Справа № 826/810/16
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/810/16 Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

15 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Лисенко І.Д., представників позивача Повар О.М., Козуб Б.Ю., представників відповідача Балобанової А.І., Дремлюги В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної авіаційної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» до Державної авіаційної служби України про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить суд змінити постанову в мотивувальній частині, оскільки вважає, що судом першої інстанції помилково застосовано норми права при оцінці правомірності оскаржуваних дій відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» є суб'єктом господарювання, що здійснює діяльність в сфері авіації, зокрема і щодо забезпечення повітряних перевезень пасажирів, багажу, вантажу та пошти.

Державною авіаційною службою України (далі - ДАСУ) нарахований позивачу державний збір до Державного фонду про що виставлені відповідні рахунки-фактури.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просив:

- визнати протиправними дії Державної авіаційної служби України щодо нарахування ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» державного збору до державного спеціалізованого фонду фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях за період: лютий 2014 року (частково), червень 2014 року, з серпня 2014 року по жовтень 2015 року включно;

- визнати протиправними дії Державної авіаційної служби України щодо формування та надання ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» рахунків - фактур: від 28.07.2014 №60 та №123к; від 24.09.2014 №75; від 04.11.2014 №180к; від 27.10.2014 №86 та №177к; від 24.11.2014 №94 та №191; від 23.12.2014 №101 та №211к; від 26.01.2015 №6 та №15к; від 25.02.2015, №13, №31к; від 27.05.2015 №27; від 31.03.2015 №46к; від 02.04.2015 №47к; від 23.04.2015 №23; від 23.04.2015 №62к; від 25.05.2015 №26; від 02.06.2015 №77к №35; від 25.06.2015 №91к; від 29.07.2015 №43; від 18.08.2015 №120к; від 25.08.2015 №49; від 28.09.2015 №138к; від 28.09.2015 №57; від 28.09.2015 №139к; від 27.10.2015 №65; від 18.11.2015 №164к; від 30.11.2015 №72; від 03.12.2015 №169к на сплату державного збору до Державного спеціалізованого фонду фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані дії відповідача не порушують прав позивача. Поряд із цим, суд зазначив, що підстави для справляння спірного державного збору, нарахованого позивачу відповідачем, відсутні.

Як зазначалося, в апеляційній скарзі відповідач просив відмовити у задоволенні позову з підстав правомірності оскаржуваних дій, змінивши мотивувальну частину оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що відповідач в апеляційній скарзі заперечує виключно мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, стверджуючи про те, що судом невірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини щодо сплати державного збору, то колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про доцільність переглядати рішення суду першої інстанції у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС, перевіряючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в оскарженій відповідачем частині.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 статті 12 Повітряного кодексу України № 3393-VI від 19.05.2011 (далі - ПКУ) авіаційна діяльність та участь України в міжнародних авіаційних організаціях є витратною. Загальнодержавні витрати на ці види діяльності здійснюються відповідно до Бюджетного кодексу України (далі - БК) та закону про Державний бюджет України.

За частинами другою-четвертою тієї статті загальнодержавні витрати на авіаційну діяльність - це витрати, пов'язані із забезпеченням виконання основних завдань внутрішньої та зовнішньої державної політики в галузі цивільної авіації, у тому числі державного регулювання науково-технічної, економічної, фінансової, кадрової та соціальної політики щодо використання повітряного простору України, нормативно-правового забезпечення авіаційної діяльності, державного контролю та нагляду за безпекою цивільної авіації. Порядок використання коштів на авіаційну діяльність та на участь України в міжнародних авіаційних організаціях визначається Кабінетом Міністрів України.

Для забезпечення реалізації основних напрямів державної політики у сфері авіаційної діяльності та використання повітряного простору України, утримання та забезпечення діяльності уповноваженого органу з питань цивільної авіації з метою виконання покладених на нього завдань та функцій, участі та представництва України у міжнародних авіаційних організаціях та інших заходах діє Фонд.

Згідно з п.п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ПКУ надходженнями Фонду є державні збори із суб'єктів авіаційної діяльності, а саме: за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України (підпункти 3 і 4 частини п'ятої цієї статті).

За частиною сьомою тієї статті забезпечення надходження коштів та використання коштів Фонду здійснює уповноважений орган з питань цивільної авіації.

Відповідно до частин восьмої, дев'ятої статті 12 ПКУ платежі, що підлягають сплаті до Фонду, є обов'язковими для всіх суб'єктів авіаційної діяльності. Перелік, розмір та порядок сплати державних зборів, порядок використання коштів Фонду визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, плата за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України та за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України є державними зборами, розмір та порядок сплати яких має визначатися Урядом України.

Положення про Державний спеціалізований фонд фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1993 року № 819 (далі - Положення про Фонд).

Фонд утворюється за рахунок державних зборів за, з-поміж іншого, видачу дозволів на використання комерційних прав, розмір яких затверджується Кабінетом Міністрів України (пункт 2 Положення про Фонд).

Згідно з пунктом 4 цього Положення збори сплачуються юридичними і фізичними особами в розмірах згідно з додатком.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ додатка до Положення про Фонд у разі видачі дозволів на експлуатацію повітряних ліній в межах України та/чи міжнародних повітряних ліній державний збір збільшується з розрахунку за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту, та за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває, у визначених розмірах, що стягуються зі споживача.

Цим же пунктом передбачено, що державний збір за видачу дозволів на експлуатацію повітряних ліній збільшується: з розрахунку за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту, на 0,5 доларів США та за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває на 2,5 доларів США, що стягуються із споживача та з розрахунку за кожного пасажира, який відлітає з аеропортів України, на 2 долари США та за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває, на 10 доларів США, що стягуються з споживача.

Відповідно до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів, вантажів повітряним транспортом, затверджених наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, Міністерства транспорту України від 26 листопада 2001 року № 139/821 (далі - Ліцензійні умови), Ліцензійні умови є обов'язковими для виконання суб'єктами господарювання, які надають послуги з перевезення пасажирів, вантажів повітряним транспортом, і видаються на здійснення цього виду діяльності (пункти 1.4, 1.6).

За пунктами 2.4.17 і 2.4.18 цих Умов суб'єкт господарювання має подавати щомісячні звіти щодо виконаних перевезень за встановленою формою, затвердженою згідно з установленим порядком <…>; своєчасно перераховувати до Фонду державні збори згідно з Положенням про Фонд.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що Положення про Фонд і Додаток до нього не містять таких окремих видів державних зборів як збір за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України та збір за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України і не регулює періодичність та порядок їх сплати.

Натомість, у Положенні про Фонд розмір таких витрат було віднесено до складу збору за надання прав на експлуатацію повітряних ліній. При цьому, пунктом 3 Розділу XIX «Прикінцеві та перехідні положення» ПКУ передбачено, що збори, які визначені пунктами 1 та 2 (збір за надання прав на експлуатацію повітряних ліній) частини п'ятої статті 12 цього Кодексу, справляються до набрання чинності законом про адміністративні послуги та іншими законами, що регулюють справляння відповідних зборів відповідно до пункту 2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України. Закон України «Про адміністративні послуги» від 6 вересня 2012 року № 5203-VI набув чинності 07.10.2012. Згідно пункту 5 статті 20 названого Закону пункт 2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України втрачає чинність з 01 січня 2014 року.

Відповідно до підпункт 289 пункту 4 Положення про Державну авіаційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 398/2011, ДАСУ організовує надходження коштів до Фонду і їх цільове використання.

Враховуючи, що у відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, то не визначення чинним законодавством розміру збору за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України та за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, терміну та порядку його сплати, не дає підстав для його справляння. З огялду на це, підстави вважати правомірними оскаржувані дії відповідача щодо нарахування позивачу цього збору та виставлення рахунків-фактур на його оплату відсутні.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду України від 12 січня 2016 року (справа № 826/11299/14) апеляційний суд відхиляє, оскільки суд, направляючи справу на новий розгляд, безпосередньо зазначив, що до з'ясування окремих питань неможливо визнати правильними чи хибними правові висновки оскарженого рішення, а також сформулювати висновок про те, як слід правильно розуміти і застосувати конкретну одну й ту саму норму матеріального права в подібних правовідносинах.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд не вбачає підстав для висновку про правомірність оскаржуваних дій відповідача. При цьому, оскільки суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що оскаржувані дії відповідача не порушують прав позивача, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції, то підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції при дотриманні норм матеріального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його зміни не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної авіаційної служби України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 жовтня 2016 року - без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст рішення виготовлений 15.03.2017.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Земляна Г.В.