Справа № 822/2314/16
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2314/16

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук А.М.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

09 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державної акціонерної компанії" "Автомобільні дороги України" на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державної акціонерної компанії" "Автомобільні дороги України" до Управління Держпраці у Хмельницькій області про скасування постанов,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2016 року позивач - ДП "Хмельницький облавтодор" ВАТ "Державної акціонерної компанії" "Автомобільні дороги України" звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Хмельницькій області про скасування постанов №22/238, №22/239 від 18.10.2016 року про накладення штрафу на загальну суму 5800 гривень .

Хмельницького окружного адміністративного суду постановою від 19.01.2017 року у задоволенні вказаного позову відмовив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що у період з 19.09.2016 року по 29.09.2016 року посадовими особами Управління Держпраці у Хмельницькій області на підставі наказу від 21.06.2016 року №512 та направлення про проведення перевірки від 29.06.2016 року №3719/16 проведено планову перевірку додержання дочірнім підприємством "Хмельницький облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За результатами проведеної перевірки складений акт № 22-01/1584, в якому зафіксовано порушення, а саме: перевіркою встановлено, що у ДП "Хмельницький облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" із кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення, працівники не ознайомлені під розписку в особовій картці.

Вищевказане свідчить про порушення вимог п.2.5 глави 2 Інструкції №58 "Про порядок ведення трудових книжок працівників", у якій зазначено, що із кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення, працівники ознайомлюються під розписку в особовій картці.

Також встановлено, що директор ДП "Хмельницьк облавтодор" чи уповноважений ним орган, письмово не повідомляє працівників про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні.

Вищевказане свідчить про порушення вимог передбачених ч. 5 ст. 7 КЗпП України, в якій зазначено, що керівник або уповноважений ним орган зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніше як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Заробітна плата працівникам підприємства за весь час щорічної відпустки виплачується пізніше ніж за три дні до початку відпустки, що свідчить про порушення вимог ч. 4 ст. 115 КЗпП України, у якій зазначено, що заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Крім цього, заробітна плата працівникам виплачувалась не регулярно, з порушенням законодавчо встановлених строків та періодичності її виплати, а саме виплачувалась через проміжок часу, що перевищує шістнадцять календарних днів, та пізніше сьомого дня після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, що є порушенням вимог ч. 1, 2, 3 ст. 115 КЗпП України та ч. 1, 3 ст. 24 Закону України "Про оплату праці", у якій вказано що "заробітна плата виплачується працівникам регулярно, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Також, розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника".

ДП "Хмельницький облавтодор" не своєчасно проводиться виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства при звільненні, що становить порушення вимог ч. 1 ст. 1 16 КЗпП України, у якій вказано що "при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення".

На підставі акту перевірки був виданий припис від 29.09.2016 року №22-01/1584-727, відповідно до якого вимагалось вжити заходи щодо усунення порушень та письмово інформувати про виконання вимог припису Управління Держпраці у Хмельницькій області.

18.10.2016 року прийнято постанови про накладення штрафу №22/238, №22/239 якими на позивача накладено штраф на загальну суму 5800 грн.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями КЗпП України , прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Регулювання трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами здійснюється на підставі Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (далі - КЗпП України).

Статтею 259 КЗпП України встановлено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

В силу статті 259 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Положеннями цієї ж статті встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі вчинення ними дій передбачених вказаною статтею .

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю.

Згідно пунктів 1, 2 Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року № 386/2011 (далі - Положення № 386) Державна інспекція України з питань праці (Держпраці України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра соціальної політики України. Держпраці України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття в частині призначення нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (п. 7 вказаного Положення).

Процедура проведення відповідачем перевірок встановлено Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затверджений наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 року № 390 (далі - Порядок № 390).

Відповідно до пункту 7 Порядку № 390 за результатами перевірки складається акт перевірки.

Згідно з матеріалами справ, за результатами вказаної перевірки позивача складено відповідний акт, яки встановлено наявність ряду зазначених вище порушень вимог законодавства, що регулює трудові відносини, наявність яких підтверджена і під час судового розгляду справи, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для скасування оскаржуваних постанов.

При цьому колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта обгрунтовані наявністю судового рішення яким закрито провадження по справі про адміністративні правопорушення відносно директора позивача ОСОБА_2 як на підставу для скасування оскаржуваних постанов, оскільки факт закриття провадження по адміністративній справі, жодним чином не спростовує факту наявності вказаних порушень.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вказаного судового рішення (в якому суд не встановлював факту наявності чи відсутності зазначених порушень) було закрито з підстав закінчення строку накладення адміністративного стягнення на директора (ОСОБА_2.), а не з підстав відсутності вказаних порушень.

Відповідно до статті 259 КЗпП України, штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Таким чином, не притягнення директора позивача до адміністративної відповідальності жодним чином не впливає на фінансові санкції накладені на позивача, як на юридичну особу та не може бути підставою для їх скасування.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про необгрунтованість заявлених позивачем вимог, які правомірно залишені судом першої інстанції без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державної акціонерної компанії" "Автомобільні дороги України" залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 січня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.