Справа № 3666/11/2170
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2011-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

3666/11/2170

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

____________________________________________________________________

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2011 р.

Справа № 2-а-3666/11/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кравченко К.В.,

при секретарі: Сердюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю Українсько-Грецьке сільськогосподарське підприємство «Афіни»

до Нижньосірогозської міжрайонної державної податкової інспекції,

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення,

встановив:

В липні 2011 року товариство з обмеженою відповідальністю Українсько-Грецьке сільськогосподарське підприємство «Афіни» (надалі – позивач) звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Нижньосірогозської міжрайонної державної податкової інспекції (надалі – відповідач, ДПІ) про визнання недійсними наступних податкових повідомлень-рішень:

Спірні податкові повідомлення рішення винесені на підставі висновків акту від 11.05.2011р. № 4/21-1/33582550 про результати позапланової виїзної перевірки позивача з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування з ПДВ на рахунок платника у банку за березень 2011 року, яке виникло за рахунок від’ємного значення з ПДВ, що декларувалось у період з 01.02.2011р. по 31.03.2011р..

Відповідно до позовної заяви та пояснень представників позивача в судовому засіданні, позивач не погоджується із спірними повідомленнями-рішеннями та висновками акту перевірки, і стверджує, що ним у повній мірі дотримано приписів законодавства, які врегульовують порядок визначення сільськогосподарськими товаровиробниками сум бюджетного відшкодування з ПДВ у зв’язку із експортними операціями.

Позиція ДПІ, яка викладена у письмових заперечення та у поясненнях представників ДПІ в судовому засіданні, полягає у тому, що спірні повідомлення-рішення є правомірними, а висновки акту перевірки цілком обґрунтовані, у зв’язку з чим ДПІ просить у задоволені позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

Позивач є сільськогосподарським товаровиробником, зареєстрований як платник податку на додану вартість з 05.02.2009 року, і перебуває на спеціальному режимі оподаткування податком на додану вартість.

Право позивача на застосування спеціального режиму оподаткування відповідачем не оспорюється.

Правовідносини в сфері застосування сільгосппідприємствами спеціального режиму оподаткування до кінця 2010 року регулювались статтею 81 Закону України від 03.04.97 р. №168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (надалі – Закон № 168/97-ВР), а з 01.01.2011р. – статтею 209 Податкового кодексу України.

Спеціальний режим оподаткування передбачає, що сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів (послуг), не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається у розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Якщо сума податку на додану вартість, сплачена (нарахована) сільськогосподарським підприємством постачальнику на вартість виробничих факторів, перевищує суму податку, нараховану по операціях з поставки сільськогосподарських товарів (послуг), то різниця між такими сумами не підлягає бюджетному відшкодуванню.

Разом з тим, як Законом №168/97-ВР (п. 81.4 ст. 81), так і Податковим кодексом України (п.209.4 ст.209) передбачено право сільськогосподарського підприємства при експорті сільськогосподарських товарів власного виробництва заявити до бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість, сплаченого (нарахованого) постачальникам товарів/послуг, вартість яких включається до складу виробничих факторів.

Відповідно до наданих позивачем копій вантажно-митних декларацій обсяг експортних операцій позивача з реалізації продукції власного виробництва (насіння гарбузове врожаю 2010 року), що оподатковуються за нульовою ставкою ПДВ, у лютому 2011 року склав 602733 грн., а у березні 2011р. – 349532 грн.

Дані суми експортних операцій були відображені позивачем у рядках 2.1 скорочених декларацій з ПДВ за лютий та березень 2011 року, відповідно.

Виходячи з приписів п. 81.4 ст. 81 Закону №168/97-ВР та п.209.4 ст.209 ПК України, зазначені факти експорту сільгосппродукції власного виробництва надавали позивачу підстави для декларування відшкодування податку на додану вартість з державного бюджету.

Відповідно до Порядку №166 сума податкового кредиту, сформованого стосовно сільськогосподарських товарів (супутніх послуг), вивезених у митному режимі експорту сільськогосподарським підприємством - виробником таких товарів, відображається у рядку 16.5 скороченої декларації із знаком "-" та у рядку 16.5 податкової декларації, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом.

Згідно Порядку №41 (п.4.5) у рядку 16.3 відображаються суми податку на додану вартість, включені до податкового кредиту за операціями сільськогосподарських підприємств із вивезення сільськогосподарської продукції у митному режимі експорту. Значення цього рядка переноситься з рядка 12.3 декларації (скороченої).

Таким чином, як за Порядком №166 так і за Порядком №41, сільгосппідприємство у місяці, в якому відбулись експортні операції з реалізації сільгосппродукції власного виробництва, здійснює коригування зі знаком (-) податкового кредиту, раніше сплаченого у зв’язку із виробництвом такої експортованої сільгосппродукції.

Разом з тим, позивач не в повній мірі дотримався вищевказаного механізму декларування бюджетного відшкодування, і переніс із скороченої до загальної декларації ті суми ПДВ, які були віднесені до податкового кредиту на підставі податкових накладних про придбання товарів (послуг) у лютому та березні 2011 року.

А саме, у скороченій декларації за лютий 2011р. позивач у рядках 10 та 10.1 відобразив суму податкового кредиту в розмірі 119588 грн., сплачену постачальникам товарів (робіт, послуг) протягом цього місяця. Одночасно в цій же декларації позивач суму 119588 грн. відобразив у рядках 16 та 16.5 зі знаком (-), як коригування податкового кредиту при здійснені експортних операцій, що переноситься до рядка 16.5 загальної декларації, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом. В загальній декларації за лютий 2011р. позивач суму податкового кредиту у розмірі 119588 грн. відобразив у рядках 16, 16.5 та відповідно у рядку 17. Оскільки розмір податкових зобов’язань позивача в загальній декларації за лютий 2011 року дорівнює нулю, то у рядку 18.2 цієї декларації позивач відобразив від’ємне значення на суму 119588 грн., яке перейшло до податкового кредиту загальної декларації за березень та включено до розрахунку бюджетного відшкодування в розмірі фактично оплаченої суми - 118183 грн..

Оцінюючи правомірність такого перенесення, слід враховувати те, що надання сільгосппідприємству права отримати з бюджету відшкодування ПДВ обумовлено тим, що суми ПДВ, які були сплачені сільгосппідприємством у зв’язку із виробництвом сільгосппродукції не повертаються йому при реалізації цієї продукції на експорт, оскільки експортні операції оподатковуються за нульовою ставкою ПДВ, а тому відшкодовуватися повинні ті суми ПДВ, які стосуються експортованої продукції.

Суд вважає, що позивачу у лютому та березні 2011 року у вищеописаний спосіб слід було перенести із скороченої до загальної декларації суми податкового кредиту, які він сплатив у попередніх періодах у зв’язку із виробництвом (вирощуванням) експортованого у цих місяцях гарбузового насіння врожаю 2010 року.

Проте ні під час проведення перевірки, ні в ході розгляду справи позивач не визначив і не підтвердив розрахунками та податковими накладними ті суми податкового кредиту, які безпосередньо пов’язані із виробництвом гарбузового насіння врожаю 2010 року, що було експортовано позивачем у лютому та березні 2011 року.

Невизначеність такої суми не дає суду можливості встановити право позивача на отримання конкретної суму бюджетного відшкодування, яка могла бути задекларована ним у зв’язку із вищевказаними експортними операціями, та не дає можливості визначити на яку суму ДПІ неправомірно зменшила бюджетне відшкодування та від’ємне значення з ПДВ.

Керуючись ст. 8, 9, 12, 19, 158, 159, 160-163, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

постановив:

В задоволені позовних товариства з обмеженою відповідальністю Українсько-Грецьке сільськогосподарське підприємство «Афіни» відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 20 жовтня 2011 р.

Суддя Кравченко К.В.

кат. 8.2.1