Закону, здійснюється на конкурсній основі, крім випадків, коли інше встановлено законами України.

Порядок проведення конкурсу для вступу на державну службу регулюється Положенням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 27 Закону України від 10.12.15р. № 889-VIII «Про державну службу» (чинного на момент проведення конкурсу; надалі - Закон № 889-VIII), конкурс на зайняття вакантної посади державної служби категорії «Б» у державному органі, юрисдикція якого поширюється на територію однієї або кількох областей, міста Києва або Севастополя, проводить конкурсна комісія, утворена керівником державної служби державного органу вищого рівня.

Згідно частини 1, пункту 2 частини 2 статті 6 Закону № 889-VIII посади державної служби в державних органах поділяються на категорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень і необхідних для їх виконання кваліфікації та професійної компетентності державних службовців.

Встановлюються такі категорії посад державної служби: категорія "Б" - посади:

керівників структурних підрозділів Секретаріату Кабінету Міністрів України та їх заступників;

керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, їх заступників, керівників територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів, їх заступників;

заступників голів місцевих державних адміністрацій;

керівників апаратів апеляційних та місцевих судів, керівників структурних підрозділів апаратів судів, їх заступників;

заступників керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону № 889-VIII, з метою добору осіб, здатних професійно виконувати посадові обов'язки, проводиться конкурс на зайняття вакантної посади державної служби (далі - конкурс) відповідно до Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби (далі - Порядок проведення конкурсу), що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення на посади та звільнення з посад керівників територіальних органів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.12р. № 45 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі - Порядок).

Відповідно до п. 3 Порядку, у разі наявності вакантної посади керівника територіального органу міністр, керівник центрального органу виконавчої влади протягом одного місяця після утворення вакантної посади обирає кандидата на посаду з кадрового резерву або такого, що пройшов стажування, та подає Голові Ради міністрів Автономної Республіки Крим, голові відповідної місцевої держадміністрації пропозицію щодо погодження призначення на посаду керівника територіального органу чи приймає у тижневий строк після утворення вакантної посади рішення про оголошення конкурсу на її заміщення.

За результатами конкурсу міністр, керівник іншого центрального органу виконавчої влади подає протягом двох тижнів Голові Ради міністрів Автономної Республіки Крим, голові відповідної місцевої держадміністрації пропозицію щодо погодження призначення на посаду керівника територіального органу, який є переможцем конкурсу.

Відповідно до пункту 6 Порядку, пропозиція щодо погодження призначення на посаду та звільнення з посади погоджується: керівника районного, міського (крім міст обласного, республіканського Автономної Республіки Крим значення) територіального органу - з головою райдержадміністрації.

Пунктом 7 Порядку передбачено, що за дорученням Голови Ради міністрів Автономної Республіки Крим, голови відповідної місцевої держадміністрації пропозиція міністра, керівника центрального органу виконавчої влади щодо погодження призначення на посаду та звільнення з посади керівника територіального органу розглядається у десятиденний строк в апараті Ради міністрів Автономної Республіки Крим, структурному підрозділі місцевої держадміністрації, який готує відповідні пропозиції.

Пропозиції апарату Ради міністрів Автономної Республіки Крим, структурного підрозділу місцевої держадміністрації та висновок Голови Ради міністрів Автономної Республіки Крим, голови відповідної місцевої держадміністрації зазначаються у картці погодження (вмотивованої відмови) призначення на посаду, звільнення з посади керівника територіального органу, яка складається за формою згідно з додатком 2.

Відповідно до пункту 8 Порядку, висновок про погодження або вмотивована відмова в погодженні пропозиції щодо погодження призначення на посаду та звільнення з посади керівника територіального органу не пізніше десяти днів після надходження надсилаються міністрові, керівникові центрального органу виконавчої влади і додаються до особової справи кандидата на посаду, особи, що звільняється, за місцем роботи.

Відповідно до абзацу 3 пункту 11 Порядку, у разі погодження Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головою відповідної місцевої держадміністрації пропозиції щодо погодження призначення на посаду та звільнення з посади керівника територіального органу міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади міністр, керівник центрального органу виконавчої влади видає у тижневий строк в установленому порядку наказ про призначення, а у дводенний строк наказ про звільнення.

Отже, з наведених правих норм, зокрема, вбачається, що за результатами конкурсу керівник центрального органу виконавчої влади подає протягом двох тижнів голові відповідної місцевої держадміністрації пропозицію щодо погодження призначення на посаду керівника територіального органу, який є переможцем конкурсу. З цього приводу голова відповідної місцевої держадміністрації готує висновок про погодження або вмотивовану відмову в погодженні пропозиції щодо погодження призначення.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що погодження на призначення на посаду керівника територіального органу головою відповідної місцевої держадміністрації є дискреційними повноваженнями останнього.

Разом з тим, будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження.

Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити довільне трактування відповідних дискреційних повноважень з боку органів влади, їх посадових осіб. Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

У даному випадку, Порядок не містить підстав, за яких голова відповідної місцевої держадміністрації може відмовити в погодженні пропозиції щодо погодження призначення, а лише передбачає, що відмова має бути вмотивованою.

У свою чергу, на переконання суду, вмотивованою відмовою в погодженні на призначення на посаду особи, яка пройшла конкурсний відбір є така відмова, яка містить обставини, що виключають можливість особи бути призначеним на державну службу та в подальшому її проходити, а не зазначення суто формальних обставин.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Серед критеріїв /принципів/, які повинні застосовуватись суб'єктом владних повноважень при прийнятті ними рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій (ст.2 КАС України), є, зокрема, принцип законності, відповідно до якого суб'єкт владних повноважень зобовґязаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення субґєкта вланих повноважень має прийматися обгрунтовано, тобто у урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Встановлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень вказаному критерію для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову, за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.

У даному випадку, необгрунтованим є покликання Відповідача-2 у відмові на погодження на те, що Позивач не має базової освіти, оскільки фактичні обставини справи свідчать протилежне. Так, відповідно до наявної у матеріалах справи біографічної довідки ОСОБА_4 у 2010 році закінчив Національний технічний університет «Харківський політехнічний інститут» за спеціальністю «Екологія та охорона навколишнього середовища», кваліфікація - інженер-еколог-технолог, що у свою чергу підтверджується належним чином засіченою копією диплома НОМЕР_2 з відзнакою, виданого 22.02.2010 р. (із відповідним додатком про вищу освіту).

Не непогодження Позивача з підстав відсутності довідки про результати спеціальної перевірки також необґрунтоване. Обставини справи свідчать про те, що Позивач пройшов спеціальну перевірку на зайняття посади начальника Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України відповідно до вимог частин першої і третьої статей 57 і 58 Закону України «Про запобігання корупції» та Порядку проведення спеціальної перевірки стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, та посад з підвищеним корупційним ризиком, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. N 171. За результатами такої перевірки Головою Державного агентства лісових ресурсів України складена відповідна Довідка (а.с.18).

Як вбачається з листа-пропозиції Державного агентства лісових ресурсів України №10-27/819-16 від 16.02.16р., адресованого Голові Чернівецької обласної державної адміністрації щодо погодження призначення ОСОБА_4 на вказану посаду, Держагенством до пропозиції були надані відповідні додатки.

У будь-якому разі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що недоліки у комплектності пакету доданих документів, які вимагаються згідно з п.5 Порядку (навіть якщо і мали місце) не є самі по собі підставою для відмови у погодженні Позивача, оскільки не вказують на невідповідність Позивача кваліфікаційним та іншим вимогам Закону України «Про державну службу», що унеможливлюють призначення Позивача на згадувану посаду з огляду на те, що Позивач пройшов відповідний конкурсний відбір і відповідну спеціальну перевірку, що підтверджується документально.

Більше того, погодження призначення кандидатури Позивача, як такого, що пройшов конкурсний відбір, відповідно до Порядку, мало місце з боку Мінагрополітики України, що підтверджується листом від 18.02.2016 року № 37-25-4-7/2114 за підписом Міністра О.М.Павленка, адресованого Державному агентству лісових ресурсів України (а.с.20).

Питання погодження призначення на посаду особи, яка пройшла конкурс відповідно до Закону України «Про державну службу» та Порядку не вимагає громадського обговорення, а тому покликання Відповідача - 2 на те, що перемога ОСОБА_4 в конкурсі на заміщення вказаної посади знайшла негативний суспільний резонанс і викликала стурбованість громадськості - не є підставою для відмови у погодженні, за умови дотримання обов'язкових та визначених Законом умов для зайняття посади.

Конституцією України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Одночасно держава зобов'язана створити умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантувати рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності (стаття 43).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставини, за яких Відповідач-2 відмовив Позивачу у погодженні призначення на посаду є суто формальними. Інших обставин, які є істотними та такими, що виключають призначення Позивача на вказану посаду Головою Чернівецької обласної державної адміністрації та апелянтом не наведено.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджуються з висновком суду першої інстанції в частині задоволених вимог про протиправність та необгрунтованість відмови Голови Чернівецької обласної державної адміністрації у погодженні на вказану посаду Позивача та зобов'язання відповідача-2 погодити кандидатуру Позивача на цю посаду.

Доводи апелянта про те, що суд при вирішенні спору в частині зобов'язання відповідача-2 погодити кандидатуру Позивача на цю посаду втрутився у дискреційні повноваження відповідача-2 не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Згідно з частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Пунктом 8 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 2 частини 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов'язання відповідача прийняти рішення, і це прямо вбачається з пункту 2 частини 4 статті 105 та пункту 3 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства.

На переконання колегії суддів, підміною органу виконавчої влади (його посадової особи) можна було б вважати виключно той випадок, коли власне суд вчинив якісь повноваження, властиві певному органу. Однак, якщо дискреції органу передбачає лише два варіанти: "відмовити" або "задовільнити", і при наявних обставинах доведено і встановлено судом, що "відмова" була незаконною, то зобов'язання судом органу державної влади (його посадової особи) задовільнити певне клопотання, вчинити відповідні дії не буде підміною повноважень, а буде способом відновлення порушених прав та інтересів суб'єкта, законності та справедливості в цілому, як це дозволено суду, зокрема, Конституцією України.

Більше того, у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже, у разі відсутності у суб'єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, протиправності його рішень зобов'язання судом суб'єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволених вимог до відповідача-2.

Стаття 195 КАС України визначає межі перегляду судом апеляційної інстанції. Так, відповідно до ч.1 вказаної норми, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Отже, враховуючи, що судове рішення оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог відносно відповідача-2, апеляційний суд не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення (п. 13.1. постанови Пленуму ВАСУ «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7).

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.195, 196, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

у х в а л и в:

апеляційну скаргу Чернівецької обласної державної адміністрації на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.01.17р. у справі №826/11923/16 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.01.17р. у справі №826/11923/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.

Повний текст ухвали складений: 16.03.17р.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Кузьмишина О.М.