Справа № 350/135/17
Суддя: Пулик М. В.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 350/135/17
номер провадження 2-а/350/37/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2017 року смт. Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Пулика М. В.,

секретаря судового засідання Стадник О.С.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону УПП в м.Івано-Франківськ ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адмінстягнення, -

В С Т А Н О В И В:

У своєму адміністративному позові позивач просить суд скасувати постанову серії АР №820262 від 06 лютого 2017 року, яка винесена інспектором роти №1 батальйону УПП в м.Івано-Франківськ старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Обґрунтування позовних вимог позивач виклав в позовній заяві (а.с.1-2).

У судове засідання позивач не прибув, надіслав заяву, в якій заявлений адміністративний позов підтримав в повному обсязі, просить справу вирішити у його відсутності.

Відповідач в судове засідання також не прибув, представником відповідача подано заперечення на позов, в якому вона просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Враховуючи наведене, суд вважає, що справу слід вирішити у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, яких достатньо для вирішення справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до постанови серії АР №820262 від 06 лютого 2017 року, яка винесена інспектором роти №1 батальйону УПП в м.Івано-Франківськ старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, ОСОБА_1 06 лютого 2017 року в 11 годині 00 хвилин керуючи транспортним засобом "Фольцваген-Каді" н.з. АТ 6710 ВЕ, в м.Івано-Франківську проїхав перехрестя вул.Галицька та вул.Тролейбусна на заборонений сигнал світлофора, а саме червоне світло, чим порушив пункт 8.7.3 е Правил дорожнього руху.

Цією ж постановою позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 425 гривень (а.с.3).

Оспорювана постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, за змістом якої обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку, однак вказана постанова не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Посилання на жоден з доказів у винесеній постанові відсутнє.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст. 256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол може не складатись у разі вчинення адміністративних порушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Отже,системний аналіз положень Кодексу, в т.ч. ст. 258 КУпАП дає підстави для висновку, що у випадку, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов"язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті - Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства Внутрішніх Справ №1376 від 06.11.2015 року, що зареєстрована у Міністерстві юстиції України 01.12.2015 року №1496/27941.

В іншому випадку, на думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22.12.2010 року.

Відповідно до пояснень позивача та, виходячи з матеріалів відеофіксації процесу розгляду адміністративної справи, протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався попри те, що ОСОБА_1 заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зміст ст.71 КАС України зобов"язує кожну сторону довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності його рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа , яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідач в судове засідання не прибув, не виконав належним чином покладеного на нього обовязку доказування правомірності свого рішення, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Відповідачем не надано доказів, які б підтверджували факт вчинення правопорушення та спростовували пояснення позивача про відсутність в його діях складу правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що оскаржувану постанову слід скасувати.

На підставі ст. ст. 245, 287-289, 293 Кодексу про адміністративні правопорушення України, керуючись ст. ст. 9, ч.1 п.2 ст. 18, 158, 159, 160, 162, 163, 167, 171-2 КАС України , -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Постанову серії серії АР №820262 від 06 лютого 2017 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Львівського Апеляційного адміністративного суду через Рожнятівський районний суд протягом десяти днів з часу отримання її копії.

Головуючий: