Справа № 806/218/17
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року Житомир справа № 806/218/17

категорія 2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шимоновича Р.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання дій протиправними, зобов'язання розглянути заяви,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправними дії Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо неналежного розгляду його заяв від 17.11.2016 та 02.12.2016;

- зобовязати Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини розглянути його заяви від 17.11.2016 та 02.12.2016 в установленому законом порядку.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 17.11.2016 звернувся до відповідача із заявою про відкриття провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина, проведення перевірки та надання допомоги у відшкодуванні моральних та матеріальних збитків, з метою забезпечення порушеного права на проведення протестної акції. Не дочекавшись відповіді на дану заяву, 02.12.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив повідомити про результати розгляду першого звернення. Листом № 14/9-Х 279675.16/06-25 від 28.12.2016 секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини порекомендував позивачеві звернутись до органів поліції або прокуратури за захистом своїх порушених прав, оскільки вирішення порушених у його зверненнях питань виходить за межі повноважень Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, які визначені Законом України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини". Вважаючи, що даною відповіддю відповідач порушує норми Конституції України, Закони України "Про звернення громадян", "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини". Також, стверджує, що відповідь на звернення підписано неповноважною особою.

Позивач у судове засідання не прибув, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача надала заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, просила в позові відмовити на підставі письмових заперечень, долучених до матеріалів справи (а.с. 22-26).

Справа розглядається у порядку письмового провадження, відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, з огляду на наступне.

Встановлено, що 17.11.2016 ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із заявою про захист порушеного права, визначеного статтею 39 Конституції України, у якій зазначив, що під час проведення акції біля будівлі Адміністрації Президента України група осіб у поліцейській формі та захисному обмундируванні, застосовуючи до нього грубу фізичну силу, виволокли його за огорожу.

02.12.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою з проханням повідомити результати розгляду його заяви від 16.11.2016.

04.01.2017 ОСОБА_1 отримав лист від Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 28.12.2016 № 14/9-Х279675-16/06-25, у якому зазначено, що порушені у його зверненнях питання мають вирішуватись в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України та/або кримінально-процесуальним законодавством. Також, указано, що вирішення порушених у його зверненнях питань виходить за межі повноважень Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, які визначені Законом України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини".

Вважаючи, що його звернення від 17.11.2016 та 02.12.2016 неналежно розглянуті, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступних мотивів.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захист прав кожного на території України і в межах її юрисдикції на постійній основі здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений), який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 3 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" встановлено, що метою парламентського контролю, який здійснює Уповноважений, є: захист прав і свобод людини і громадянина, проголошених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами України; додержання та повага до прав і свобод людини і громадянина суб'єктами, зазначеними у статті 2 цього Закону; запобігання порушенням прав і свобод людини і громадянина або сприяння їх поновленню; сприяння приведенню законодавства України про права і свободи людини і громадянина у відповідність з Конституцією України, міжнародними стандартами у цій галузі; поліпшення і подальший розвиток міжнародного співробітництва в галузі захисту прав і свобод людини і громадянина; запобігання будь-яким формам дискримінації щодо реалізації людиною своїх прав і свобод; сприяння правовій інформованості населення та захист конфіденційної інформації про особу.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", Уповноважений здійснює свою діяльність незалежно від інших державних органів та посадових осіб. Діяльність Уповноваженого доповнює існуючі засоби захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина, не відміняє їх і не тягне перегляду компетенції державних органів, які забезпечують захист і поновлення порушених прав і свобод.

Згідно зі статтею 16 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", Уповноважений здійснює свою діяльність на підставі відомостей про порушення прав і свобод людини і громадянина, які отримує: за зверненнями громадян України, іноземців, осіб без громадянства чи їх представників; за зверненнями народних депутатів України; за власною ініціативою.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

Так, статтею 20 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Разом з тим, частинами другою-пятою статті 17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" встановлено особливий порядок розгляду Уповноваженим звернень громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах.

Згідно зі частиною третьою статті 17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", при розгляді звернення Уповноважений:

1) відкриває провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина;

2) роз'яснює заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення Уповноваженому;

3) направляє звернення за належністю в орган, до компетенції якого належить розгляд справи, та контролює розгляд цього звернення;

4) відмовляє в розгляді звернення.

Суд наголошує, що Законом України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" не встановлено строку, протягом якого Уповноважений має здійснювати своє провадження.

Механізм здійснення провадження у справах про порушення прав і свобод людини і громадянина врегульовано Порядком здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого наказ Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 12.08.2013 №18/02-13 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1.4 Порядку, під час провадження кожна дія або рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є обєктивно необхідними для виконання таких дій та прийняття рішень. Критерієм для визначення розумності строків провадження є складність провадження, яка визначається з урахуванням кількості порушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки дій, необхідних для здійснення провадження, тощо.

Згідно пункту 2.1 Порядку, підставами відкриття провадження можуть бути відомості про порушення прав і свобод людини і громадянина, які містяться у: а) зверненнях громадян України, іноземців, осіб без громадянства чи їх представників (повноваження яких оформлені у встановленому законодавством порядку); б) повідомленнях підприємств, установ, організацій, в тому числі і громадських; в) зверненнях народних депутатів;

Згідно пункту 3.6 Порядку, в ході провадження можуть вживатись такі заходи: надання розяснень з питань, наведених у зверненні; здійснення перевірки відомостей, викладених у зверненнях або повідомленнях, шляхом: надсилання запитів до відповідних державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності; виїзд працівника Секретаріату на місце події, відвідування органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності; запрошення посадових і службових осіб, громадян України, іноземців та осіб без громадянства для отримання від них усних або письмових пояснень щодо обставин, які перевіряються по справі; ознайомлення з документами, у тому числі тими, що містять інформацію з обмеженим доступом, та отримання їх копій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, обєднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, органах прокуратури, включаючи справи, які знаходяться в судах; проведення нарад, консультацій з представниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, з питань, що порушені у зверненнях або повідомленнях; звернення до суду із заявою про захист прав і свобод людини і громадянина, у випадках та в порядку, встановлених законодавством; участь у судовому процесі у випадках та порядку, встановлених законодавством; проведення перевірок діяльності органів державної влади, підприємств, установ, організацій, з отриманням результатів експертиз і підготовкою відповідних висновків; здійснення моніторингових візитів до місць несвободи, в тому числі відвідування без попереднього повідомлення про час і мету.

Відповідно до пункту 6.1 Порядку, провадження завершується шляхом надання остаточної відповіді авторові звернення за результатами зясування обставин справи після вжиття передбачених Законом України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" заходів, спрямованих на запобігання порушенням прав і свобод людини або сприяння їх поновленню.

Аналізуючи норми Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" та Порядку здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та зважаючи на те, що головним завданням Уповноваженого є відновлення порушеного права заявника, суд вважає, що провадження за його зверненням може тривати понад строк, встановлений Законом України "Про звернення громадян".

Встановлено, що 16.12.2016 відповідачем з метою перевірки обставин, зазначених у зверненні ОСОБА_1, направлено запити до Національної поліції України та Управління державної охорони України (а.с. 32).

16.12.2016 відповідач листом за вих. № 2/13-Х278976.16-1/06-42 повідомив ОСОБА_1, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" його звернення направлено до Національної поліції України та Управління державної охорони України для перевірки викладених у ньому відомостей та вжиття заходів реагування відповідно до законодавства (а.с. 33).

Отже, встановлені обставини свідчать про дотримання відповідачем положень частини пятої статті 17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини".

У відповідь на звернення ОСОБА_1 від 02.12.2016 відповідач направив лист від 28.12.2016 № 14/9-Х279675.16/06-25, у якому зазначено, що порушені у його зверненнях питання мають вирішуватись в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України та/або кримінально-процесуальним законодавством. Також, указано, що вирішення порушених у його зверненнях питань виходить за межі повноважень Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, які визначені Законом України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини".

Суд наголошує, що звернення відповідача від 02.12.2016 розглянуто відповідачем з дотриманням строків, визначених Законом України "Про звернення громадян".

27.01.2017, після отримання відповідей від Національної поліції України та Управління державної охорони України, Керівник Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини повідомив позивача про відсутність підстав для вжиття додаткових заходів реагування з порушеного питання (а.с. 58-59).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем при розгляді звернень позивача від 17.11.2016 та 02.12.2016 дотримано вимоги Законів України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", "Про звернення громадян" та Порядку здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, відтак, твердження ОСОБА_1 про неналежний розгляд зазначених звернень є безпідставними.

Також, абсолютно безпідставними є твердження позивача, що відповідь на його звернення підписано неповноважною особою, з огляду на таке.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", для забезпечення діяльності Уповноваженого утворюється Секретаріат, який є юридичною особою, має свій рахунок у банку та печатку встановленого зразка.

Пунктом 7 Положення про Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого Уповноваженим від 20.06.2012 № 4/8-12, передбачено, що за дорученням Уповноваженого працівники Секретаріату мають право діяти від імені Уповноваженого та представляти його інтереси з усіма правами, що надані чинним законодавством України.

Підпунктом 5.4 пункту 5 Положення про представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого наказом Уповноваженого від 26.07.2012 № 7/8-12 передбачено, що Представник за дорученням Уповноваженого розглядає звернення громадян.

Отже, надаючи відповідь ОСОБА_1, Представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини діяв в межах повноважень, передбачених Законом України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", Положенням про Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та Положенням про представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Враховуючи наведене, а також зважаючи на вимоги Закону України "Про звернення громадян" та Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", суд не погоджується з доводами позивача щодо наявності в діях Уповноваженої особи при розгляді його заяв від 17.11.2016 та 02.12.2016 ознак протиправності, тому у задоволенні вказаного позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 86, 128, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Р.М.Шимонович