Справа № 806/2252/16
Суддя: Адамович О. Й.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 806/2252/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І., представника позивача Врублевського А.Л., представника відповідача Панасюка В.М., представника відповідача Іваненка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив визнати дії відповідача Міністерства оборони України, щодо відмови у нарахуванні одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби - неправомірними; зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та сплатити одноразову грошову допомогу згідно Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975.

В обґрунтування позову зазначив, що з 13.05.1981 року по 06.07.1982 року проходив військову службу в Республіці Афганістан та приймав участь в бойових діях. 19.04.2016 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією №2 позивачеві встановлено другу групу інвалідності з 21.03.2016 року, яка настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії. 20.04.2016 року Управлінням праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира встановлено статус інваліда війни другої групи. Однак, одноразова грошова допомога як військовослужбовцю нарахована не була. Після чого позивач звернувся з заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи. Листом від 10.05.2016 року ІНФОРМАЦІЯ_2 направив документи до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Проте, Міністерством оборони України було прийнято рішення про повернення документів на доопрацювання, оскільки у поданих документах відсутні документи, які свідчать про причини та обставини поранення. Позивач вважає такі дії неправомірними, оскільки він не зможе надати такі документи так як отримав поранення під час проходження військову службу в Республіці Афганістан та на той час не існувало положення щодо складання та надання таких документів. Факт отримання осколкового поранення встановлено висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи.

20.01.2017 року позивач уточнив позовні вимоги, в яких просить визнати дії відповідача Міністерства оборони України, щодо повернення на доопрацювання документів, поданих Житомирським обласним військовим комісаріатом для виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби - протиправними; зобов`язати відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно направити до Департаменту фінансів Міністерства оборони України заяву про виплату одноразової грошової допомоги, відповідно до п. 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав. Після оголошення перерви 07.02.2017 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник Міністерства оборони України Панасюк В.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Після оголошення перерви в судове засідання не з`явився.

В своїх запереченнях від 19.01.2017 року щодо першої позовної вимоги зазначає, що жоден з документів наданих позивачем не є тим доказом, який би виключав факт того, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. Документи, що свідчать про причини та обставини поранення, передбаченого пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 позивачем не надано. Щодо другої позовної вимоги представник відповідача вказав, що оскільки Міністерством оборони України рішення про відмову позивачу в призначенні одноразової допомоги, не приймалося, тому на цей час відсутні підстави як стверджувати про заперечення Міністерством оборони України права позивача на отримання допомоги, так і визнавати за позивачем право на отримання такої допомоги в судовому порядку. Суд не може підміняти державний орган та перебирати на себе його повноваження щодо розгляду питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу (а.с.46-49).

Представник Житомирського обласного військового комісаріату Іваненко М.В. в судове засідання позовні вимоги не визнав. Після оголошення перерви 07.02.2017 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

В своїх запереченнях від 02.02.2017 року зазначає, що позивачем не надано відповідних документів, які б свідчили, що причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), не пов`язані із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Таким чином, рішення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, про повернення документів на доопрацювання є правомірним.

Крім того зазначив, що до Департаменту фінансів Міністерства оборони України Житомирським обласним військовим комісаріатом був поданий висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги позивачу. Отже, Житомирським ОВК здійснено всі необхідні дії для вирішення питання отримання позивачем одноразової грошової допомоги. Для повторного направлення документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України до ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач не звертався. Вважає, що позовні вимоги неправомірні, безпідставні та передчасні, тому не можуть підлягати задоволенню (а.с.63-65).

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Встановлено, що позивач з 23.05.1974 року по 24.11.1993 року проходив військову службу у Збройних Силах, зокрема в Республіці Афганістан, що підтверджується копією військового квитка, посвідченням до медалі (а.с.8-12).

З 21.03.2016 року позивачу встановлено другу групу інвалідності внаслідок поранення (контузії) та захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах де велися бойові дії, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 514308 (а.с.7).

26.04.2016 року позивач звернувся до Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою та усіма належними додатками стосовно призначення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням IІ групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії (а.с.5).

10.05.2016 року Житомирський обласний військовий комісаріат подав до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок про право ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 200 прожиткових мінімумів (а.с.13).

Відповідно до протоколу №58 від 12.08.2016 року про засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, затвердженого Міністром оборони України генералом армії України С.Т. Полторак, комісія дійшла висновку про необхідність повернення на доопрацювання документів, поданих на розгляд особам з числа колишніх військовослужбовців, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 (а.с.16).

Відповідно до ст.1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст.1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей дія цього закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно з ч. 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами.

Частина 9 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлює, що порядок призначення і виплати допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (далі - Порядок № 499).

Пунктом 3 Порядку № 499 передбачено, що особи, яким виплачується одноразова грошова допомога в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військомату (далі - уповноважений орган), визначені цим пунктом документи.

Пунктом 7 Порядку № 499 визначено, що керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в п. 3 цього Порядку.

Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Крім того, дані правовідносини врегульовано наказом Міноборони № 530 від 14.08.2014 «Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової службі, та членів їх сімей».

Відповідно п. 4.7 Наказу № 530 документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.

Висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги, згідно з п. 4.8 Наказу № 530 подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.

З викладеного слідує, що рішення про призначення або відмову у призначенні допомоги належить до виключної компетанції розпорядника бюджетних коштів, яким є Міністерство оборони України.

Згідно п.п. 1. 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975) одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Статтею 16-4 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно до п. 11 Порядку № 975, військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до п. 21.21 глави 21 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу у збройних силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 р. № 402 (далі - Положення № 402), за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).

Також, відповідно до пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

в) Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.

г) Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 N 63 Про організаційні заходи щодо застосування Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (із змінами), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.

Судом встановлено, що під час проходження служби ОСОБА_1 отримав осколкові поранення голови та лівого плеча, що підтверджується висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №103/ж від 19.01.2016 року (а.с. 6).

Як вбачається з витягу із протоколу Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 21.01.2016 року протокол № 220, яким встановлено, що отримані позивачем поранення (контузія, та захворювання), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.17).

Суд зазначає, що згідно п.4.8. Наказу №530, а також відповідно до п.13 Порядку №975 Житомирський ОВК надав висновок про те, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги. Тобто, було визнано, що поданих документів достатньо для виплати, оскільки в іншому випадку, уповноважений орган письмово мав повідомити про це заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.

Як вказувалося вище, позивач проходив військову службу в Республіці Афганістан, а тому не може надати акт про нещасний випадок, складений за матеріалами військової частини, або довідку командира військової частини про причини та обставини поранення.

При цьому, виходячи з положень п. 13 Порядку №975 розпорядник бюджетних коштів, яким є Міністерство оборони України (департамент фінансів Міністерства оборони України), у місячний строк після надходження зазначених документів приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Проте, протокольне рішення засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і платою одноразової грошової допомоги від 12.08.2016р. №58 не обґрунтовано нормативно можливість саме повернення документів на доопрацювання після отримання висновку щодо права позивача на отримання одноразової допомоги.

Повертаючи документи на доопрацювання, відповідач не обґрунтував з яких причин висновок Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 21.01.2016 року протокол № 220 та висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 19.01.2016 року № 103/Ж не можуть вважати документами, які свідчити про причини та обставини поранення, контузії ОСОБА_2 , зокрема про те, що вони отримані не внаслідок протиправного діяння, виходячи з того що відомості про протилежне відсутні.

Таким чином, уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд не бере до уваги посилання представника позивача про непідсудність спору районному суду як адміністративному, оскільки матеріали справи були передані до Корольовського районного суду м.Житомира за підсудністю згідно ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 14.11.2016р. Згідно ч.8 ст. 22 КАС України спори між адміністративними судами не допускаються.

Оскільки, позивача в силу ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнено від сплати судового збору, судовий збір слід стягнути на користь держави з відповідачів.

Керуючись ст.ст.11, 71, 158-163, 181 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати дії Міністерства оборони України, щодо повернення на доопрацювання документів, поданих Житомирським обласним військовим комісаріатом для виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби протиправними.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно направити до Департаменту фінансів Міністерства оборони України заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги з доданими документами, відповідно до п. 13 "Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975.

Стягнути з Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави по 275,60грн. судового збору з кожного.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Cуддя О. Й. Адамович