Справа № 3592/09/2170
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2011-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2011 р. 12 год.16 хв.Справа № 2-а-3592/09/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Мельник О.О., за участю представника позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства "Бериславський елеватор"

до Державної податкової інспекції у Бериславському районі Херсонської області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Відкрите акціонерне товариство "Бериславський елеватор", в подальшому перейменоване в публічне акціонерне товариство, в лютому 2009 року звернулось до суду з адміністративним позовом про скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Бериславському районі Херсонської області від 09 лютого 2009 року № /0 про визначення податкового зобов'язання по податку на прибуток в розмірі 32881 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 6576 грн., № /0 про визначення податкового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 66864 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 33432 грн. Позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням норм податкового законодавства України. Відповідачем неправомірно зроблено висновок про порушення позивачем п.п. 5.3.9. п. 5.3. ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", яке потягло за собою завищення показника рядку 04.1. Декларації у сумі 334318 грн., та порушення п.п. 7.4.1. п. 7.4, ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", а саме: завищення ВАТ "Бериславський елеватор" суми податкового кредиту у вересні 2008 року від придбаних позивачем послуг по перевезенню зерна ячменю в сумі 66863,72 грн. На виконання укладеного позивачем із ТОВ "Укрбудторг" контракту № 05-08/1 від 05.08.2008 року, позивач уклав із ПП "Інвестагропівдень" договір купівлі-продажу № 26/09-6 від 26.09.2008 року, за яким придбало зерно ячменю на умовах франко-склад продавця. Підприємством була здійснена господарська операція по перевезенню зерна ячменю за договором перевезення вантажу від 01.09.2008, укладеного між позивачем та ТОВ "Таврійська зернова компанія", відповідно до якого перевізник доставив власним автомобільним транспортом довірений йому позивачем вантаж з місця відправлення до пункту призначення, яким є м.Берислав, ВАТ "Бериславський елеватор", а позивач сплатив перевізнику за надані послуги 401182,30 грн. Позивач набував на придбане ним зерно ячменю на складі (пункті поставки) продавця і ніс всі ризики та витрати по транспортуванню зерна до пункту призначення, яким є складські приміщення ВАТ "Бериславський елеватор". Виконання укладеного позивачем із ТОВ "Таврійська зернова компанія" договору перевезення вантажу від 01.09.2008 підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0031 від 30.09.2008 року на суму 401182,30 гри., зведеним реєстром товарно-транспортних накладних та товарно-транспортними накладними, платіжним дорученням № 949 від 20.10.2008 року.

Представник позивача прибув в судове засідання, просить задовольнити позов.

Державна податкова інспекція у Бериславському районі проти позову заперечує, посилається на те, що документи, які були надані платником податків в підтвердження отримання транспортних послуг, вважаються неналежним доказом на підтвердження правомірності формування валових витрат та податкового кредиту з по датку на додану вартість. Ці документи не відповідають чинному законодавству і не мають юридичного статусу, акт приймання-здачі виконаних робіт не дозволяє встановити куди та звідкіля перевозилась продукція, яким транспортом, товарно-транспортні накладні свідчать про те, що перевезення відбувалось іншою особою за власний рахунок - ТОВ "Інвестагропівдень".

Представники відповідача просять відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, окружний адміністративний суд встановив:

Відкрите акціонерне товариство "Бериславський елеватор" є юридичною особою, платником податків, знаходиться на обліку в ДПІ у Бериславському районі Херсонської області. При проведенні планової виїзної документальної перевірки з питань дотримання ВАТ вимог податкового законодавства за період з 01.07.2007 по 30.09.2008 відповідач встановив порушення п. 5.2, пп. 5.7.1 п. 5.7, п. 5.6, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5, п. 6.1 ст. 6 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 44000 грн., порушення пп. 7.4.1 п. 7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", яке призвело до заниження податку на додану вартість на суму 66863 грн. 72 коп. за вересень 2008 р. Так, за 9 місяців 2008 р. встановлено завищення задекларованих суб'єктом господарювання у рядку 04.1 Декларації "витрати на придбання товарів, робіт, послуг", всього у сумі - 388940 грн., в тому числі: за 1 квартал 2008 р. у сумі 88 грн., за 2 квартал у сумі -749 грн., 3-й квартал у сумі - 388103 грн.

В акті від 02.02.2009 перевірки зазначено, що в порушення п. 5.2 ст 5 Закону про прибуток підприємством не вірно відображені показники рядку 04.1 Декларації. Відповідно до договору № 01/09-6 від 01.09.2008 та договору № 26/09-6 від 26.09.2008 ПП "Інвестагропівдень" (продавець) взяло на себе зобов'язання поставки у власність покупця 1642,3 тони ячменя урожаю 2008р, а ВАТ "Бериславський елеватор" (покупець) зобов'язаний прийняти товар і оплатити його вартість, умови поставки: франко-елеватор. Згідно договору б/н від 01 вересня 2008 року, укладеного з ТОВ "Таврійська зернова компанія", м. Херсон (перевізник), останнє взяло на себе зобов'язання доставити автомобільним транспортом довірений йому ВАТ "Бериславський елеватор" (відправник) вантаж (згідно із транспортною накладною) з місця відправлення до пункту призначення, яким є м.Берислав, за що ВАТ "Бериславський елеватор" бере на себе зобов'язання сплатити плату за перевезення вантажу яка становить 401182,30 грн., виходячи з розрахунку 295 грн. за тону, усього 1359,94 тн.

Перевіркою товарно-транспортних накладних, наданих позивачем, було встановлено, що замовником, вантажовідправником та вантажоодержувачем в них значиться ПП "Інвестагропівдень". На думку ДПІ, позивач не мав підстав відносити до валових витрат суму 334318 грн. вартості послуг (без ПДВ), оскільки ці витрати не підтверджені належними документами. Також встановлено завищення податкового кредиту на суму 66863 грн. 72 коп. у вересні 2008 року від придбаних послуг по перевезенню вантажу (ячменю).

ДПІ встановила, що виконання договорів поставки зерна від ТОВ "Інвестагропівдень" позивачу, а позивачем - ТОВ "Укрбудторг" здійснено шляхом переоформлення зерна згідно наказів за формою №16 із загального зберігання ПП "Інвестагропівдень" в договірне ВАТ "Бериславський елеватор", а в подальшому переоформлено на загальне зберігання ТОВ "Укрбудторг", отже, транспортні послуги були не потрібні.

За наслідками перевірки ДПІ у Бериславському районі Херсонської області прийняла податкові повідомлення-рішення від 09 лютого 2009 року № /0 про визначення податкового зобов'язання по податку на прибуток в розмірі 32881 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 6576 грн., № /0 про визначення податкового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 66864 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 33432 грн. Ці рішення є предметом спору.

Позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Згідно п.п. 5.2. ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" до складу валових витрат включаються, серед іншого суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті. Підпунктом 5.3.9. п. 5.3. ст. 5 даного Закону встановлено, що не належить до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими документами, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення та зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. Згідно з п. 1.4 Порядку складання декларації про прибуток підприємства, затвердженого наказом ДПАУ від 08.07.97 р. № 214, дані, наведені в декларації, повинні підтверджуватися первинними документами, даними бухгалтерського обліку і відповідати податковому обліку.

Отже, за відсутності відповідних первинних документів або при їх неналежному оформленні підприємство не може включити до валових витрат понесені при виконанні угоди витрати. Згідно ст. 9 Закону України від 16.07.99 №996 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми), дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Для точнішого визначення вимог, що предявляються до первинних документів, крім Закону про бухоблік, слід керуватися Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, яким встановлено, що первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, від імені якою складений документ, назва документа, код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники, посади, прізвище і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції та складання первинного документа. Тобто, факт виконання робіт (надання послуг, тощо) повинен бути оформлений відповідним первинним документом, та для набуття статусу первинного документа, повинен містити всі необхідні реквізити, передбачені статтею 9 Закону № 996.

Згідно п.п. 3.1.1. п. 3.1. ст. 3 Закону України "Про податок на додану вартість" об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України, в тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості заставодавця, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу у користування лізингоотримувачу (орендарю). Правила формування податкового кредиту визначені пунктом 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість". Відповідно до зазначеного пункту податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів, послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), з метою подальшого використання у виробництві та/або поставки товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. З аналізу зазначеної норми вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є подальше використання таких товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку. Податкова інспекція повинна аналізувати реальність господарської діяльності платника податків на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку угодах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Згідно п.п. 7.4.4. п. 7.4. ст. 7 Закону якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту. За п.п. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Посилання позивача на те, що договором купівлі-продажу № 26/09-6 від 26.09.2008 із ПП "Інвестагропівдень" передбачено придбання зерна ячменю на умовах франко-склад продавця, і що саме позивач ніс всі витрати по транспортуванню зерна до пункту призначення, яким є складські приміщення ВАТ "Бериславський елеватор", є необгрунтованими, оскільки не підтверджені належними доказами.

Дійсно, позивач уклав із ТОВ "Таврійська зернова компанія" договір перевезення вантажу від 01.09.2008 року, за яким остання повинна була надати позивачу послуги по перевезенню належного йому зерна ячменю. В підтвердження даної фінансово-господарської операції ВАТ "Бериславський елеватор" під час перевірки надано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0031 від 30.09.2008 на суму 401182,30 грн., платіжне доручення № 949 від 20.10.2008 року, товарно-транспортні накладні, які свідчать що замовником, вантажовідправником та вантажоодержувачем є ПП "Інвестагропівдень", а не позивач - ВАТ"Бериславський елеватор".

Крім того, суду надана довідка документальної невиїзної перевірки ПП "Інвестагпропівдень" за вересень 2008 року від 14.04.09 № 1285/23-6/33511741, з якої вбачається, що транспортування та вантажні роботи при поставці ячменя позивачу у вересні 2008 року відбувалась за рахунок ПП "Інвестагропівдень". Первинні документи результати оперативно-розшукової роботи податкового органу (пояснення водіїв) підтверджують що транспортування зерна ячменю та вантажні роботи проводилися за рахунок ПП "Інвестагропівдень", зерно перевозилось від виробників до елеватора для зберігання. В подальшому ячмінь, накопичений ПП "Інвестагропівдень", переоформлено згідно наказів за формою №16 із загального зберігання ПП "Інвестагропівдень" в договірне ВАТ "Бериславський елеватор" відповідно наказу № 48 від 19.09.2008р.

Суд дослідив документи, на підставі яких позивач відніс витрати по перевезенню до валових витрат. Акт здачі - приймання робіт без дати та номера, складений позивачем та ТОВ "Таврійська зернова компанія", не відповідає вимогам, які пред'являються до первинних бухгалтерських документів, він містять тільки найменування робіт, вагу сільгосппродукції, яка експедирувалась, та вартість послуги. В акті здачі-приймання робіт не вказано пункти відвантаження та розвантаження, назву вантажовідправника та вантажоодержувача, прізвище, посада осіб, які підписали акт. З акту приймання-здачі робіт, договору та інших документів неможливо встановити вартість транспортних послуг та залежність розміру цих послуг від будь-яких факторів, вартість танспортуваня однієї тони сільгосппродукції, найменування перевізника. Отже, такий акт здачі-прийняття робіт є неналежним доказом отримання послуг, а тому не є підставою для віднесення сплаченої суми до валових витрат.

Позивачем не надано документи, які б містили достатню доказовість виконання ТОВ "Таврійська зернова компанія" робіт по транспортуванню продукції, відсутні документи, по яких відбувався би рух товару від продавця (постачальника) до перевізника (покупця), документи, що підтверджують прийняття, оприбуткування та відвантаження ТМЦ, довіреності, сертифікати якості, інші документи, що засвідчують транспортування, зберігання товарів. Наявність лише акту виконаних робіт та податкової накладної не може бути доказом проведення самої господарської операції.

Крім того, суд приймає до уваги, що позивач ніяким чином не пояснив відсутність елеватора в товарно-транспортних документах, які підтверджують перевезення ячменя, пославшись тільки на помилку. Запит, надісланий судом на адресу перевізника, повернувся з відміткою про вибуття ТОВ "Таврійська зернова компанія" із юридичної адреси.

Факт реальності надання транспортних послуг товариством з обмеженою відповідальністю "Таврійська зернова компанія" позивачу є недоведеним.

Наслідки порушення податкового законодавства повинні застосовуватися незалежно від того, чи визнані відповідні цивільні чи господарські зобов'язання недійсними, оскільки відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності. У разі встановлення факту протиправних дій платника податків, невизнання судами недійсним правочину не є перешкодою для відмови у задоволенні позову. Твердження позивача про те, що правочин з ТОВ "Таврійська зернова компанія" породжують для його сторін певні права та обов'язки у зв'язку з тим, що його не визнано недійсним, є помилковими, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України визнання судами нікчемних правочинів недійсними не вимагається. За змістом частини 1 статті 228 Цивільного кодексу України, правочин, спрямований, зокрема, на незаконне заволодіння майном держави, вважається таким, що порушує публічний порядок, а отже, згідно з частиною 2 цієї статті, є нікчемним. Про необґрунтованість податкової вигоди, яку отримав позивач, здійснюючи угоди з ТОВ "Таврійська зернова компанія", свідчить той факт, що дана господарська операція (придбання послуг перевезення) суперечить меті господарської діяльності, оскільки внаслідок перевезення позивач отримав збитки, вартість однієї тони придбаного ячменю з урахуванням транспортування склала 1140 грн. (ціна придбання) + 295 грн.(транспортування) = 1435 грн. або 1080 грн.+ 295 грн.= 1375 грн., а продано зерно ячменя було за ціною 1140 грн. (1227,3 тн) та 1055 грн. (272,5тн). Чому позивач продавав ячмінь за ціною, меншою собівартості, позивач суду не пояснив. Операції із придбання та продажу ячменю із значним збитком не можуть вважатись такими, що потрібні для господарської діяльності елеватора. На думку суду, позивач не обґрунтував розумну економічну причину (ділову мету) укладання договору перевезення з урахуванням того, що все зерно знаходилось на зберіганні на елеваторі, здійснювати будь-які перевезення не було потреби. ДПІ правомірно встановила, що єдиною розумною метою таких дій може бути тільки намір занизити оподатковуваний прибуток і не сплачувати податок внаслідок таких операцій купівлі-продажу, та отримати податковий кредит по безтоварній операції.

ДПІ, приймаючи податкове повідомлення-рішення, виходила з того, що зі змісту угоди і дій сторін угоди вбачається здійснення діяльності з метою вилучення коштів із державного бюджету шляхом безпідставного включення сум ПДВ до податкового кредиту декларацій. Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку. Якщо товари фактично не поставлялися, то придбання таких товарів або послуг не відбулося. Відповідно право на податковий кредит або валові витрати у такого платника податків не виникає, оскільки не доведений факт реальності надання послуг.

Суд вважає правомірними дії ДПІ по визначенню податкових зобов'язань по податку прибуток та податку на додану вартість. В задоволенні позовних вимог відмовляється. Судові витрати відносяться на позивача. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Відмовити публічному акціонерному товариству "Бериславський елеватор" в задоволенні позову про скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Бериславському районі Херсонської області від 09.02.2009 № /0, № /0.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 09 вересня 2011 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 8.2.1