Справа № 712/1054/17-а
Суддя: Пересунько Я. В.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 712/1054/17-а
Провадження № 2-а/712/263/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Пересунька Я.В.,

при секретарі - Сагун Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця, -

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року позивач звернулась до суду першої інстанції з указаним адміністративним позовом, просила: 1) визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області (далі - УПФ України в м. Черкасах Черкаської області) щодо неприйняття рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії; 2) зобов'язати відповідача здійснити їй з 1 січня 2017 року перерахунок та виплату пенсії державного службовця, призначеної у розмірі 60 % заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, із урахуванням підвищення з 1 січня 2017 року заробітної плати працюючих державних службовців, із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію в розмірі 60%; 3) провести нарахування та здійснити виплату заборгованості, що виникне внаслідок такого перерахунку, із урахуванням раніше проведених виплат.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона перебуває на обліку в УПФ України в м. Черкасах Черкаської області та отримує пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року у розмірі 60 % заробітної плати; останнім її місцем роботи перед виходом на пенсію була посада «начальника відділу діловодства Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області».

Відповідно до ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року (із урахуванням змін) умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. п. 2 п. 6 Порядку та умов визначення заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця, затвердженого постановою КМУ № 426 від 19 червня 2013 року, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень КМУ (для службовців НБУ відповідно до рішень його Правління) або у зв'язку із зміною мінімальної заробітної плати заробітна плата для перерахунку пенсії, призначеної в тому числі до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 17 листопада 2011 року, пенсіонерам визначається на підставі поданої заяви та необхідних документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати державного службовця, який займає посаду державної служби відповідної підгрупи та рангу за останньою посадою державної служби, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Таким чином, на думку позивача, вказаними нормативно-правовими актами було встановлено порядок перерахунку призначених пенсій непрацюючим державним службовцям, і у зв'язку з підвищенням з 1 січня 2017 року мінімальної заробітної плати нарахована їй пенсія мала бути перерахована відповідачем.

Після її звернення 11 січня 2017 року до УПФ України в м. Черкасах Черкаської області щодо перерахунку нарахованої пенсії, останнє листом від 24 січня 2017 року протиправно відмовило в цьому, до того ж порушило ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки не прийняло належним чином оформленого рішення за результатами розгляду її звернення у визначений останнім Законом строк.

Представник відповідача подала 16 лютого 2017 року заперечення на позов, в якому просила у задоволенні позову відмовити.

До суду також було надано для огляду оригінал пенсійної справи ОСОБА_1

Розгляд справи було відкрито та визначено здійснити розгляд у порядку скороченого провадження, проте з огляду на повідомлені позивачем та відповідачем обставини, суд дійшов висновку про необхідність розглянути дану справу за загальними правилами КАС України та призначив 23 лютого 2017 року справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні 16 березня 2017 року ОСОБА_1 доводи позовної заяви підтримала.

Представник відповідача Зінник К.Г. проти задоволення позову заперечила. Пояснила, що УПФ України в м. Черкаси Черкаської області не має правових підстави для перерахунку пенсії позивача, оскільки станом на момент звернення позивача до пенсійного фонду стаття Закону №3723-ХІІ втратила чинність, статтею 90 Закону № 889-VІІ не передбачено право державних службовців на перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшенням мінімальної заробітної плати, а постанова КМУ № 426 від 19 червня 2013 року не була чинною на час звернення позивача до них із заявою. Крім того, позивач зверталась до них із заявою у довільній формі, тому на таку заяву було надано письмову відповідь відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оригінал пенсійної справи позивача, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 2 КАС України завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, в тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судом установлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФ України в місті Черкасах Черкаської області та отримує пенсію державного службовця по інвалідності на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 № 3723-XII у розмірі 60 % від заробітної плати працюючого державного службовця.

11 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії державного службовця в зв'язку з прийняттям постанови КМУ від 9 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативних актів» та Постанови КМУ від 6 квітня 2016 року № 292 та Постанови КМУ від 19 червня 2013 № 426.

Листом УПФ України в місті Черкасах Черкаської області від 24 січня 2017 року за № 18/Т-10 їй було відмовлено у задоволенні її заяви.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Із матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 випливає, що її було звільнено із займаної посади 30 квітня 2015 року у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності ІІ групи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ у редакції станом на 30 квітня 2015 року, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Пенсія державним службовцям у частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно зі ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ у редакції, чинній до 01 травня 2016 року, умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Станом на момент звернення позивача до пенсійного органу, вказана стаття Закону № 3723-ХІІ втратила чинність.

Відповідно до ст. 90 Закону № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким у свою чергу, не передбачено право державних службовців на перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшенням мінімальної заробітної плати.

Порядок та умови визначення заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця, затверджений постановою КМУ № 426 від 19 червня 2013 року, втратив чинність 6 серпня 2016 року.

Отже, з викладених правових норм убачається, що законодавство станом на момент звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії - січень 2017 року, не регламентувало ані права особи на перерахунок її пенсії у зв'язку зі зміною розміру мінімальної заробітної плати, ані порядок і умови здійснення такого перерахунку.

Таким чином, УПФ України в місті Черкасах Черкаської області, на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про перерахунок її пенсії у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати із 1 січня 2017 року, не мало правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача.

Суд також зауважує, що відмова відповідача у перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру її пенсії державного службовця, яку вона отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, в якому зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосовано й у рішеннях від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Таким чином, вказані рішення Європейського суду з прав людини не можуть бути підставою для задоволення позову.

Не можна погодитись і з доводами позивача про можливість застосування до правовідносин між сторонами рішення Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України», оскільки право на перерахунок розміру пенсії, зокрема і у зв'язку із зміною розміру мінімальної заробітної плати, на час звернення позивача із відповідною заявою до Управління Пенсійного фонду, законодавством не було визначено.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналіз правових положень чинного законодавства та обставин справи дають підстави для висновку про те, що УПФУ в місті Черкасах Черкаської області, відмовляючи ОСОБА_1 у перерахунку пенсії державного службовця, діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Не можна погодитись і з доводами позивача щодо протиправності дій відповідача в частині ненадання їй рішення про відмову в перерахунку пенсії у вигляді окремого документа із назвою «рішення».

Як убачається із матеріалів справи, позивач звернулась до УПФ із викладеною у довільній формі заявою про перерахунок пенсії, на яку було надано письмову відповідь про відмову в перерахунку, що не можна визнати бездіяльністю органу державної влади.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись Конституцією України, Законами України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII , Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, постановою Кабінету Міністрів України № 426 від 19 червня 2013 року «Про затвердження Порядку та умов визначення заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця», ст. ст.12, 17, 19, 72, 94, 159-163 КАС України, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця.

Постанова може бути оскаржена позивачем до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, або суб'єктом владних повноважень у строк, визначений у п. 2 ч. 2 ст. 186 КАС України, шляхом подання апеляційної скарги через Соснівський районний суд м. Черкаси, із одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Я.В. Пересунько