Справа № 254/10483/13-а
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року м. Київ К/800/16588/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду (далі - УПФ) України в Будьоннівському районі міста Донецька про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою УПФ України в Будьоннівському районі міста Донецька на постанову Будьоннівського районного суду міста Донецька від 4 лютого 2014 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2014 року, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, у якому просив: визнати протиправними дії УПФ України в Будьоннівському районі міста Донецька щодо невіднесення його до осіб льотно-випробного складу цивільної авіації та виплати йому у неповному обсязі пенсії за вислугу років як особі льотного екіпажу повітряного судна цивільної авіації; визнати його таким, що має право на отримання пенсії за вислугу років як особа льотного екіпажу повітряного судна цивільної авіації на підставі займання ним певних посад, які відносяться до посад льотно-випробного складу і дають право на таку пенсію, та виконання фактичної роботи в якості особи льотного екіпажу повітряного судна цивільної авіації; зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату раніше призначеної йому пенсії як особі льотного екіпажу повітряного судна цивільної авіації відповідно до частини 3 статті 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) і Закону України «Про внесення змін до деяких законів України» від 17 листопада 1999 року № 1222-ХІV (далі - Закон № 1222-ХІV), починаючи з 1 жовтня 2013 року з урахуванням виплачених сум.

Постановою Будьоннівського районного суду міста Донецька від 4 лютого 2014 року позов задоволено. Визнано протиправними дії УПФ України в Будьоннівському районі міста Донецька щодо невіднесення ОСОБА_4 до осіб льотно-випробного складу цивільної авіації та виплати йому у неповному обсязі пенсії за вислугу років як особі льотного екіпажу повітряного судна цивільної авіації. Визнано ОСОБА_4 таким, що має право на отримання пенсії за вислугу років як особа льотного екіпажу повітряного судна цивільної авіації на підставі займання певних посад, які відносяться до посад льотно-випробного складу і дають право на таку пенсію, та виконання фактичної роботи в якості особи льотного екіпажу повітряного судна цивільної авіації. Зобов'язано УПФ України в Будьоннівському районі міста Донецька провести перерахунок раніше призначеної пенсії позивачеві як особі льотного екіпажу повітряного судна цивільної авіації відповідно до частини 3 статті 53 Закону № 1788-ХІІ і Закону № 1222-ХІV, починаючи з 1 жовтня 2013 року, та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2014 року постанову Будьоннівського районного суду міста Донецька від 4 лютого 2014 року змінено, абзац третій її резолютивної частини викладено в наступній редакції: «В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання його таким, що має право на отримання пенсії за вислугу років як особа льотного екіпажу повітряного судна цивільної авіації на підставі займання певних посад, які відносяться до посад льотно-випробного складу і дають право на таку пенсію, та виконання фактичної роботи в якості особи льотного екіпажу повітряного судна цивільної авіації відмовити». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі УПФ України в Будьоннівському районі міста Донецька, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Будьоннівського районного суду міста Донецька від 4 лютого 2014 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2014 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 у період з 3 березня 1969 року по 8 вересня 2012 року працював у Донецькому авіаційно-спортивному клубі Товариства сприяння обороні України, займав посади, які відносяться до посад льотно-випробного складу, та виконував фактичну роботу як особа льотного екіпажу повітряного судна цивільної авіації, що підтверджується матеріалами справи. Позивач має свідоцтво приватного пілота, видане 19 квітня 2007 року Державною авіаційною адміністрацією.

Згідно довідки від 27 березня 2013 року ОСОБА_4, працюючи на льотних посадах у період з 3 квітня 1969 року по 8 вересня 2012 року щорічно виконував план льотної підготовки, літав на складний та вищий пілотаж, виконував фактичну роботу як особа льотного екіпажу повітряного судна цивільної авіації, являється пілотом першого класу, має звання «Майстер спорту СРСР» та загалом має наліт 6071 годин 45 хвилин.

ОСОБА_4 знаходиться на обліку в УПФ України в Будьоннівському районі міста Донецька, з 29 грудня 1989 року йому призначено пенсію за вислугу років як працівникові льотно-випробного складу цивільної авіації, а з 7 грудня 1999 року - переведено на пенсію за віком.

27 листопада ОСОБА_4 звернувся до відповідача із заявою про переведення його з пенсії за віком на пенсію за вислугу років, однак отримав відмову, не погодившись з якою оскаржив таку в судовому порядку.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2013 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_4, скасовано постанову Будьоннівського районного суду міста Донецька від 28 лютого 2013 року та визнано неправомірними дії УПФ України в Будьоннівському районі міста Донецька щодо прийняття рішення від 3 грудня 2012 року № 954 про відмову в перерахунку пенсії і зобов'язано відповідача прийняти рішення про призначення йому пенсії за вислугу років, здійснивши перерахунок такої відповідно до його заяви від 27 листопада 2012 року.

На виконання рішення суду з липня 2013 року позивачеві призначено пенсію за вислугу років.

З 1 жовтня 2013 року ОСОБА_4 припинено виплату нарахованої пенсії з огляду на те, що таку йому призначено помилково як члену льотного екіпажу цивільної авіації, в той час як він працював в авіаційних організаціях Добровільного товариства сприяння армії, авіації та флоту (далі - ДТСААФ) та Товариства сприяння оборони України, що до цивільної авіації не відносяться.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач відноситься до числа осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації, тому має право на перерахунок пенсії відповідно до положень частини 3 статті 53 Закону № 1788-XII в редакції Закону № 1222-ХІV.

Так, відповідно до частини 3 статті 53 Закону № 1788-XII в редакції Закону № 1222-ХІV працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (частина 1 статті 64 та статті 65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами 1-3, 6 статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75 процентів заробітку для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах. При цьому розмір пенсії для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія.

Дія статті 53 поширюється на працівників із числа осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконували спеціальні роботи в польотах, котрі вийшли на пенсію до набрання чинності цим Законом згідно з пунктом 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону № 1222-XIV. Предметом регулювання зазначеної статті, як убачається з її назви, є розміри пенсій за вислугу років.

Перелік окремих категорій працівників авіації та льотно-випробного складу, які мають право на пенсію за вислугу років, установлений статтею 54 Закону № 1788-XII, пунктом «а» частини 1 якої передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті. Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України на виконання положень статті 54 Закону № 1788-XII прийняв постанову «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу» від 21 липня 1992 року № 418 (далі - Постанова № 418).

Згідно підпункту «г» пункту 1 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, затвердженого Постановою № 418, при обчисленні строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу рахується один рік роботи на посадах льотного складу в навчальних і спортивних авіаційних організаціях ДТСААФ, Товариства сприяння обороні України - за півтора року вислуги за умови виконання плану навчально-льотної підготовки, а при виконанні елементів складного або вищого пілотажу - за два роки вислуги.

У пунктах 1 і 2 Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою № 418, названо членів екіпажів повітряних суден та інших літальних апаратів, а також льотно-інструкторський склад.

Таким чином, посади, які обіймав ОСОБА_4 до виходу на пенсію за вислугу років, підпадають під підстави для призначення йому такої пенсії відповідно до статті 54 Закону № 1788-XII і перерахунку цієї пенсії у розмірі, встановленому частиною 3 статті 53 названого Закону.

Посилання відповідача на те, що на ОСОБА_4 не поширюється дія частини 3 статті 53 Закону № 1788-XII, оскільки він не працював на посадах, перелічених у вказаній нормі, є помилковим.

З огляду на зазначене, зміст статті 53 Закону № 1788-XII слід розуміти таким чином, що до осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, належать і члени екіпажів повітряних суден та інших літальних апаратів, льотно-інструкторський склад організацій ДТСААФ, Товариства сприяння обороні України.

Таким чином, оскільки позивач, працюючи у Донецькому авіаційно-спортивному клубі Товариства сприяння обороні України, займав певні посади, які відносяться до посад льотно-випробного складу і дають йому право на пенсію за вислугу років, та виконував фактичну роботу в якості особи льотного екіпажу повітряного судна цивільної авіації, до того ж має вислугу років на цих посадах, достатню для призначення такої пенсії, висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для часткового задоволення позову є обґрунтованими.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2014 року та постанова Будьоннівського районного суду міста Донецька від 4 лютого 2014 року в незміненій частині прийняті з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Будьоннівському районі міста Донецька - залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2014 року та постанову Будьоннівського районного суду міста Донецька від 4 лютого 2014 року в незміненій частині у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Будьоннівському районі міста Донецька про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.