Справа № 821/240/17
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/240/17
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.

при секретарі - Рябчич А.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Біленко Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання дій протиправними, -

встановив:

09 лютого 2017 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі - відповідач) з позовними вимогами про визнання дій протиправними, а саме:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення позивачу в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 2 га на території Комишанської селищної ради м. Херсона для ведення городництва, оформленої листом від 12.01.2017 року №К--12844/0-103/6-172.

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач зазначив, що він згідно із приписами Земельного кодексу України подав до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою разом із графічним матеріалом із зображенням бажаного місця розташування земельної ділянки для садівництва. Однак отримав відмову у задоволенні клопотання, яка ґрунтувалась на невідповідності місця розташування об'єкта вимогам законів та нормативних актів, схем землеустрою, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановлених законом порядку. Зазначає, що відповідач не вказав конкретної вмотивованої причини відмови, чим і порушив його права. З наведеного позивач робить висновок про наявність правових підстав для постановлення судового рішення про визнання дій протиправними.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримував, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

Відповідач 09 березня 2017 року подав до суду письмові заперечення проти позову, в яких вимоги позивача не визнає з таких підстав. Відповідно до п.3 ст.123 Земельного кодексу України підставою відмови у наданні дозволу є невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Земельна ділянка, яку бажає отримати позивач розташована в земельному масиві, в якому запроектовані земельні ділянки для ведення особистих селянських господарств. Наказом відповідача «Про надання дозволу на розроблення документації з землеустрою» №21-2654/18-16-СГ від 17.06.2016 року ОСОБА_1 вже надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів Комишанської селищної ради Комсомольського району міста Херсона, орієнтовний розмір земельної ділянки 1,3 га, цільове призначення - для городництва. Позивач не реалізував даний наказ та не виготовив відповідну документацію з землеустрою. На момент звернення позивача до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вже були отримані витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, на яку претендує позивач. Все це, на думку відповідача, є підставами для відмови в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засідання проти позову заперечувала посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що 12 січня 2017 року позивач отримав лист відповідача «Про розгляд листа» №К--12844/0-103/6-17, відповідно до якого Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області розглянуло заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення городництва, про що повідомив наступне. Згідно даних Державного земельного кадастру земельна ділянка, яку бажає отримати позивач для ведення городництва, розташована в земельному масиві, де запроектовані земельні ділянки для ведення особистих селянських господарств. Відповідач зазначив, що позивачем не надано обґрунтування розміру земельної ділянки для ведення городництва, а також повідомлено позивача про надання наказом №21-2654/18-16-СГ від 17.06.2016 року дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності на території Камишанської селищної ради Комсомольського району міста Херсона орієнтовним розміром 1,3000 га для городництва який на момент надання відповіді не реалізовано.

Відповідач не повідомляв ОСОБА_1 про передачу спірної земельної ділянки громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_4, незважаючи на ту обставину, що наказами від 12.06.2015 року №21-73/43-15-СГ «Про надання гр. ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою» та від 12.06.2015 року №21-74/43-15-СГ «Про надання гр. ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою» громадянам було надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок орієнтовною площею 1,0000 га із земель резервного фонду державної власності сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Комишанської селищної ради Комсомольського району міста Херсона для ведення особистого селянського господарства.

Позивач не погодився з листом-відповіддю від 12.01.2017 року №К--12844/0-103/6-17 та викладеною в ньому позицією відповідача, вважає, що останній відмовив в задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою без належних мотивів та безпідставно послався на ч.3 ст.123 Земельного кодексу України.

Вирішуючи спір суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель вирішуються Земельним кодексом України.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.3 ст.123 Земельного кодексу України).

Отже, законодавцем встановлено виключну підставу, за наявності якої заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У такому випадку відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб'єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об'єкта вимогам, зазначеним у ЗК Україні, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (ч.3 ст.123 Земельного кодексу України).

Правовий статус Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області визначено Положенням про Головне управління Держгеокадастру у області, затверджене наказом Держгеокадастру від 03 березня 2015 року №28. Відповідно до покладених на нього завдань відповідач, серед іншого, розпоряджається землями сільськогосподарського призначення державної власності на території Херсонської області, а також вживає організаційних заходів щодо проведення земельних торгів.

Оглянувши лист відповідача від 12.01.2017 року № К--12844/0-103/6-17 щодо розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, суд встановив, що викладена в ньому позиція (фактично відмова) у надані дозволу, не містить визначених ч. 3 ст. 123 ЗК України підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та вмотивованої відмови у його наданні, а самого лише посилання на статті 181-183 Земельного кодексу України та цитування ч.3 ст. 123 Земельного кодексу України не достатньо для того, щоб вважати таку відмову мотивованою та обґрунтованою в розумінні спеціального законодавства, що позбавляє таку відмову ознак правомірності.

При цьому представник відповідача в судовому засіданні так і не пояснив в чому саме полягала невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Позиція відповідача, за якою спірна земельна ділянка вже передана іншим громадянам, судом до уваги не приймається, оскільки вона не була підставою для відмови в задоволенні клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки та про неї нічого не повідомлено в спірному листі-відмові.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про протиправність дій відповідача.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 09 березня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання дій протиправними - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення позивачу в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 2 га на території Комишанської селищної ради м. Херсона для ведення городництва, оформленої листом від 12.01.2017 року №К--12844/0-103/6-172 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 640 грн, шляхом безспірного списання коштів органами казначейської служби України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 14 березня 2017 року.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 6.2.1.