Справа № 623/72/17
Суддя: Гуренко М. О.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер справи 623/72/17
Номер провадження 2-а/623/30/2017
У Х В А Л А

іменем України

15 березня 2017 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Гуренко М. О.

з участю: секретаря - Телешевської В. Ю.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Орлової О. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання виконання певних дій,

в с т а н о в и в :

В січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання виконання певних дій.

25 січня 2017 року позивач надав заяву про відвід головуючому судді Гуренко М.О. по тим підставам, яку доповнив 15.03.2017 року, що суддя не перевірив сплату судового збору, погрожував неприємностями на роботі, проявив неупередженість та одночасно повідомив суд, що написав на нього скаргу до Вищої ради правосуддя, тому в даний суддя повинен бути відведений.

В судовому засіданні позивач підтримав дану заяву.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заяви заперечувала, вважала дії суду вірними, а заявлений відвід безпідставним.

Перевіривши викладені в письмових заявах підстави відводу судді Гуренко М.О., суд вважає, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

17 січня 2017 року суддею Ізюмського міськрайонного суду Харківської області позовну заяву ОСОБА_1 до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання виконання певних дій залишено без руху і надано позивачу строк до 27 січня 2017 року для виправлення недоліків.

Одночасно було роз`яснено позивачу, що провадження по вищезазначеній справі буде відкрито після підтвердження надходження до Державної казначейської служби України в Ізюмському районі Харківської області сплаченого судового збору в сумі 640,00 грн.

Згідно листа Державної судової адміністрації України, направлено 28.08.2015 року за №15-15335/15 Щодо виконання вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" зазначено, що з метою забезпечення виконання вимог Закону між Державною судовою адміністрацією України та Державною казначейською службою України (далі - ДКСУ) укладено угоду від 26 серпня 2015 року про інформаційне співробітництво. Державним підприємством "Інформаційні судові системи"

далі-ДП "ІСС") до 1 вересня 2015 року буде оновлено програмне забезпечення автоматизованої системи документообігу суду КП "Д-3" та КП "ДСС" (далі - АСДС), що забезпечить централізоване отримання виписок з ДКСУ в електронному вигляді, їх розподіл по судах; автоматичне приєднання відомостей про сплачений судовий збір при реєстрації платіжного документа в суді за наявності виписки з ДКСУ або автоматичне приєднання таких відомостей при надходженні відомостей від ДКСУ про зарахування судового збору, що надійшли після реєстрації платіжного документа в АСДС.

Одночасно ДСА України було звернуто увагу всіх суддів України на необхідність здійснення постійного контролю за своєчасним внесенням до АСДС інформації про сплату судового збору, коректним внесенням відомостей про платіжний документ та наявності в АСДС підтвердження зарахування судового збору до державного бюджету.

Згідно відомостей «Системи документообігу суду Д-3» квитанція № 0.0.684391840.1 на суму 640,00 грн. була сплачена позивачем 12.01.2017 року, але на момент прийняття рішення судом 17.01.2017 року про залишення позову без руху зарахована не була та з'явилася в системі документообігу суду лише 18.01.2017 року.

19 січня 2017 року провадження по справі було відкрито. Копію ухвали було направлено сторонам по справі.

19 січня 2017 року згідно довідки про доставку СМС-повідомлення ОСОБА_1 доставлено SМS-повідомлення 19.01.2017 року. (а.с.30).

25 січня 2017 року позивач отримав копію ухвали про відкриття провадження. В матеріалах справи є відмітка про отримання. (а.с.28). Крім того, згідно поштового повідомлення ОСОБА_1 отримав копію ухвали про відкриття провадження 25 січня 2017 року.

Так відповідно до ст.27 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться:

1) якщо він брав участь у розгляді цієї справи або пов'язаної з нею справи як представник, секретар судового засідання, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого частиною третьою статті 15-1 цього Кодексу.

Суддя відводиться також за наявності обставин, встановлених статтею 28 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Відповідно до п.1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов'язком судді.

Неупередженість є необхідною умовою виконанням суддею своїх обов'язків.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб'єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об'єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності

(рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).

Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. UnitedKingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Заявляючи відвід судді жодних доказів зацікавленості в результатах розгляду справи, погроз суддею позивачу та упередженості судді позивачем не надано.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду призюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об'єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (FerrantelliandSantangelo v. Italy), від 7серпня 1996 poку, п. 58).

Враховуючи викладене, слід відмітити, що зазначені причини заявленого відводу ніяким чином не пов'язані з порушенням Європейської конвенції з прав людини та Закону України «Про судоустрій та статус суддів», а тому не можуть викликати сумнів в неупередженості судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Гуренко М.О.

Суд, вивчивши письмові заяви про відвід, проаналізувавши наведені норми права, міжнародними стандартами, судової практики, яка є джерелом права, відсутність підтверджуючих доказів на предмет викладеного та співставлення їх з встановленими обставинами дають суду підстави для прийняття рішення про відмову у задоволення заяві про відвід судді Гуренко М. О.

Керуючись п.1.1 Бангалорських принципів, ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», рішеннями ЄСПЛ «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», «Пуллар проти Сполученого Королівства», «Ферантелі та Сантанжело проти Італії», ст. 27, 31, 32 КАС України, суд -

у х в а л и в :

У заяві ОСОБА_1 про відвід судді Гуренко М.О. - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: М.О. Гуренко