Справа № 803/418/13а
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 р. Справа № 876/9674/16
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання - Мацьків М. С.;

представника відповідача - Федорчук І. Ю.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Старленд» до Ківерцівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2013 року Волинським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Старленд» до Ківерцівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19 грудня 2012 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що податкове повідомлення-рішення № від 15 серпня 2012 року перебуває в судовому оскарженні, а отже контролюючий орган не мав права їх використовувати при проведенні перевірки у листопаді 2012 року та використовувати таку інформацію при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 19 грудня 2012 року.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Ківерцівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 19 грудня 2012 року № .

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права.

На підставі ст. 55 КАС України судом апеляційної інстанції проведено процесуальне правонаступництво, а саме Ківерцівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області замінено її правонаступником - Луцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Волинській області.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримала та просить таку задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, суд, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим здійснювати розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що працівниками Рожищенського відділення Ківерцівської об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби (правонаступником якої є відповідач у справі Ківерцівська об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Волинській області) проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності ТзОВ «Старленд» бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2012 року, за результатом якої складений акт від 29 листопада 2012 року № 164/1601/33351597.

В резолютивній частині цього акту контролюючий орган дійшов висновку про порушення ТзОВ «Старленд» пункту 123.1 статті 123 розділу I положень Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого занижено суму податкових зобов'язань, заявлених у податковій декларації. Вказаний висновок мотивований тим, що у декларації за жовтень 2012 року позивачем самостійно задеклароване податкове зобов'язання, позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного податкового періоду в сумі 10 225 грн. Дана сума ПДВ не знайшла відображення в р. 25 декларації так як платником при заповненні декларації за липень, серпень та вересень місяці не враховані результати позапланової невиїзної з питань достовірності формування значення р. 24 декларації з податку на додану вартість за травень 2012 року, які викладені в акті перевірки № 519/2200/3351597 від 18 липня 2012 року та по результатах якої було сформовано податкове повідомлення-рішення від 15 серпня 2012 року № .

Позивач не погодився з цим рішенням та оскаржив його в судовому порядку. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2012 року у справі № 2а/0370/3399/12, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2015 року, адміністративний позов товариства задоволено повністю та визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 15 серпня 2012 року № .

На підставі висновків акту перевірки від 29 листопада 2012 року № 164/1601/33351597 Ківерцівською ОДПІ було винесено податкове повідомлення-рішення від 19 грудня 2012 року № , яким визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 15338 грн. (основний платіж 10225 грн. та штрафна санкція в сумі 5113 грн.).

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України (далі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

У пункті 200.4 статті 200 цього Кодексу передбачено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

З аналізу вищенаведених норм податкового законодавства можливо дійти висновку, що платник податків має право на отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість лише у випадку, якщо за результатом попереднього звітного періоду він мав від'ємне значення з цього податку.

Відповідно до пункту 56.1. статті 56 ПК України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Пунктами 56.4 та 56.18 статті 56 ПК України передбачено, що під час процедури адміністративного оскарження обов'язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексом, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган. Обов'язок доведення правомірності нарахування або прийняття будь-якого іншого рішення контролюючим органом у судовому оскарженні встановлюється процесуальним законом. З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно з пунктом 200.15 статті 200 ПК України у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням. Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

В розглядуваному випадку, рішенням податкового органу позивачу було зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за травень 2012 року на 293099 грн. Це рішення є узгодженим, оскільки 03 червня 2015 року набрало законної сили судове рішення за результатом його оскарження .

Оскільки рішенням податкового органу позивачу було зменшено від'ємне значення суми податку на додану вартість за травень 2012 року на 293099,00 грн., яке скасовано судовим рішенням та набрало законної сили, тому товариство мало право заявляти цю саму суму до бюджетного відшкодування у серпні 2012 року, а контролюючий орган податковим повідомленням-рішенням від 19 грудня 2012 року № неправомірно збільшив податкові зобов'язання та застосував штрафні санкції.

З огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів констатує, що податкове повідомлення-рішення Ківерцівської міжрайонної державної податкової інспекції від 19 грудня 2012 року № - не відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області - залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року в справі № 803/418/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: Р. В. Кухтей

І. О. Яворський

Ухвалу складено в повному обсязі 14 березня 2017 року.