Справа № 595/1376/15-а
Суддя: Федорончук В. Б.
Дата ухвалення: 2017-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 595/1376/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2017

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Тарчинській Л.Я.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

представників відповідача Стасів М.М., Максимович В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до Бариської сільської ради Бучацького району Тернопільської області про стягнення грошової компенсації за невикористані відпустки та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до Бариської сільської ради Бучацького району Тернопільської області про стягнення різниці невиплаченої суми грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток в розмірі 3369,09 грн., без відрахування всіх, передбачених чинним законодавством України, податків та інших обов'язкових платежів, стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати грошової компенсації по день фактичного розрахунку.

В ході розгляду справи, у березні 2016 року, позивачка уточнила позовні вимоги, просила стягнути з Бариської сільської ради Бучацького району в її користь середній заробіток за весь час затримки виплати грошової компенсації за невикористані дні відпусток та виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати в розмірі 17948,35 грн.

У травні 2016 року позивачка повторно уточнила позовні вимоги, просила стягнути з Бариської сільської ради Бучацького району Тернопільської області в її користь грошову компенсацію за невикористані дні щорічних відпусток за період роботи з 13 лютого 2001 року по 13 лютого 2004 року в розмірі 6094,25 грн.,без відрахування всіх, передбачених чинним законодавством України, податків та інших обов'язкових платежів, стягнути з Бариської сільської ради Бучацького району Тернопільської області середній заробіток за весь час затримки виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток за період роботи з 13 лютого 2007 року по 15 квітня 2015 року та виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати в розмірі 17948,35 грн., без відрахування всіх, передбачених чинним законодавством України, податків та інших обов'язкових платежів.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що вона в період з 13 лютого 1978 року по 15 квітня 2015 року працювала на виборній посаді секретаря Бариської сільської ради Бучацького району Тернопільської області. За період роботи на вказаній посаді з 13.02.2001 року по 13.02.2004 року та з 13.02.2007 року по 15.04.2015 року вона не використала повністю своє право на відпустки. На момент подання позову відповідач здійснив виплату частину належної їй суми грошової компенсації за невикористанні дні відпусток частинами, що в загальній сумі становить 27850 грн. Вона неодноразово зверталась до відповідача щодо виплати всіх належних сум при звільненні. Остаточну суму компенсації вона отримала 11.08.2015 року, а 28.10.2015 року їй були виплачені належні суми індексації заробітної плати в сумі 1950 грн.

Представник відповідача позовні вимоги заперечив з підстав викладених у письмовому запереченні та пояснив суду, що позов ОСОБА_1 є безпідставним, оскільки відповідачка достроково припинила свої повноваження, тому виплату компенсації за невикористанні відпустки неможливо було передбачити в бюджеті на 2015рік. Сільською радою були використані всі можливі резерви і приймалися всі необхідні міри для виплати розрахункових. Відповідно до ст.100 КАС України просив залишити позов без розгляду.

Заслухавши думку всіх учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах позовних вимог, суд прийшов до висновку про задоволення позову, з огляду на таке.

Згідно ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ч.1 ст.49 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження депутата ради починаються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчою комісією на сесії ради рішення про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів і закінчуються в день першої сесії ради нового скликання.

Ст.50 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що секретар сільської, селищної, міської ради працює в раді на постійній основі. Секретар ради обирається радою з її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного. міського голови.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала на посаді секретаря Бариської сільської ради з 13.02.1978 року по 15.04.2015 року, що стверджується записами в трудовій книжці позивачки.

Згідно з рішенням 41 сесії 6 скликання від 09 квітня 2015 року №365 достроково припинено повноваження секретаря Бариської сільської ради ОСОБА_1 з 15 квітня 2015 року згідно ст.38 КЗпП України.

Працюючи на посаді секретаря Бариської сільської ради позивачка не використала відпустки за період з 13.02.2001 року по 13.02.2004 року та з 13.02.2007 року по 15.04.2015 року.

Нарахування грошової компенсації здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядку).

Враховуючи положення п.7 Порядку, сумарний заробіток позивачки за період з квітня 2014 року по березень 2015 року становить 35832,35 грн., кількість календарних днів за вказаний період 355 днів. Таким чином, середньоденний заробіток становить 100,94 грн. (35832,35 : 355).

При звільненні сільська рада не виплатила позивачці компенсацію за невикористані відпустки за 2001, 2002, 2003 та 2004 роки в загальній кількості 75 днів в сумі 7570,50 грн. (100,94 х 75), із загальної суми підлягає утриманню податок на доходи фізичних осіб в розмірі 1362,69 грн. та військовий збір в розмірі 113,56 грн., а тому сума заборгованості становить 6094,25 грн.

Відповідно до довідки Бариської сільської ради №599 від 02.06.2015 року загальна кількість днів невикористаних відпусток ОСОБА_1 за період з 13.02.2007 року по 15.04.2015 року становить 367 днів.

Згідно статті 47 Кодексу законів про працю України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 09.09.2014 № 10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік», кількість робочих днів у лютому 2015 року - 20 днів, у березні 2015 року - 21 день. Відповідно середньоденний заробіток складає 134,95 грн. ((2766,40+2766,40) : (20+21)).

Судом встановлено, що позивачкою отримано у Територіально відокремленому безбалансовому відділенні №10019/049 філії Тернопільського обласного управління ПАТ « Державний ощадний банк України» в с.Бариш Бучацького району, 27.05.2015 року 3900 грн., а 15.06.2015 року - 23950 грн. компенсації за невикористані щорічні відпустки, що підтверджується доданими до матеріалів справи чеками, а повний розрахунок при звільненні був проведений з нею 28 жовтня 2015 року, тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути середню заробітну плату за час затримки повного розрахунку при звільненні за період з 16 квітня 2015 року по 28 жовтня 2015 року в сумі (134,95 грн. х 133 дні) = 17948,35 грн.

Згідно ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини 4 ст.43 Конституції України кожен має право на належні безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Щодо строків звернення до адміністративного суду, то слід зазначити, що відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, звернення до суду з позовом про стягнення заробітної плати за час відпустки, компенсації за не використані дні щорічних відпусток строком не обмежується.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що через не проведення з вини відповідача повного розрахунку з позивачкою у зазначені строки при звільненні є підставою для виплати їй грошової компенсації за невикористані дні відпустки та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З урахуванням того, що позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідно стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Керуючись ст.ст.116,117 Кодексу законів про працю України, ст.ст.11, 12,18,71,86,159,160,167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Бариської сільської ради Бучацького району Тернопільської області в користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічних відпусток за період роботи з 13 лютого 2001 року по 13 лютого 2004 року в розмірі 6094,25 грн., без відрахування всіх, передбачених чинним законодавством України, податків та інших обов'язкових платежів.

Стягнути з Бариської сільської ради Бучацького районуТернопільської області в користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток за період роботи з 13 лютого 2007 року по 15 квітня 2015 року та виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати, в розмірі 17948,35 грн., без відрахування всіх, передбачених чинним законодавством України, податків та інших обов'язкових платежів.

Стягнути з Бариської сільської ради Бучацького районуТернопільської області в користь держави 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень судового збору.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини 3 статті 160 КАС України апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: В. Б. Федорончук