Справа № 149/3205/16-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 149/3205/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вергелес В.О.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

14 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмільницького об'єднаного управління пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Хмільницького об'єднаного управління пенсійного фонду України Вінницької області (далі - відповідач) про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

Позивач в грудні 2016 року звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з адміністративним позовом в якому просив: визнати неправомірними дії Хмільницького об'єднаного управління пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії за вислугою років, у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам в розмірі 90% від суми заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Вінницької області № 18/232 від 16.06.2016.

Зобов'язати Хмільницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області здійснити з 01.01.2016 перерахунок раніше призначеної позивачу пенсії за вислугою років в розмірі 90% із середньомісячного заробітку, зазначеного у довідці прокуратури Вінницької області від 16.06.2016 № 18/232, в зв'язку з підвищенням заробітної плати, та виплатити різницю в пенсії згідно ст. 50-1Закону України "Про прокуратуру" (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 № 2663-111, що діяла станом на квітень 2005 року) з дня набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 01.12.2015 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів".

Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10.01.2017 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку пенсії за вислугою років, у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам в розмірі 90% від суми заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Вінницької області № 18/232 від 16.06.2016.

Зобов'язано Хмільницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області здійснити з 12.06.2016 перерахунок раніше призначеної ОСОБА_2 пенсії за вислугою років в розмірі 90% із середньомісячного заробітку, зазначеного у довідці прокуратури Вінницької області від 16.06.2016 № 18/232, в зв'язку з підвищенням заробітної плати, та виплатити ОСОБА_2 різницю в пенсії згідно ст. 50-1Закону України "Про прокуратуру" (зі змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-111, що діяла станом на квітень 2005 року) з дня набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 01.12.2015 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів".

Позовні вимоги ОСОБА_2 про перерахунок раніше призначеної ОСОБА_2 пенсії за період з 01.01.2016 по 11.06.2016, залишено без розгляду.

Стягнуто із Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 551,20 гривень.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що з 01.04.2005 по день розгляду справи в суді позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію призначену та нараховану відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у розмірі 90 % середньомісячного заробітку.

03.11.2016 у зв'язку з підвищенням з 01.12.2015 заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, позивач звернувся до Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області з заявою про проведення перерахунку пенсії, надавши довідку прокуратури Вінницької області № 18/232 від 16.06.2016 та просив перерахувати пенсію у розмірі 90 % заробітку виходячи з його заробітної плати вказаної у довідці, так як пенсія була призначена і виплачувалась ще до внесення відповідних змін у ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру".

07.11.2016 листом Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області № 1285/06-37/02 позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії з посиланням на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення".

Не погоджуючись із відмовою в перерахунку йому пенсії, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Згідно ч. 13 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991(далі Закон №1789-ХІІ), держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Відповідно до ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувалися у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Перерахунок призначених пенсій провадився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадився з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VIII внесено зміни до ст. 50-1 Закону № 789-ХІІ та частину 18 викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

15.07.2015 набув чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII ), згідно Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закон України "Про прокуратуру", крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50- 1, частини третьої статті 51 2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15.12.2015.

Таким чином, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії частини тринадцята та вісімнадцята статі 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які визначали право на перерахунок пенсій працівникам прокуратури, втратили чинність, у зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції вважає, що законодавчо визначені підстави для такого перерахунку з цього часу є відсутніми.

Згідно ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено і відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

За таких обставин, враховуючи вищевказані норми, колегія суддів приходить до висновку, що з 15.07.2015 законодавчо встановлені підстави для перерахунку пенсій працівникам прокуратури скасовані, у зв'язку з чим підстав для такого перерахунку немає.

Норми законодавства, якими скасовано право на перерахунок призначених прокурорам пенсій на час розгляду даної адміністративної справи є чинними і не визнані неконституційними.

Отже, з огляду на те, що чинним законодавством України скасовано право на перерахунок призначених пенсій прокурорів у зв'язку з підвищенням окладів з 15.07.2015, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, жодних підстав для визнання протиправними дій (бездіяльності) управління Пенсійного фонду, апеляційний суд не вбачає.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин судовою колегією також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Також, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У п. 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) ( 254к/96-ВР ). У Рішенні від 02.03.1999 N 2-рп/99 ( v002p710-99 ) у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України ( 254к/96-ВР ), здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України ( 384/2011 ) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а тому у спірних правовідносинах, відповідач здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Хмільницького об'єднаного управління пенсійного фонду України Вінницької області задовольнити повністю.

Постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10 січня 2017 року - скасувати та прийняти нову.

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В. Ю.