Справа № 331/1153/17
Суддя: Смолка І. О.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/331/68/2017
Номер справи 331/1153/17

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Смолка І.О., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання призначити пенсію, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд: рішення комісії з вирішення спірних питань щодо застосування норм пенсійного законодавства при призначенні та виплаті пенсії Управління Пенсійного фону України в Олександрівському районі м. Запоріжжя про відмову йому у призначені пенсії визнати протиправними та скасувати; зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя зарахувати йому до пільгового стажу за ст.. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди його роботи: з 09.04.1990 року по 23.06.1994 року, з 26.09.1995 року по 29.10.1996 року; з 17.04.1997 року по 03.09.1997 року, з 03.07.1998 року по 23.11.1998 року, з 24.11.1998 року по 30.09.2001 року, з 01.10.2001 року по 07.01.2003 року, з 09.01.2003 року по 13.08.2003 року, у звязку з чим призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що він має право на призначення пенсії, оскільки має загальний трудовий стаж, який підпадає під Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість у яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

12.08.2016 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.. 13 та ч. 2 ст. 14, ст.. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Управління Пенсійного фону України в Олександрівському районі м. Запоріжжя від 26.08.2016 року щодо призначення та виплати пенсії позивачу на пільгових умовах було відмовлено за відсутності необхідного пільгового стажу роботи за Списком 1.

Позивач вважає зазначені вище дії відповідача неправомірними, оскільки порушуються його конституційні права на отримання пільгової пенсії, як громадянина України.

Ухвалою суду від 14.02.2017 року відкрито скорочене провадження по справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 5 ст. 183-2 КАС України суд розглядає справу в порядку скорочено провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення десятиденного строку з дня одержання ухвали про відкриття скороченого провадження та копій документів, якщо до суду не було подано заперечень.

Відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя, у строк, передбачений ч. 3 ст. 183-2 КАС України, письмові заперечення або заяву про визнання позову не надав.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі обставини та перевіривши їх доказами,суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 12.08.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.. 13 та ч. 2 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

26 серпня 2016 року Рішенням комісії з розгляду суперечних питань при призначенні та виплаті пенсії Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах за відсутності необхідного стажу роботи за Списком № 1. Відмовляючи в призначенні пенсії відповідач виходив з того, що за періоди роботи прохідником з 13.07.1990 року по 23.06.1994 року, з 17.04.1997 року по 03.09.1997 року, з 03.07.1998 року по 23.11.1998 року, з 24.11.1998 року по 31.12.1999 року інформація в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування відсутня, оскільки Єдиний державний реєстр юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було створено з середини 2004 року. Облік застрахованих осіб та персоніфікований облік надходжень від сплати внесків на загальнообовязкове державне соціальне страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від роботодавців, фізичних осіб та інших підприємств, установ, організацій, що є платниками податків. На кожну застраховану особі відкривається персональна облікова картка, яка повинна містити в тому числі і ознаку особливих умов праці, яка дає право на пільги в пенсійному забезпеченні. В індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_1 інформація з ознакою умов праці за Списком 1 внесена починаючи з 01.01.2000 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи, зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади і у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, указами Президента Україна та постановами Верховної ради, прийнятими відповідно до законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 № 1261, та організовує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією.

У відповідності до ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» прав на пенсії за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами за Списком № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останнього роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і працівників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Отже, названою нормою матеріального права встановлені умови, за яких особа має право на призначення пенсії на пільгових умовах, зокрема, із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд, вирішуючи спір, виходить з того, що право на призначення пенсій на пільгових умовах та в пільгових розмірах визначено ст.ст. 13, 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також виданою на розвиток нормозастування Закону Постановою КМУ від 01.08.1992 року, № 442 „Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці", Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. № 36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах".

Згідно з нормами ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсії за віком на пільгових умовах призначаються працівникам за Списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженими Постановою КМУ від 16.01.2003 р. № 36 і за результатами атестації робочих місць, проведення якої передбачає, зокрема санітарно-гігієнічні дослідження виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу, за якими підтверджується право працівника на пільги та компенсації, пов'язані із зайнятістю в несприятливих умовах праці.

Згідно із Постановою КМУ «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість у яких надає право на пенсію за віком на пільгових умовах» № 36 від 16.01.2003 року особи, що виконують роботу, яка підпадає під Список № 1 або Список № 2 мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Професія позивача віднесена до Списку № 1 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, зазначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що були чинні на період роботи особи.

Підставою для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є насамперед наявність виробництва, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах в Списках та підтвердження шкідливих умов праці працівників, наданою підприємством, уточнюючою довідкою про характер роботи.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Так, у копії трудової книжки ОСОБА_1 містяться відповідні записи про пільговий стаж роботи, що в свою чергу свідчить про наявність у позивача підтвердженого пільгового стажу.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Пунктом № 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлено, що у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховується до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З копії доданих документів до позову вбачається, що позивач при зверненні із заявою про призначення пенсії надав всі необхідні документи.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 8 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22,23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасовано чи звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи з принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції України, так і статтею 8 КАС України.

З урахуванням наведеного, рішення комісії з вирішення спірних питань щодо застосування норм пенсійного законодавства при призначенні та виплаті пенсій Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя від 26.08.2016 року щодо відмови в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах є таким, що не ґрунтується на вимогах діючого законодавства, і порушене право позивача підлягає судовому захисту, внаслідок чого суд приходить до висновку про необхідність його скасування та зобов'язання відповідача зарахувати позивачеві стаж роботи за професіями за Списком № 1 та призначити йому пенсію на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній на момент звернення особи із заявою про призначення пенсії і проводити виплати з 12.08.2016 року (з часу звернення).

На підставі викладеного, керуючись ст.45 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 13, 62 Закону України „Про пенсійне забезпечення п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; «Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 383 від 18.11.2005 року; Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2003 року "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", ст.ст. 6, 8, 19, 22, 23, 24 Конституції України, ст.ст. 8, 17, 18, 86, 99, 158-163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання призначити пенсію - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії з вирішення спірних питань щодо застосування норм пенсійного законодавства при призначенні та виплаті пенсій Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя від 26 серпня 2016 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 період роботи з 09.04.1990 року по 23.06.1994 року, з 26.09.1995 року по 29.10.1996 року; з 17.04.1997 року по 03.09.1997 року, з 03.07.1998 року по 23.11.1998 року, з 24.11.1998 року по 30.09.2001 року, з 01.10.2001 року по 07.01.2003 року, з 09.01.2003 року по 13.08.2003 року, призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 12 серпня 2016 року.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя : І.О.Смолка