Справа № 346/6506/16-а
Суддя: Калинюк О. П.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/6506/16-а
Провадження № 2-а/346/30/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю: секретаря Томин О.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Козака І.В.

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання незаконною відмову відповідача щодо перерахунку пенсії за віком з врахуванням роботи в районах, що прирівняні до районів Крайньої Півночі, зобов'язання відповідача зарахувати позивачу в пільговому обчисленні періоди роботи як трудовий стаж, вироблений в районах Крайньої Півночі, провести перерахунок та виплату пенсії з урахуванням пільгового обчислення стажу роботи,-

в с т а н о в и в :

в обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона звернувся до відповідача із заявою про зарахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі та місцевості, прирівняній до таких районів, в 1,5 - кратному розмірі, а також проведення у зв'язку із цим відповідного перерахунку пенсії. Підставою для цього позивач вважає положення п. 5 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно з яким період роботи до 01.01.1991 року в зазначених районах та місцевостях колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали у вказаних районах та місцевостях, і на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в цих районах та місцевостях, відповідно до Указу Президії Верховної ради СРСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів СРСР № 148 від 10.02.1960 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі». Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, письмового трудового договору або довідки, в яких зазначено період роботи у вказаних районах і місцевостях, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Позивач також зазначає, що відповідно до положень Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, за період роботи до 01.01.1991 року на Крайній Півночі та в місцевостях, прирівняних до її районів колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в таких районах та місцевостях. Таким чином, позивач стверджує, що із системного аналізу наведених норм випливає, що трудовий договір не є єдиним документом, який може підтвердити роботу в зазначених районах та місцевостях.

Ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Позивач зазначає, що вона з 06.07.1985 року по 29.08.1987 року і з 14.09.1987 року по 10.02.1989 року працювала в Холмогорському дорожньомку ремонтно-будівельному управлінні ВО «Ноябрьскнефтегаз», з 13.02.1989 року по 04.09.1990 року та з 25.02.1991 року по 30.06.2000 року - в управлінні механізованих робіт Ноябрського будівельно-монтажного тресту. Вказані підприємства знаходяться в районах Крайньої Півночі, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача і довідками, в яких зазначено, що місцевості, в яких вона працювала, віднесені до районів Крайньої Півночі. Довідки про заробіток позивача підтверджують також той факт, що в період роботи на зазначених підприємствах позивачу виплачувалась заробітна плата з врахуванням районного коефіцієнту та північної надбавки.

Позивач також вказує, що відповідно до п.3 вищеназваної постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.1960 року № 148 працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожен рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, до 01.03.1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і з вислугу років, а після 01.03.1960 року зараховувати за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Враховуючи відомості трудової книжки та довідки, що підтверджують стаж роботи та отримувані пільги під час роботи в районах Крайньої Півночі, позивач вважає, що є достатні підстави для зарахуання їй стажу за періоди роботи з 06.07.1985 року по 29.08.1987 року, з 14.09.1987 року по 10.02.1989 року, з 13.02.1989 року по 04.09.1990 року, з 05.09.1990 року по 12.02.1991 року та з 25.02.1991 року по 30.06.2000 року з розрахунку за кожний рік такої роботи - один рік і шість місяців.

Також позивач зазначає, що питання врахування періодів роботи у вказаних районах колишнього Союзу РСР, а потім - Російської Федерації після 01.01.1991 року до стажу при призначенні пенсії на території України регулюються нормами міжнародних угод, підписаних Україною та Російською Федерацією. Із норм таких угод вбачається, що обчислення стажу згідно із законодавством, що діє на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою. Таким чином, стаж роботи позивача має бути обчислений згідно із законодавством держави, на території якої відбулась трудова діяльність. В 1991-2001 роках на території РФ був чинний Закон РСФСР «Про державні пенсії в РСФСР» від 20.11.1990 року № 340-1 (діяв з 01.01.1992 року по 31.12.2001 року), на підставі якого період роботи в районах Крайньої Півночі зараховується в трудовий стаж в півторакратному розмірі. Аналогічні приписи містяться і в Федеральному Законі від 15.12.2001 року № 166-ФЗ «Про державне пенсійне забезпечення в Російській Федерації», яким охоплюється період роботи позивача до 01.12.1994 року.

Однак, відповідач не проводить вказаного зарахування. Звернення позивача до відповідача за відповідними роз'ясненнями та вимогою щодо права на 1,5-кратне зарахування стажу залишене відповідачем без задоволення листом-відмовою №106/Л-15 від 30.06.2016 року. Тому позивач просить визнати вказану відмову незаконною та зобов'язати відповідача здійснити їй перерахунок пенсії за віком з урахуванням роботи в районах Крайньої Півночі, зобов'язати відповідача зарахувати їй в пільговому обчисленні періоди роботи з 06.07.1985 року по 29.08.1987 року, з 14.09.1987 року по 10.02.1989 року, з 13.02.1989 року по 04.09.1990 року, з 05.09.1990 року по 12.02.1991 року та з 25.02.1991 року по 30.06.2000 року з розрахунку 1 рік 6 місяців за кожен рік такої роботи як трудовий стаж, вироблений в районах Крайньої Півночі, та при обчисленні розміру пенсії врахувати дані про заробіток за період з 01.05.1995 року по 30.04.2000 року з врахуванням сум районного коефіцієнту та північної надбавки, провести перерахунок з 09.09.2015 року та виплату пенсії з урахуванням пільгового обчислення вказаного стажу.

Позивач та її представник адвокат Козак І.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, вказаних в позовній заяві, та просять ці вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав, вказаних в письмових запереченнях проти позову. Зокрема, позивач просить провести перерахунок пенсії з 09.09.2015 року, а позов подано 17.12.2016 року, тобто нею в порушення вимог частин 2, 5 ст. 99 КАС України пропущено строк для звернення з даним позовом.

Відповідно до ст. 1 Тимчасової угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року, громадяни, які працювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав, мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненні 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років; жінки - по досягненні 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років.

Згідно зі ст. 3 цієї Угоди при призначенні пенсії у відповідності зі ст. 1 даної Угоди на території України компетентні органи Російської Федерації відшкодовують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленому в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991 року.У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленому в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до таких районів, обчислюється за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами країн.

З 09.09.2010 року при досягненні позивачем 50 років їй призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та вищевказаної Тимчасової угоди при страховому стажі 25 років 6 місяців.

Відповідно до ст. 3 вказаної Угоди відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно з законодавством України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року ).

За законодавством України до 01.10.2011 року жінки мали право на пенсію у віці 55 років, проте, у зв'язку з набранням чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI від 08.07.2011 року, яким внесено зміни до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсійний вік для жінок збільшено в залежності від дати народження, зокрема, тих, які народилися в період з 01.04.1960 року по 30.09.1960 року, пенсійний вік становить 59 років.

Оскільки будь-яких змін до вищевказаної Тимчасової угоди щодо проведення відшкодування пенсій з урахуванням збільшеного пенсійного віку не вносилось, то при досягненні позивачем 55 років, у вересні 2015 року їй припинено відшкодування Російською Федерацією частини пенсії, що відповідає тривалості стажу, виробленому в районах Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991 року.

Після набуття права особи на пенсійне забезпечення і згідно з законодавством України розмір пенсії перераховується відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При цьому до стажу зараховується період роботи в районах Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991 року, та для обчислення пенсії, згідно зі ст. 40 цього Закону враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000 року незалежно від перерв та за весь період страхового стажу, починаючи з 01.07.2000 року.

Отже, з 09.09.2015 року позивачу проведено перерахунок пенсії за нормами законодавства України, розмір пенсії перераховано з врахуванням стажу роботи, виробленого в районах Крайньої Півночі, з 01.01.1991 року. Розрахунок заробітку проведено за 60 календарних місяців роботи на території Російської Федерації (з 01.12.1983 року по 10.02.1989 року) та за весь період роботи з 01.07.2000 року.

В ст. 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10.02.1960 року зазначено про надання додаткових пільг, в тому числі щодо зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої півночі і в місцевості прирівняні до таких районів, з інших місцевостей країн, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах на відповідний термін.

Про надання цих пільг йдеться і в Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженій постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16.12.1967 року № 530/11-28.

За змістом пункту 7 цієї Інструкції трудові договори на певний строк укладаються у письмовій формі міністерствами, відомствами, центральними установами, а також підприємствами, установами та організаціями, які розташовані в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з працівниками, які прибули на роботу в ці місцевості з інших районів держави. В письмовому трудовому договорі повинно бути зазначено строк дії договору та пільги, що надавались працівнику.

У зв'язку з цим твердження позивача про необов'язковість письмового договору про роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до них, для пільгового обчислення стажу грунтується на неправильному тлумаченні п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Представник відповідача звертає увагу суду на те, що при призначенні 09.09.2010 року пенсії на підставі наявної в управління інформації про укладення позивачем строкових договорів період роботи з 07.01.1980 року по 29.04.1985 року в районах Крайньої Півночі зараховано в пільговому обчисленні відповідно до перелічених нормативно- правових актів.

Для зарахування періодів роботи позивача в таких районах з 06.07.1985 року по 29.08.1987 року, з 14.09.1987 року по 10.02.1989 року, з 13.02.1989 року по 04.09.1990 року в пільговому обчисленні управлінням надіслані запити до організацій та відповідних управлінь Пенсійного фонду Російської Федерації. Отримані архівні довідки підтверджують періоди роботи позивача, проте не підтверджують її право на зарахування в пільговому обчисленні зазначених періодів роботи, оскільки в наявних на підприємствах первинних документах не виявлено відомостей про укладення строкових трудових договорів.

Представник відповідача звертає увагу на те, що відповідно до ст. 96 Закону СРСР "Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР" визначено, що з 01.01.1992 року у разі виїзду таких осіб в райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлений, обчислення заробітної плати, з якої призначається пенсія, проводиться із виключенням цих сум, тобто без застосування районного коефіцієнта. Обчислення розміру пенсії з врахуванням районного коефіцієнта та північної надбавки проводиться до 01.01.1992 року, оскільки вказаний Закон в частині новопризначених пенсій і перерахунку інших пенсій, призначених до введення в дію Закону, набув чинності з 01.01.1992 року відповідно до постанови Верховної Ради СРСР від 15.05.1990 року.

Пунктом 2 ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що до заробітної плати для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Таким чином, представник відповідача вважає, що пенсія нарахована та виплачується позивачу згідно з нормами чинного законодавства, і здійснювати перерахунок такої пенсії немає жодних підстав. Тому представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити, а також, оскільки відповідач не має можливості сплатити судовий збір у зв'язку з відсутністю коштів, призначених на це, відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» просить не стягувати з нього судові витрати.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, вивчивши та оцінивши досліджені докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач у періоди з 06.07.1985 року по 29.08.1987 року і з 14.09.1987 року по 10.02.1989 року працювала в Холмогорському дорожньомку ремонтно-будівельному управлінні ВО «Ноябрьскнефтегаз», а з 13.02.1989 року по 04.09.1990 року та з 25.02.1991 року по 30.06.2000 року - в управлінні механізованих робіт Ноябрського будівельно-монтажного тресту, що стверджується записами в трудовій книжці позивача (а.с. 9-11).

Згідно із довідкою Ноябрського будівельно-монтажного тресту від 30.06.2000 року позивач з 25.02.1991 року по 30.06.2000 року працювала у вказаному тресті та мала 80 % надбавки за роботу у районах Крайньої Півночі або в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі (а.с. 12).

В архівній довідці №01/1/1/13681, виданій АТ «Газпронефть-Ноябрьскнефтегаз» 20.09.2016 року, вказано, що позивач працювала в управлінні механізованих робіт Ноябрського будівельно-монтажного тресту виробничого об'єднання «Ноябрьскнефтегаз», а також вказано розмір її заробітної плати за 1995-2000 роки (а.с. 13).

Судом також встановлено, що позивач письмово зверталася до відповідача з вищевказаними вимогами про перерахування їй пенсії. Однак, відповіддю №106/Л-15 від 30.06.2016 року відповідач відмовив позивачу в задоволенні його звернення з підстав, зазанчених представником відповідача (а.с.16).

Відповідно до ч.4 ст.8 КАС України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Згідно з положеннями ч.2 ст.9 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України. В разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому нормативному акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Ст.71 КАС України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності його рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п.5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами. Цим же пунктом передбачено, що до ухвалення відповідного закону період роботи до 01.01.1991 року у вказаних районах та місцевостях колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген зараховувати до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним до 01.01.1991 року.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, було встановлено Указами Президії Верховної Ради СРСР від 01.08.1945 року «Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі», від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26.09.1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а також Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 року.

Відповідно до вищевказаних Указів Президії Верховної Ради СРСР пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в таких районах та місцевостях.

П.«д» ст.5 зазначеного Указу від 10.02.1960 року передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати таку додаткову пільгу: зараховувати один рік роботи в таких районах та місцевостях за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в зазначені райони та місцевості за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Відповідно до положень п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, за період роботи до 01.01.1991 року на Крайній Півночі та в місцевостях, прирівняних до її районів колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в таких районах та місцевостях. Таким чином, із системного аналізу наведених норм випливає, що трудовий договір не є єдиним документом, який може підтвердити роботу в зазначених районах та місцевостях.

Ст.62 Закону Укаїни «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 вищеназваної постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.1960 року № 148 працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожен рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, до 01.03.1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 01.03.1960 року зараховувати за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Питання врахування періодів роботи у вказаних районах колишнього Союзу РСР, а потім - Російської Федерації після 01.01.1991 року до стажу при призначенні пенсії на території України регулюються нормами міжнародних угод, підписаних Україною та Російською Федерацією. Із норм таких угод вбачається, що обчислення стажу згідно із законодавством, що діє на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою. Таким чином, стаж роботи позивача має бути обчислений згідно із законодавством держави, на території якої відбулась трудова діяльність. В 1991-2001 роках на території РФ був чинний Закон РСФСР «Про державні пенсії в РСФСР» від 20.11.1990 року № 340-1 (діяв з 01.01.1992 року по 31.12.2001 року), на підставі якого період роботи в районах Крайньої Півночі зараховується в трудовий стаж в півторакратному розмірі. Аналогічні приписи містяться і в Федеральному Законі від 15.12.2001 року № 166-ФЗ «Про державне пенсійне забезпечення в Російській Федерації», яким охоплюється період роботи позивача до 01.12.1994 року.

Враховуючи відомості трудової книжки та довідки, що підтверджують стаж роботи та отримувані пільги під час роботи в районах Крайньої Півночі позивача, суд вважає, що є достатні підстави для зарахування їй стажу за періоди роботи з 06.07.1985 року по 29.08.1987 року, з 14.09.1987 року по 10.02.1989 року, з 13.02.1989 року по 04.09.1990 року та з 05.09.1990 року по 12.02.1991 року та з 25.02.1991 року по 30.06.2000 року з розрахунку за кожний рік такої роботи - один рік і шість місяців.

Тому заперечення відповідача суд вважає необґрунтованими, і приходить до висновку, що представником відповідача не виконано обов'язку, передбаченого ч.2 ст.71 КАС України, тобто не доведено правомірності оспорюваного рішення відповідача.

Судом встановлено, що позивач звернулася з даним позовом 14.12.2016 року, тому позовні вимоги в частині, що стосується періоду з 09.09.2015 року по 13.06.2016 року включно підлягають залишенню без розгляду, а вимоги за період з 14.06.2016 року - задоволенню.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з положеннями ч.1 ст.94 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань слід присудити на користь позивача понесені нею судові витрати, які складаються зі сплаченого нею судового збору в розмірі 551,20 грн., що стверджується відповідною квитанцією (а.с.1).

На підставі викладеного, ст.ст.8, 22, 55, 95, 124 Конституції України, п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі від 10.02.1960 року, постанови Ради Міністрів СРСР «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» № 148 від 10.02.1960 року, Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», п.7 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16.12.1967 року № 530/11-28, керуючись ст.ст. 155, 159-163, 167, 186, 94 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області в частині зобов'язання відповідача зарахувати позивачу в пільговому обчисленні періоди роботи як трудовий стаж, вироблений в районах Крайньої Півночі, провести перерахунок та виплату пенсії з урахуванням пільгового обчислення стажу роботи за період з 09.09.2015 року по 13.06.2016 року включно залишити без розгляду на підставі п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України.

Визнати незаконною відмову Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 30.06.2016 року №106/Л-15 у перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком з пільговим обчисленням стажу та заробітку з врахуванням районного коефіцієнта і північної надбавки за період роботи в районах Крайньої Півночі.

Зобов`язати Коломийське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительці АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податку: НОМЕР_1, до страхового стажу в пільговому обчисленні періоди роботи з 06.07.1985 року по 29.08.1987 року, з 14.09.1987 року по 10.02.1989 року, з 13.02.1989 року по 04.09.1990 року, з 05.09.1990 року по 12.02.1991 року та з 25.02.1991 року по 30.06.2000 року з розрахунку один рік 6 місяців за кожен рік такої роботи як трудовий стаж, вироблений в районах Крайньої Півночі, та при обчисленні розміру пенсії врахувати дані про заробіток за період з 01.05.1995 року по 30.04.2000 року з врахуванням сум районного коефіцієнту та північної надбавки.

Зобов`язати Коломийське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести з 14.06.2016 року перерахунок та виплату ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительці АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податку: НОМЕР_1, пенсії з врахуванням пільгового обчислення стажу та з врахуванням сум районного коефіцієнту та північної надбавки.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податку: НОМЕР_1, 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судових витрат.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня отримання постанови, складеної в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова в повному обсязі складена 14 березня 2017 року.

Суддя Калинюк О. П.