Справа № 591/1060/17
Суддя: Бурда Б. В.
Дата ухвалення: 2017-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/1060/17
Провадження № 2-а/591/294/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого – судді Бурда Б.В,
при секретарі – Гребенькової О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -
Позивач свої вимоги мотивує тим, що 23.02.2017 року він отримав постанову державного виконавця від 15.02.2017 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з нього на користь держави судового збору в розмірі 551,20 грн. Зазначив, що вказана постанова в частині як відкриття виконавчого провадження, так й стягнення з нього виконавчого збору є протиправною, оскільки виконання судових рішень про стягнення коштів з державних органів виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, проте державний виконавець не дотримався цих вимог так безпідставно відкрив виконавче провадження. Просить визнати протиправною та скасувати вказану постанову державного виконавця.
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав.
Представник відповідача сповіщений про час та місце розгляду справи, але його представник до суду не з’явився.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані суду докази, вважає позов необґрунтованим з огляду на таке.
Судом встановлено, що 15 лютого 2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №53410184 з примусового виконання виконавчого листав №591/1714/16-а виданого 13.12.2016 року про стягнення на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ в Сумській області судового збору в розмірі 551,20 грн.. Вказаною постановою також стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 55,12 грн. (а.с. 5)
Вказану постанову позивач отримав 23.02.2017 року (а.с. 6).
Відповідно до ч. 4 ст. 257 КАС України, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
Частина 3 ст. 258 КАС України передбачає, що виконавчий лист про стягнення судового збору надсилається судом до органу державної виконавчої служби.
Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Законом України «Про виконавче провадження» визначено»:
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. (ст. 1)
Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3)
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:
1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;
2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;
3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 26)
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов’язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. (ч. 5 ст. 26)
Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред’явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.
З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року № 4901-VI, який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.
Так, у ч. 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов’язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є:
державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство);
юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).
Згідно п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року за № 384/2011, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування. Отже, Пенсійний фонд України є органом виконавчої влади, тобто державним органом, і стягнення коштів повинно проводитися згідно із Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та іншими нормативними актами, виданими на його виконання.
В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності.
Наведені положення 3 ст. 258 КАС України (в редакції Закону від 02.06.2016 року), ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 2 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у своїй сукупності та з огляду на те, що стягувачем за даним виконавчим документом є держава, вказують на те, що на судове рішення на підставі якого виданий даний виконавчий лист не поширюються вимоги та положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а тому він підлягає виконанню саме органами державної виконавчої служби.
Також суд вважає безпідставним посилання позивача на незаконність рішення відповідача про стягнення виконавчого збору.
Так, відповідно до ст. 27 Закону
виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
Виконавчий збір не стягується:
за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;
у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;
якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".
В той же час, як вже встановлено судом рішення про стягнення з позивача на користь держави судового збору не підлягає виконанню в порядку встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", а відтак обмеження щодо стягнення судового збору визначені ст. 27 на даний виконавчий документ на застосовуються.
На підставі викладеного суд вважає, що у задоволенні позову належить відмовити за необґрунтованістю вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 69,71,72,159-163, 181 КАС України,-
Відмовити у задоволенні адміністративного позову за необґрунтованістю вимог.
Постанову суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання повного тексту постанови.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст постанови суду виготовлено 18 березня 2017 року.