Справа № 4139/11/2170
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2011-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2011 р. Справа № 2-а-4139/11/2170
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Рефлер Ю.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чаплинської районної державної адміністрації Херсонської області, голови Чаплинської районної державної адміністрації Херсонської області про скасування розпорядження про звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Чаплинської районної державної адміністрації Херсонської області (далі - відповідач-1), голови Чаплинської районної державної адміністрації Херсонської області (далі - відповідач-2), в якому просить скасувати наказ голови Чаплинської районної державної адміністрації Херсонської області № 105-к від 27.09.2010 р. про звільнення, стягнути з віповідача-1 заробітну плату за вимушений прогул та моральну шкоду у сумі 5000 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що під час винесення розпорядження від 27.09.2010 р. № 105-к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу освіти Чаплинської РДА Херсонської області у зв'язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором відповідач керувався розпорядженнями голови Чаплинської РДА Херсонської області від 08.09.2009 р. № 316, 05.08.2010 р. № 291, 15.07.2010 р. № 260, якими позивачеві винесено догани та попередження про неповну службову відповідність. ОСОБА_1 вважає, що таке посилання не є доказом ґрунтовності звільнення за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, оскільки вказані розпорядження не підтверджують факту систематичного невиконання обов'язків, покладених трудовим договором.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити та пояснили, що у розпорядженні від 27.09.2010 р. № 105-к про звільнення ОСОБА_1 не зазначено, в чому виявилося неналежне виконання службових обов'язків, які порушення ним допущені. Вказують на те, що подання прокурора не є підставою для застосування дисциплінарного стягнення. Всупереч вимогам трудового законодавства України у позивача при звільненні не було відібрано пояснення.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, направив до суду заперечення, в яких просив розглянути справу за його відсутності. У запереченнях зазначив, що розпорядження про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності винесено обґрунтовано, за неналежне виконання посадових обов'язків відповідно до вимог трудового законодавства. Звільнення ОСОБА_1 відбулося з ініціативи власника за систематичне невиконання посадових обов'язків, про що свідчать заходи дисциплінарного впливу. Крім того, вказує на те, що ОСОБА_1 пропущено строки для звернення до суду з позовом, передбачені ст.99 КАС України. Просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 04.09.2008 р. ОСОБА_1 працював на посаді начальника відділу освіти Чаплинської районної державної адміністрації Херсонської області.

27.09.2010 р. розпорядженням голови Чаплинської районної державної адміністрації № 105-к начальника відділу освіти районної державної адміністрації ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за п.3 ст.40 КЗпП України у зв'язку із невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором.

Статтею 1 Закону України "Про державну службу" визначено, що державна служба в Україні полягає у професійній діяльності осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про державну службу" державний службовець повинен сумлінно виконувати свої службові обов'язки, не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця.

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну службу" передбачено, що до зобов'язань державних службовців віднесено: сумлінне виконання своїх обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників.

Статтею 14 Закону України "Про державну службу" визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює. До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Згідно ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Частинами 1 та 2 статті 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Виходячи з цього, при звільненні працівника за п.3 ст.40 КЗпП України організація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання вказаних обов'язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які і коли проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнень.

При винесенні розпорядження від 27 вересня 2010 року № 105-к Чаплинська районна державна адміністрація Херсонської області не врахувала вказаних вимог.

Зокрема, видаючи вказане розпорядження від 27 вересня 2010 року № 105-к райдержадміністрація обмежилася загальним посиланням на систематичне не виконання ОСОБА_1 службових обов'язків з посиланням на неодноразове притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідно до розпоряджень голови районної державної адміністрації від 08 вересня 2009 року № 316 - попередження про неповну службову відповідність, від 15 липня 2010 року № 260 - догана, від 05 серпня 2010 року № 291 - догана, від 08 вересня 2010 року № 351 - догана. При цьому, як на підставу застосування крайнього виду дисциплінарного стягнення, відповідач зіслався на подання прокурора Чаплинського району від 20 вересня 2010 року № 99-2676вих.10, в якому йдеться про порушення вимог законодавства України про закупівлі товарів, робіт і послуг за державні кошти у відділі освіти районної державної адміністрації.

Суд зазначає, що дисциплінарні стягнення застосовуються у разі невиконання працівником без поважних причин своїх службових обов'язків.

Систематично невиконуючими службові обов'язки визнаються працівники, що мали дисциплінарне стягнення чи громадське стягнення за невиконання службових обов'язків і знову допустили невиконання службових обов'язків протягом року з дня застосування стягнення за перше порушення.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, після застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани, згідно розпорядження відповідача від 08 вересня 2010 року № 351, не вчиняв нового порушення, що свідчить про безпідставність винесення розпорядження від 27 вересня 2010 року № 105-к "Про звільнення ОСОБА_1І.".

Окрім цього, в оскаржуваному розпорядженні не зазначено, за яке саме порушення ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, коли саме було вчинено позивачем порушення і в чому воно виявилося, які саме нормативні акти, що встановлюють його службові обов'язки, ним порушено.

Суд зазначає, що подання прокурора не є підставою для застосування дисциплінарного стягнення, оскільки працівника може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання службових обов'язків і цей факт повинен бути встановлений райдержадміністрацією.

Крім того, з дослідженого у судовому засіданні подання прокурора Чаплинського району Херсонської області від 20 вересня 20-10 року № 99/2676 вих.10 слідує, що у ньому зазначається про виявлені перевіркою порушення вимог Положення про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти, тобто, порушення, які допущені тендерним комітетом, який є колегіальним органом, а не порушення ОСОБА_1 своїх службових обов'язків як начальника відділу освіти райдержадміністрації.

Частиною другою статті 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача і у справах про поновлення на публічній службі.

Однак відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність свого рішення, не врахував положення ст.149 КЗпП України, згідно з яким при застосуванні виду дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган зобов'язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за якими вчинено проступок, і попередню роботу позивача.

Крім того, положеннями КЗпП України закріплено порядок дій власника або уповноваженого ним органу у разі вчинення працівником дисциплінарного проступку, зокрема до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення (ст.149 КЗпП України).

Однак в порушення вказаних вимог у ОСОБА_1 не було відібрано пояснень щодо скоєного порушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про неправомірність винесеного головою Чаплинської районної державної адміністрації розпорядження від 27 вересня 2010 року № 105-к "Про звільнення ОСОБА_1І.".

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача-1 про пропуск позивачем строку звернення до суду щодо оскарження розпорядження від 27.09.2010 р. № 105-к, оскільки це питання вже вирішено при розгляді справи апеляційною інстанцією, про що свідчить ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2011 р.

Згідно ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати" (далі - Порядок) цей порядок застосовується у випадках вимушеного прогулу працівника (підпункт "з" пункту 1). У відповідності до ч.3 п.2 Порядку, збереження заробітної плати "у всіх інших випадках", до яких відноситься й випадок вимушеного прогулу, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно довідки відділу фінансово-господарського забезпечення апарату районної державної адміністрації від 28.09.2011 р. № 11-209 у липні 2010 року позивачу нараховано 2201,33 грн., у серпні - 1869,92 грн. Тобто, за два календарних місяці, що передували звільненню, позивачем отримано 4071,25 грн.

Отже, на протязі календарного року середньомісячна заробітна плата позивача складає 4071,25 грн. або 94,68 грн. на день.

Час вимушеного прогулу ОСОБА_1 склав 12 місяців 9 днів (з 27 вересня 2010 року по 07 жовтня 2011 року), а тому стягненню підлягає заробітна плата в сумі 24616,80 грн. (260 робочих днів х 94,68 грн. = 24616,80 грн.).

Крім цього, у позовній заяві ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 грн., оскільки 27.09.2010 р. його було незаконно звільнено розпорядженням голови Чаплинської РДА, чим порушено право на працю, гарантоване ст.43 Конституції України.

Відповідно до положень Конституції України, зокрема статей 32, 56, 62 і чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

Статтею 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

З врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин, характеру спричиненої моральної шкоди позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 2000 грн.

Відповідно до ст.256 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби, присудження виплат заробітної плати у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167, 256 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Скасувати розпорядження голови Чаплинської районної державної адміністрації Херсонської області від 27.09.2010 р. № 105-к "Про звільнення ОСОБА_1

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу освіти Чаплинської районної державної адміністрації Херсонської області з 27 вересня 2010 року.

Стягнути з Чаплинської районної державної адміністрації Херсонської області на користь ОСОБА_1 (Херсонська область, смт.Чаплинка, вул.І.Кудрі, 106) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 24616 (двадцять чотири тисячі шістсот шістнадцять) грн. 80 коп.

Стягнути з Чаплинської районної державної адміністрації Херсонської області на користь ОСОБА_1 (Херсонська область, смт.Чаплинка, вул.І.Кудрі, 106) моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу освіти Чаплинської районної державної адміністрації Херсонської області з 27 вересня 2010 року та стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 4071 (чотири тисячі сімдесят одна) грн. 25 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 11 жовтня 2011 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 12.3