Справа № 709/224/17
Суддя: Чубай В. В.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 709/224/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Кіян С.О.,

представника позивача - Курятник Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області адміністративну справу за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Чорнобаївському районі Черкаської області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа - старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області Яжук С.С., про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення штрафу, -

в с т а н о в и в:

Управління Пенсійного фонду України в Чорнобаївському районі Черкаської області (далі - позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі - відповідач), третя особа - старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області Яжук С.С. (далі - третя особа) про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення штрафу.

В обґрунтування адміністративного позову зазначалося, що третьою особою винесено постанову про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100,00 гривень за невиконання рішення суду у виконавчому провадження № 50910433 з примусового виконання виконавчого листа Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 20 жовтня 2014 року № 2-а-7141/11.

У вказаному виконавчому провадженні відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2013 року у справі № 2-а-7141/11/2322 зобов'язано позивача провести перерахунок та виплатити ОСОБА_3 щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та державної пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інваліду 3 групи - у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 1 липня 2011 року по 22 липня 2011 року, з урахуванням раніше здійснених виплат.

Позивачем здійснено відповідний перерахунок ОСОБА_3 в порядку, встановленому судовим рішенням та в межах повноважень, покладених на позивача. Однак з незалежних від позивача причин, а саме через відсутність фінансування, тобто відповідних бюджетних асигнувань, виплата нарахованих коштів не здійснена.

Оскільки накладення штрафу державним виконавцем можливе тільки у разі невиконання рішення без поважних причин, позивач просив визнати дії третьої особи щодо накладення штрафу незаконними, а постанову про накладення штрафу скасувати.

Представник позивача за довіреністю (а.с. 40) Курятник Л.І. у судових засіданнях адміністративний позов підтримала, просила задовольнити його у повному обсязі з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача і третя особа у судові засідання не з'являлися. У надісланих до суду запереченнях на адміністративний позов відповідач просив розглядати справу за відсутності його представника та третьої особи.

Відповідно до змісту вказаних письмових заперечень відповідач стверджував, що з моменту відкриття провадження позивачем не вчинено жодних реальних дій, спрямованих на виконання виконавчого листа. У зв'язку з цим третьою особою, яка діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження», здійснено захід, що спрямований на примусове виконання та винесено постанову про накладення штрафу. Крім цього, зазначалося, що відсутність бюджетних коштів не є беззаперечним доказом неможливості виконання рішення суду, а висловлена з цього приводу Верховним Судом України правова позиція йде врозріз з практикою Європейського суду з прав людини. З огляду на викладене відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня

2013 року у справі № 2а-7141/11/2322 зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Чорнобаївському районі Черкаської області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_3 щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та державної пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду 3 групи - у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 1 липня 2011 року по 22 липня 2011 року, з урахуванням раніше здійснених виплат.

На виконання вказаної постанови суду Чорнобаївським районним судом Черкаської області видано виконавчий лист від 20 жовтня 2014 року у справі № 2-а-7141/11 (а.с. 25).

На підставі заяви ОСОБА_3 від 18 квітня 2016 року про відкриття виконавчого провадження (а.с. 24) постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Недоступа Д.М. від 20 квітня 2016 року відкрито виконавче провадження № 50910433 (а.с. 26).

Згідно з вимогою державного виконавця від 23 серпня 2016 року зобов'язано позивача у строк до чотирьох днів з моменту отримання вимоги надати державному виконавцю підтверджуючі документи про виконання рішення суду, а саме: про виплату коштів ОСОБА_3, визначених проведеним перерахунком (а.с. 29).

Позивач у відповідь на вказану вимогу державного виконавця листом від 29 серпня

2016 року (вих. 3625/08) повідомив, що пенсія ОСОБА_3 згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2013 року у справі № 2а-7141/11/2322 перерахована з 1 липня 2011 року по 22 липня 2011 року. Доплата за вказаним судовим рішенням у розмірі 2692,24 гривень включена у відомість за листопад 2011 року та травень 2013 року, але не виплачена. У вказаному листі позивач також зазначив, що відповідно до вимог законодавства розміри та порядок нарахування доплат встановлюються Кабінетом Міністрів України, виходячи з із наявного фінансового ресурсу Державного бюджету України (а.с. 30). На підтвердження здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_3 позивачем додавалися копії розпоряджень від

26 жовтня 2011 року № 134279 (а.с. 31) і від 3 квітня 2013 року №134279 (а.с. 32).

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 листопада 2016 року у справі № 2-а-7141/11 відповідачу відмовлено у задоволенні його заяви про зміну способу та порядку виконання виконавчого листа від 20 жовтня 2014 року у справі № 2-а-7141/11.

25 січня 2017 року третьою особою винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу на відповідача у розмірі 5100,00 гривень за невиконання рішення суду.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частиною 2 цієї статті Закону встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже законодавець передбачив негативні наслідки (штрафні санкції) за невиконання в обумовлений строк відповідного рішення, за умови його невиконання без поважних причин, тобто коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Водночас у зв'язку з фактичною неможливістю виконання бюджетними державними органами судових рішень про стягнення та виплату коштів Верховною Радою України 5 червня 2012 року було прийнято Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 вказаного Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Аналогічні положення містяться у п. 20 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 року № 440), згідно з яким погашення заборгованості здійснюється казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845.

Таким чином списання коштів з рахунків державного органу на виконання судових рішень проводиться лише за умови наявності таких коштів.

Судом встановлено, що позивач частково виконав рішення суду, а саме провів перерахунок пенсії, проте виплата донарахованих сум, які перевищують бюджетні призначення на поточний рік, буде здійснена за наявності відповідного фінансування з державного бюджету, про що було повідомлено державного виконавця.

За таких обставин, часткове невиконання судового рішення позивачем з незалежних від останнього причин (через відсутність відповідного фінансування із державного бюджету) є поважною причиною в розумінні ст.ст. 63 та 75 Закону України «Про виконавче провадження». Відтак спірна постанова про накладення штрафу підлягає скасуванню.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання викладена у постановах Верховного Суду України від 24 березня 2015 року у справі № 21-66а15, від 9 червня 2015 року у справі

№ 712/12498/14-а, від 22 листопада 2016 року у справі № 804/5081/13-а та відповідно до

ч. 1 ст. 224-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Доводи відповідача стосовно того, що боржник (позивач) у зв'язку з відсутністю коштів Державного бюджету на погашення заборгованості, що в свою чергу згідно з практикою Європейського суду з прав людини не може слугувати підставою для невиконання судового рішення, не вчиняє будь-яких дій, спрямованих на виконання виконавчого листа, судом сприймаються критично з огляду на запровадження на рівні держави, шляхом прийняття відповідних нормативно-правових актів, особливого порядку виконання судових рішень, боржниками за якими є бюджетні державні установи.

Разом з тим, на думку суду, не підлягає задоволенню позовна вимога про визнання незаконними дій державного виконавця щодо накладення штрафу, оскільки вона фактично дублює вимогу про скасування постанови про накладення штрафу і в даному випадку державний виконавець не вчиняв певних процесуальних дій, а прийняв процесуальне рішення (постанову) відповідно до передбачених законодавством повноважень.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до частково задоволення.

Судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 11, 71-72, 158-163 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про накладення штрафу від 25 січня 2017 року у виконавчому провадженні № 50910433.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений 14 березня 2017 року.

Суддя В.В. Чубай