Справа № 205/8412/16-а(2а/205/210/16)
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2017 рокусправа № 205/8412/16-а(2а/205/210/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Кругового О.О. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2016 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську про перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2016 р. надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську про перерахунок пенсії в якому позивач просила визнати неправомірними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1.у зв'язку з втратою годувальника. Зобов`язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 у зв'язку з втратою годувальника, з урахуванням заробітної плати діючого судді на день смерті, починаючи з 30 серпня 2016 року.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2016 р. адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не повне з'ясування судом обставин справи, просив постанову суду скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську та отримує пенсію по втраті годувальника, відповідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з розміру довічного утримання судді у відставці ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2016 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Дніпропетровська про зобов'язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Дніпропетровська по невиконанню вимог ч.1 ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо призначення ОСОБА_1 пенсії у зв'язку з втратою годувальника в розмірі меншому ніж 50 % від розміру пенсії, яку отримував годувальник; зобов'язано Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Дніпропетровська призначити ОСОБА_1.1, РНОКПП: НОМЕР_1, пенсію в зв'язку з втратою годувальника з 28 січня 2016 року в розмірі 50% пенсії померлого годувальника - ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, нарахованої на момент його смерті. Постанова суду набрала чинності та виконана відповідачем.

30.08.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську з заявою про перерахунок пенсії, у зв'язку з втратою годувальника, з часу вступу в дію рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року. Однак, їй було відмовлено у перерахунку пенсії.

Згідно ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Частиною 1 ст.58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.1 ст.126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України, що виступає основоположними принципами здійснення правосуддя в Україні. Зазначений конституційний принцип знайшов відображення в положеннях Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд». Відповідно до п.8,11 ч.4 ст.48 цього Закону зазначено, що незалежність судді, у тому числі, забезпечується його належним матеріальним і соціальним забезпеченням та правом на відставку. Частиною шостою статті вказаної норми права закріплено той самий принцип, що і у статті 22 Конституції України та вказано, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

Так, Конституційним Судом України у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень п.5 розділу ІІІ «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) 08 червня 2016 року ухвалено рішення №4-рп/2016, відповідно до резолютивної частини якого вирішено:

1) визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: частини третьої ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453 - VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213- VIІІ; абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453- VI у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIІІ, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911- VIІІ; пункту 5 розділу ІІІ «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213 - VIІІ в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів»;

2) Положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453- VI у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213- VIІІ, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911- VIІІ та положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIІІ, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення;

3) Припинено конституційне провадження у справі за конституційним поданням Верховного суду України від 22 січня 2016 року щодо відповідності Конституції України (конституційності) третього речення абзацу шостого частини п'ятої ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI з наступними змінами на підставі пункту 2 статті 45 Закону України «Про Конституційний Суд України» - невідповідність конституційного подання вимогам, передбаченим цим законом;

4) Керуючись частиною другою статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вражає за необхідне вказати такий порядок виконання цього рішення:

- частина третя ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIІІ, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя ст.141 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIІІ, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIІІ, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі заміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання»; абзаци перший, другий, третій, четвертий та перше, друге речення абзацу шостого частини п'ятої ст.141 Закону кураїни «про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIІІ, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911- VIІІ, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення частини п'ятої ст.141 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI у редакції ЗУ «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIІІ, а саме: «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку»; не підлягає застосуванню положення пункту 5 розділу ІІІ «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIІІ в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Статтею 74 Закону України «Про Конституційний Суд України» визначено, що Конституційний Суд України може вказати на преюдиціальність свого рішення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта. Пунктом 5 рішення Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08 червня 2016 року встановлено, що воно має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними. Відповідно до ст.150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що згідно з рішенням Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08 червня 2016 року позивач має право на перерахунку пенсії у зв'язку із втратою годувальника, виходячи з розміру заробітної плати працюючих на відповідній посаді суддів.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Разом з тим, з відповідача на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги, оскільки сплата судового збору була відстрочена до ухвалення судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги. Розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги, становив 606,32 грн.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2016 р. залишити - без змін.

Стягнути з Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 606,32 грн., здійснивши зарахування за реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві (м.Київ) (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві; Код банку отримувача (МФО): 820019; Рахунок отримувача: 0001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня викладення повного тексту згідно ст.ст. 211-212 КАС України.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: О.М. Лукманова