Справа № 592/2196/17
Суддя: Чернобай О. І.
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 592/2196/17
Провадження № 2-а/592/206/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі:

головуючого судді Чернобая О.І.,

за участю секретаря судового засідання Дегтяренко В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, який обґрунтовує, тим що з 29 серпня 2003 року по 27 березня 2004 року працював на посаді судді місцевого районного суду Сумської області, з 27 березня 2004 року по 29 лютого 2012 року працював суддею Роменського міськрайонного суду Сумської області, з 01 березня 2012 року по 08 грудня 2016 року - суддею апеляційного суду Сумської області. Верховною Радою України 19 березня 2009 року обраний суддею безстроково. 11 серпня 2016 року , маючи понад 25 років стажу роботи, який дає право на відставку з посади судді, відповідно до частини першої статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ( в чинній на той час редакції), звернувся до Вищої ради юстиції та до Верховної Ради України із заявами про відставку. Вищою радою юстиції була розглянута заява про звільнення його у відставку і рішенням Вищої ради юстиції від 19 вересня 2016 року № 2714/0/15- 16 було ухвалено внести подання до Верховної Ради України про звільнення його з посади судді апеляційного суду Сумської області у зв'язку з поданням заяви про відставку. При цьому Вищою радою юстиції у своєму рішенні було зазначено, що на час розгляду заяви про відставку, його загальний стаж роботи судді становить 25 років, що дає йому право на звільнення з посади судді у відставку. Рішенням Вищої ради юстиції від 8 грудня 2016 року № 3198/0/15-16 його звільнено з посади судді апеляційного суду Сумської області у зв'язку з поданням заяви про відставку. 14 грудня 2016 року, ним до відповідача були подані документи, необхідні для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці. На підставі поданих документів та враховуючи положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Сумське об'єднане УПФУ Сумської області повинно було призначити щомісячне довічне грошове утримання з розрахунку 90% від суми суддівської винагороди судді 29920 грн., вказаної в Довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 109 від 14.12. 2016 року, однак призначило йому з 09 грудня 2016 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці лише у розмірі 80% від суми суддівської винагороди, а саме - 23936 грн. , що зазначено у наданому повідомленні УПФУ.

За таких обставин позивач просить визнати неправомірними дії відповідача щодо не зарахування йому при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та періоду роботи на посаді слідчого СВ Роменського МВ УМВС України в Сумській області, зобов'язати відповідача провести розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з моменту призначення з 09 грудня 2016 року із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді - 12 років 00 місяців 23 дні стажу, який складається з проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 01 грудня 1988 року по 20 листопада 1990 року, половини строку навчання в Українській академії внутрішніх справ з 01 вересня 1991 року по 17 червня 1995 року, роботи на посаді слідчого СВ Роменського МВ УМВС України в Сумській області з 20 червня 1995 року по 28 серпня 2003 року, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суми суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, зобов'язати відповідача призначити ОСОБА_1 - судді у відставці, починаючи з 09 грудня 2016 року, щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90% від суми його суддівської винагороди на посаді судді апеляційного суду Сумської області 29 920 грн., вказаної у довідці апеляційного суду Сумської області від 14 грудня 2016 року № 109 без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та здійснити перерахунок довічного грошового утримання з моменту призначення щомісячного грошового утримання з розміру 80 відсотків до 90 відсотків, а також просить стягнути з Державного бюджету України на його користь судовий збір.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у своїх запереченнях позов не визнав, оскільки вважає, що відповідно до ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453 робота на посадах слідчого, строкова військова служба в Збройних Силах СРСР, половина строку навчання в Українській академії внутрішніх справ, не враховується до стажу роботи на посаді судді, а тому її зарахування до стажу судді, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання є безпідставним. Водночас, підрахунок стажу позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не відноситься до дискреційних повноважень Вищої ради юстиції, а тому посилання позивача на вказаний підрахунок є безпідставним. У зв'язку з чим в задоволенні позову просить відмовити.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 29.08.2003 року по 27.03.2004 року працював на посаді судді місцевого районного суду Сумської області, з 27.03.2004 року по 29.02.2012 року працював суддею Роменського міськрайонного суду Сумської області, з 01.03.2012 року по 08.12.2016 року суддею апеляційного суду Сумської області. /а.с.14-16/

11.08.2016 року позивач звернувся до Вищої ради юстиції з заявою про відставку.

19.09.2016 року Вищою радою юстиції було прийнято рішення про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді апеляційного суду Сумської області (а.с.22).

На момент звернення позивача до Вищої ради юстиції з заявою про відставку стаж роботи на посаді судді склав 25 років.

08.12.2016 року згідно рішення Вищої Ради Юстиції постанова № 3198/0/15-16 «Про звільнення суддів» позивача ОСОБА_1 було звільнено з посади судді апеляційного суду Сумської області (а.с.25).

14.12.2016 року головою апеляційного суду Сумської області видано наказ № 149-ОС про звільнення ОСОБА_1 з посади судді та відраховано зі штату апеляційного суду Сумської області 08.12.2016 року у зв'язку з поданням заяви про відставку (а.с.27).

Згідно довідки про суддівську винагороду № 8 від 14.12.2016 року, яка була видана апеляційним судом Сумської області, вбачається, що суддівська винагорода позивача, яка враховується при нарахуванні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці склала 29920 грн., з яких 17600,00 грн. - посадовий оклад, 10560,00 грн. - вислуга років (а.с.30).

14.12.2016 року позивач звернувся до Сумського об'єднаного УПФУ Сумської області із заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Однак, відповідач своїм розпорядженням № 822962 від 06.02.2017 року повідомив позивачу в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 23936,00 грн. (а.с.31-32).

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє верховенство права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Вказаний принцип верховенства права як першочерговий закріплений у ст.ст.7, 8 КАС України.

Статтею 22 Конституції України визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив у випадку подання заяви про відставку.

Частиною третьою статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 01.05.2014 року, яка діяла на час звернення позивача з заявою про відставку від 05.09.2014 року передбачалося, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 70 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Згідно з ч.1 ст. 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначеної редакції суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 у справі №1-2/2013 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.2, абз.2 п.2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними): ч.3, 1-3 речення ч.5 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI; ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI в частині поширення її дії на Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI; абз.2 п.2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI, зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) здійснюється без індексації, без застосування положень ч.ч.2, 3 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV та без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством.

Положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Ухвалюючи зазначене Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, 22 травня 2008 року №10-рп/2008, які полягають у тому, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Згідно ч.2 ст.70 Закону України «Про Конституційний Суд України» у разі необхідності Конституційний Суд України може визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки їх виконання, а також покласти на відповідні державні органи обов'язки щодо забезпечення виконання рішення, додержання висновку.

З метою реалізації зазначених повноважень (ч.2 ст.70 Закону України «Про Конституційний Суд України»), Конституційний Суд України, у п.8 мотивувальної частини вказаного Рішення від 03 червня 2013 року зазначив, що підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону №2453 в редакції до змін, внесених Законом №3668, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними та є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Отже, з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03 червня 2013 року підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції до змін, внесених Законом №3668-VI, а тому позивач має право на призначення та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання, як судді у зв'язку з відставкою, відповідно до ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у відновленій Рішенням Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03 червня 2013 року редакції.

Скористатись правом на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивач зміг лише після прийняття Вищою радою юстиції рішення про звільнення судді № 3198/0/15-16 від 08.12.2016 року та відрахування зі штату суду згідно з наказом голови апеляційного суду Сумської області видано наказ № 149-ОС від 14.12.2016 року.

Заява позивача про звільнення його з посади судді апеляційного суду Сумської області подана до Вищої ради юстиції 11.08.2016 року відповідно до п.9 ч.5 ст.126 Конституції України та ст.109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», тобто позивач реалізував своє конституційне право на звільнення у відставку при досягнутому рівні матеріального забезпечення під час дії ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, що поновлена рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013, яка передбачає призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди при досягнутому позивачем стажу, що дає право на відставку та на момент звільнення його з посади судді у відставку мав необхідний обсяг стажу згідно вказаного закону, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Крім того, в Законі України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції змін, що внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, збережена норма щодо довічного грошового утримання судді у відставці. При цьому, безпосередньо передбачено, що після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність посилань відповідача на скасування норм щодо пенсійного забезпечення згідно п.5 Прикінцевих положень вищезазначеного Закону.

Таким чином, відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень і відповідно до покладених на нього завдань, здійснюючи призначення (перерахунок) та виплату щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, а також забезпечення своєчасного в повному обсязі фінансування та виплати щомісячного довічного утримання суддям у відставці належним чином не виконав покладених на нього обов'язків щодо призначення вказаної виплати. Рішення відповідача про відмову у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є таким, що порушує конституційні гарантії незалежності професійних суддів, конституційний принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, які, серед іншого, забезпечуються належним матеріальним і соціальним забезпеченням судді та правом на відставку, отже є протиправним, а право позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці підлягає судовому захисту шляхом визнання неправомірними дії відповідача щодо не зарахування ОСОБА_1 при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та періоду роботи на посаді слідчого СВ Роменського МВ УМВС України в Сумській області, зобов'язання відповідача провести розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з моменту призначення з 09 грудня 2016 року із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді - 12 років 00 місяців 23 дні стажу, який складається з проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 01 грудня 1988 року по 20 листопада 1990 року, половини строку навчання в Українській академії внутрішніх справ з 01 вересня 1991 року по 17 червня 1995 року, роботи на посаді слідчого СВ Роменського МВ УМВС України в Сумській області з 20 червня 1995 року по 28 серпня 2003 року, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суми суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, зобов'язання відповідача призначити ОСОБА_1 - судді у відставці, починаючи з 09 грудня 2016 року, щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90% від суми його суддівської винагороди на посаді судді апеляційного суду Сумської області 29 920 грн., вказаної у довідці апеляційного суду Сумської області від 14 грудня 2016 року № 109 без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та здійснити перерахунок довічного грошового утримання з моменту призначення щомісячного грошового утримання з розміру 80% до 90%.

Відповідно до ст. 94 КАС України підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - відповідача по справі на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 640 грн.

Керуючись ст.ст.7,8,11,19,94,99,159-163, 167 КАС України, ст.ст.8,22,126 Конституції України, ст.ст.109,129,138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції закону від 01.05.2014 року,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо не зарахування ОСОБА_1 при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та періоду роботи на посаді слідчого СВ Роменського МВ УМВС України в Сумській області.

Зобов'язати Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області провести розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з моменту призначення з 09 грудня 2016 року із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді - 12 років 00 місяців 23 дні стажу, який складається з проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 01 грудня 1988 року по 20 листопада 1990 року, половини строку навчання в Українській академії внутрішніх справ з 01 вересня 1991 року по 17 червня 1995 року, роботи на посаді слідчого слідчого відділення Роменського МВ УМВС України в Сумській області з 20 червня 1995 року по 28 серпня 2003 року, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суми суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов'язати Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області призначити ОСОБА_1 - судді у відставці, починаючи з 09 грудня 2016 . року, щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90% від суми його суддівської винагороди на посаді судді апеляційного суду Сумської області 29 920 грн., вказаної у довідці апеляційного суду Сумської області від 14 грудня 2016 року № 109 без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та здійснити перерахунок довічного грошового утримання з моменту призначення щомісячного грошового утримання з розміру 80% до 90 %.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 640 грн. 00 коп.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.І. Чернобай