Справа № 826/20343/16
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2017-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 березня 2017 року № 826/20343/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П. розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом Київської міської митниці ДФС

до Головного територіального управління юстиції у м. Києві

про визнання дій протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Київська міська митниця ДФС звернулася до суду з позовом про визнання протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови від 16.11.2016 року ВП № 48132137 про накладення штрафу у розмірі 10 200 грн. та про скасування постанови про накладення штрафу.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на Закон України «Про виконавче провадження» та вказує на невірний розмір штрафу, застосований державним виконавцем.

Відповідач заперечення на позов не надав, в судове засідання представника не направив.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Постановою про накладення штрафу ВП № 48132137 від 16.11.2016 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пишним А.В. на Київську міську митницю Державної фіскальної служби за невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва (виконавчий лист № 826/14825/14 від 18.03.2015 року) накладено штраф у розмірі 10 200 грн. на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження № 48132137 відкрито 16.07.2015 року та 08.09.2016 року на позивача, як боржника, за невиконання рішення суду вперше накладено штраф у розмірі 1 360 грн. на підставі статей 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи спірні правовідносини сторін суд виходить з наступного.

5 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», яким встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону (пункти 5-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення»).

Виконавче провадження № 48132137 розпочато до набрання чинності новим Законом, а тому при вчиненні дій державним виконавцем застосуванню підлягають норми Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 19 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час відкриття виконавчого провадження, далі - Закон № 606-XIV) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення тощо.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом (стаття 25 Закону № 606-XIV).

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується позивачем, рішення самостійно боржником не виконане.

Під час накладення штрафу на боржника постановою від 08.09.2016 року державним виконавцем зроблено посилання на статті 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до редакції статті 11 Закону № 606-XIV встановлено права та обов'язки державного виконавця. Статтею 89 Закону № 606-XIV передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, згідно наведеної норми у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Під час повторного накладення штрафу на боржника постановою від 16.11.2016 року державним виконавцем зроблено посилання на статті 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 63 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» встановлений порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, а згідно зі статтею 75 - відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, згідно зі статтею 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, під час накладання повторного штрафу державним виконавцем застосовано норму Закону № 1404-VIII.

Відповідно до статті 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У наведених нормативно-правових актах відсутнє визначення поняття «виконавча дія», проте зі змісту законів та визначення «виконавчого провадження» є зрозумілим, що під виконавчою дією законодавець визначає прийняття рішень та вчинення певних дій державним виконавцем, направлених на виконання рішень судів та інших органів.

Разом з тим, притягнення до відповідальності за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця є видом відповідальності, з одного боку, та є дією, направленою на спонукання боржника до виконання рішення суду, з іншого.

З огляду на положення Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VIII постанова про накладення штрафу повинна бути прийнята за нормами Закону № 606-XIV, оскільки рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності Законом № 1404-VIII, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що підстави для завершення виконавчого провадження на час прийняття постанови про накладення штрафу відсутні, суд приходить до висновку про помилкове застосування відповідачем відповідальності згідно умов статті 75 Закону № 1404-VIII.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 69-71, 86, 160-163, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Київської міської митниці ДФС задовольнити.

2. Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови від 16.11.2016 року ВП № 48132137 про накладення штрафу у розмірі 10 200 грн.

3. Скасувати постанову від 16.11.2016 року ВП № 48132137 про накладення штрафу на Київську міську митницю ДФС у розмірі 10 200 грн.

4. Присудити на користь Київської міської митниці ДФС () судовий збір у розмірі 2756,00 грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у м. Києві ().

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Т.П. Балась