Справа № 752/21492/16-а
Суддя: Мирошниченко О. В.
Дата ухвалення: 2017-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/752/136/17
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

10.03.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого по справі судді - Мирошниченко О.В.

при секретарях - Мархотка А.С., Бурлака Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити дії, суд

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить зобов'язати Правобережне об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві виконати належний перерахунок йому пенсії з 01.06.2009 року і довічно згідно чинного законодавства. В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалід II групи захворювання, яке пов'язане з ліквідацією аварії на ЧАЕС. На даний момент перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в Голосіївському районі м Києва.

Згідно вимог ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» моя пенсія повинна складатись з: мінімальної пенсії за віком, з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, яка повинна становити 75% від мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму. Оскільки Управління Пенсійного Фонду України в Голосіївському районі м Києва не нараховувало мені кошти, які гарантуються державою за своїм правом я звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва.

Постановою від 17.09.2009 р. Голосіївського районного суду м. Києва зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Голосіївському районі м. Києва провести перерахунок та виплату ОСОБА_1, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, основної пенсії згідно вимог 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка повинна становити 75% від мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - за період з 16.12.2007 по 31.05.2009 р.»

Але незважаючи на постанову, Управління Пенсійного Фонду України продовжує нараховувати пенсію без врахування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і тому фактично нарахована пенсія суттєво відрізняється від тієї, яку має отримувати згідно чинного законодавства.

З отриманої відповіді Пенсійного фонду України від 08.11.2016 р. за №1215/03/К-409/1.В 7-ому абзаці якої вказано, що постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення» від 25.03.2014 р. №112 у Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у пункті 13: в абзаці першому слова «до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність» виключити; підпункти 1 і 2 викласти у такій редакції: особам, що належать до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, встановити додаткову пенсію, зокрема, інвалідам II групи в розмірі 379,6 гривні. Перерахунок пенсії не ніхто не робив. Позивач вважає, що Пенсійний фонд повинен зробити перерахунок з 2009 року по 25.03.2016 р. згідно чинного законодавства.

У зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва виконати перерахунок пенсії з 01.06.2009 р. і довічно згідно чинного законодавства, а саме: Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка діяла до 25.03.2014 року.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у адміністративному позові.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позову, надавши письмові заперечення.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.09.2009 року по справі № 2а-562/09 задоволено частково позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління праці та соціального захисту населення Голосіївського району, управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м.Києва провести перерахунок та виплату ОСОБА_1, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, основної пенсії згідно вимог ст.хт. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка повинна становити 75% від мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - за період з 16.12.2007 року по 31.05.2009 року.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 06.09.2011 року апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в м. Києві була відхилена, постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 17.09.2009 року -залишена без змін.

05.12.2011 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 30665697 на виконання виконавчого листа № 2а-562/09 про примусовому виконанню рішення Голосіївським районним судом м. Києва 17.09.2009 року.

На виконання постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 17.09.2009 року управлінням Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва була видана довідка від 28.11.2014 року № 32 про здійснення нарахування на виконання рішення суду по справі № 2а-562/09.

Згідно повідомлення Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 21.11.2014 року № 1658/14-31, про прийняття до обліку рішення, виконання якого гарантується державною, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440 прийнято для обліку постанову № 2-а-562/09 від 17.09.2009 року.

Суд, звертає в конкретному випадку, що рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов'язків) та завіряється печаткою управління. Іншого механізму прийняття рішень Постановою Пенсійного Фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року «Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Постанова) не передбачено.

Відповідно до п. 1.1 Постанови Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованого в міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. № 1566/11846, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті районі у місті, а також у місті та районі за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до п. 4.1 Постанови Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 року № 22-1 1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплат раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, що перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно з п.2.23 Постанови Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, у станови, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Згідно з п. 39 Постанови не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення (перерахунку) пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення пенсії.

П. 46 Постанови визначено, що після надходження всіх необхідних документів для виплати пенсії орган, що призначає пенсію, повинен їх розглянути та прийняти відповідне рішення, яке оформлюється розпорядженням. Орган, який призначає пенсію, може прийняти рішення щодо призначення, перерахунку чи відмови у призначенні пенсії лише після надходження відповідної заяви, а прийняті таким органом рішення оформляються розпорядженням (Ухвала Вищого адміністративного суду України від 23.10.2012 року у справі № К/9991/87238/11).

Відповідна заява з усіма поданими документами та рішеннями про призначення (перерахунок) пенсії зберігається в окремій пенсійні справі на кожного пенсіонера.

Суд звертає увагу на те, що представники позивача та представник відповідача не змогли надати відповідну заяву про перерахунок пенсії ОСОБА_1.

Слід зазначити, що твердження представників позивача про порушення прав позивача відповідачем у зв'язку із відмовою перерахуванню йому пенсію не знайшли свого ствердження в ході розгляду справи, оскільки протиправності в діях УПФУ не вбачається, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач жодного разу з пакетом необхідних документів до відповідача із заявою про перерахунок пенсії в період 01.06.2009 року по даний час не звертався і рішення щодо відмови йому в перерахунку пенсії не приймалося.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, ідо виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Згідно частини першої статті 2 цього Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, . органів місцевого самоврядування. їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Тобто, право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її певні права чи законні інтереси у сфері публічно-правових відносин потребують захисту.

Однак, обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення прав чи інтересів заявника, а ознакою такого порушення г зміна стану його суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Отже, поведінка суб'єкта владних повноважень, яка не має безпосереднього впливу на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення її можливості їх реалізувати та не покладає на неї певні обов'язки, не може вважатись такою, що порушує права, свободи чи інтереси цієї особи.

Суд звертає увагу, що звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах. Відтак, навіть якщо поведінка суб'єкта владних повноважень не відповідає діючим нормативно-правовим актами, однак це жодним чином не впливає на права, свободи чи інтереси особи, констатація судом факту незаконності такої поведінки не виконуватиме завдання адміністративного судочинства, що виключає існування підстав для задоволення відповідного позову.

Предметом позову є матеріальний зміст позовних вимог, який проявляється в заінтересованості отримати певне матеріальне благо чи іншим чином захистити порушені права, свободи чи інтереси.

Способи захисту (відновлення) порушених прав, свобод та інтересів фізичних осіб в адміністративному судочинстві визначені частиною четвертою статті 105 Кодекс) адміністративного судочинства України, згідно з якою адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчиняти певні дії; 3) зобов'язання відповідача суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення ? відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майни, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Таким чином, судом не встановлено протиправного втручання відповідача в права та інтереси заявника. Позивачем не доведено, що поведінка територіального органу Пенсійного фонду України в установлених правовідносинах має безпосередній вплив на його суб'єктивні права та обов'язки.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, постановлених статтею 72 цього Кодексу. Доказів які б спростовували доводи відповідача позивач суду не надав.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 159, 160, 162 КАС України, п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про пенсійне забезпечення», суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити дії, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з часу її проголошення.

Суддя