Справа № 592/10924/16-а
Суддя: Чернобай О. І.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/592/40/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі:

головуючого судді Чернобая О.І.,

за участю секретаря судового засідання Дегтяренко В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом і свої вимоги мотивує тим, що він є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України. Згідно із вимогами ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня йому повинна виплачуватися разова грошова допомога в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, яку слід було сплачувати у повному обсязі, і відповідно Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної зарплати на 2016 р.» мінімальна пенсія за віком та прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить 1130 грн. Отже він мав отримати у 2016 році 5650 грн. разової грошової допомоги, але отримав 920 грн., тобто недоплата за 2016 р. склала 4730 грн. На час виникнення спірних відносин між ним та відповідачем діяла редакція ч. 5 ст. 12 Закону України № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Водночас Постановою Кабінету Міністрів України № 121 від 02.03.2016 р. було установлено, що у 2016 р. виплата разової грошової допомоги до 5 травня передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920 грн. тобто у меншому, ніж це передбачено ч. 5 ст. 12 цього Закону. Зазначає, що для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2016 р. підлягає застосуванню не Постанова КМУ № 141, а Закон України № 3551-ХІІ, який має вищу юридичну силу. Тому просить суд визнати протиправною відмову відповідача щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та стягнути з Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації на свою користь 4730 грн. 00 коп. недоплаченої разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2016 рік.

У судове засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 до суду не з'явились, просили справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3 надав письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, у задоволенні позовних вимог просив відмовити за їх безпідставністю та необгрунтованістю.

Суд вважає необхідним розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням від 05.05.2016 р. (а.с. 9), користується пільгами, встановленим для ветеранів війни - учасників бойових дій.

У травні 2016 року ОСОБА_1 на картку/рахунок НОМЕР_1 ПАТ КБ «ПриватБанк» до 5 травня виплачено щорічну разову грошову допомогу у розмірі 920 грн. (а.с. 10).

Як зазначив ОСОБА_1 у своїй позовній заяві, 24.11.2016 р. він звернувся до відповідача з вимогою виплатити йому недоплачену частину грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій (а.с. 11), проте на вищевказане звернення письмової відповіді не отримав. Лише отримав усну невмотивовану відмову працівника Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації, яку не було обґрунтовано.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (у редакції відповідно до рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 р.) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно ч.1 ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Законом України від 28.12.2014 р. № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 01.01.2015 р., розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, із набуттям чинності Закону України від 28.12.2014 р. № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленої ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вищенаведені положення Закону від 28.12.2014 р. № 79-VIII не були визнані неконституційними та є чинними.

У межах реалізації наданих повноважень Кабінетом Міністрів України 02.03.2016 р. було прийнято Постанову № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»» (далі - Постанова КМУ). Вказаною Постановою КМУ з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій - 920 гривень.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 1-11/2012 від 25.01.2012 р. у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Відповідно до ст. 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено у рішенні цього суду від 12.10.2004 р. у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії».

Крім того, у рішенні від 03.06.2014 р. по справі за заявою «Великода Вантина Ніканорівна проти України» (заява № 43331/12) Європейський суд з прав людини констатував, що положення Протоколу № 1 до Конвенції не встановлюють жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, запроваджувати чи ні будь-які форми системи соціального забезпечення, або обирати тип чи розмір пільг для забезпечення у рамках будь-якої такої системи. Стаття 1 Першого протоколу не гарантує як таке право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі. «Вимога» може становити «майно» у розумінні статті 1 Першого протоколу, лише якщо достатньою мірою встановлено, що вона підлягає виконанню. З огляду на те, що до відповідного законодавства було внесено зміни та доповнення, не можна вважати, що надання заявниці права на пільгу у певному розмірі було встановлено достатньою мірою. Більше того, навіть припускаючи, що зміни та доповнення до Закону становили втручання у право заявниці на мирне володіння майном у розумінні статті 1 Першого протоколу, Суд нагадує, що перша та найважливіша вимога цього положення полягає у тому, що будь-яке втручання з боку державних органів влади у мирне володіння майном має бути законним та має переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має також бути обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має зберігатися «справедливий баланс» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде накладений особистий та надмірний тягар. Європейський суд з прав людини вказав, що Суд не може дійти висновку, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що у 2016 році виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій, правомірно здійснена в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України. Суб'єкт владних повноважень - Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації здійснюючи виплату позивачу допомоги до 5 травня у розмірі 920 грн. діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням вимог, передбачених ч. 3 ст. 2 КАС України. Тому адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 6 - 9, 11, 69 - 72, 160 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправною відмови Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації щодо виплати йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та стягнення з Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації на його користь 4730 грн. 00 коп. недоплаченої разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2016 рік - відмовити за необгрунтованістю.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отриманнякопії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційноїскарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.І. Чернобай