Справа № 815/5207/16
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5207/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 капітана 2 рангу ОСОБА_2 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування дисциплінарного стягнення та наказу,-

ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 капітана 2 рангу ОСОБА_2 , в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати накладене дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани на капітана 3 рангу ОСОБА_1 та оголошеного 30 серпня 2016 року особисто тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 капітаном 2 рангу ОСОБА_2 за висновками акту службового розслідування від 19 серпня 2016 року № 2935.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2016 року відкрито провадження по справі.

04.02.2017 року позивач надав до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просив суд визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2016 року № 174 «Про результати службового розслідування».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення суворої догани є протиправним та накладено не у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України оскільки позивач не вчиняв дисциплінарного проступку та не є підлеглим військовослужбовцем для командира військової частини НОМЕР_1 за службовим становищем у порядку, встановленому нормативно-правовими актами. Крім того, дисциплінарне стягнення накладене за відсутності правових підстав притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки позивачем не було порушено військову дисципліну або громадський порядок, з урахуванням чого позивач вимушений звернутись до суду.

Позивач 06.03.2017 року прибув у судове засідання, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач та представники відповідачів письмових заперечень проти позову не надали, у судове засідання не прибули, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України суд має право розглянути справу у письмовому провадженні, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду та за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладені приписи КАС України, відсутність клопотань про допит свідків, експертів, суд дійшов висновку про можливість продовження розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з витягом з наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 02 липня 2016 року, позивача звільнено з посади заступника командира батальйону управління по роботі з особовим складом 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України та наказано вважати таким, що перебуває у розпорядженні командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (а.с.59).

22.07.2016р. наказом командира військової частини призначено службове розслідування щодо відсутності на службі позивача 22.07.2016р. протягом дня (наказ № 140) (а.с. 13).

На виконання вимог наказу №140 офіцером відділення по роботі з особовим складом ОСОБА_3 проведено розслідування, що оформлено актом службового розслідування від 19.08.2016 р.

З вказаного акту вбачається, що позивач 22.07.2016 року покинув без дозволу військову частину та був відсутній на службі протягом дня.

30.08.2016р. з позивачем, відповідно до вимог ст.86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України після розгляду акту про проведення службового розслідування, проведено бесіду (а.с.16).

Надалі, наказом від 30.08.2016 року № 174 «Про результати службового розслідування» тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 капітаном 2 рангу ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани на капітана 3 рангу ОСОБА_1 .

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24 березня 1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут) та Законом України "Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 548-XIV(далі - Статут внутрішньої служби).

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Згідно з вимогами ст. 4 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Як вбачається з ст. 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 68 Дисциплінарного статуту на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту.

Згідно з вимогами ст. 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Відповідно до вимог ст. 84 Дисциплінарного статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Як вбачається з ст. 85 Дисциплінарного статуту, службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Згідно з вимогами ст. 86 Дисциплінарного статуту після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Наведене свідчить про те, що вирішальним при накладенні дисциплінарної відповідальності за скоєний проступок військовослужбовцем є характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, ступень вини, попередня поведінка порушника та розмір завданих державі та іншим особам збитків.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до записів в книзі обліку хворих в амбулаторії військової частини НОМЕР_1 позивач звертався до медичного пункту 22.07.2016р. та був звільнений від службових обов`язків строком на одну добу ( а.с. 38).

Крім того, в матеріалах справи наявний витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.07.2016р. №179, яким позивача звільнено від виконання службових обов`язків у зв`язку із хворобою строком на 5 діб з 25 по 29 липня 2016 року (а.с. 17).

Відповідно до ст. 233 Статуту внутрішньої служби, збереження і зміцнення здоров`я, фізичний розвиток військовослужбовців - важлива і невідємна частина їх підготовки до виконання військового обов`язку. Піклування командира (начальника) про здоров`я підлеглих є одним з основних його обов`язків у діяльності щодо забезпечення постійної бойової готовності військової частини (підрозділу).

Відповідно до п.10 ст.102 Статуту внутрішньої служби, командир батальйону зобов`язаний зокрема дбати про здоров`я підлеглих, вживати необхідних заходів щодо його зміцнення.

Відповідно до п.31 ст.67 Статуту внутрішньої служби, командир полку зобов`язаний піклуватися про здоров`я підлеглих, вживати для їх фізичного зміцнення всіх необхідних заходів.

Відповідно до п. 6 ст. 130 Статуту внутрішньої служби, внутрішній порядок досягається цілеспрямованою виховною роботою, поєднанням високої вимогливості командирів (начальників) з постійною турботою про підлеглих у збереженні їх прав, задоволенні потреб і зміцненні здоров`я.

Відповідно до ст.241 Статуту внутрішньої служби, кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, приховувати хворобу, суворо додержуватися правил особистої, громадської єни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).

Суд звертає увагу на те, що позивач маючи реальні побоювання загрози стосовно свого фізичного стану вимушений був звернутись до медичного закладу, підтвердженням вказаних звернень та перебування на амбулаторному лікуванні позивачем - підтверджується матеріалами справи. Окрім того, позивача було звільнено від виконання службових обов`язків у зв`язку із хворобою 22.07.2016 року.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач із поважних причин був відсутній на службі 22.07.2016р., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що під час службового розслідування, співбесіди із позивачем та під час прийняття Наказу №174 від 30.08.2016р., яким тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 капітаном 2 рангу ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани на капітана 3 рангу ОСОБА_1 , відповідачем не з`ясовано усіх фактичних обставин, що призвело до неправильного висновку і як наслідок безпідставного оголошення позивачу дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про:

1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб`єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

2) зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

3) зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;

6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Приписами ст. 162 КАС України, визначено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2) зобов`язання відповідача вчинити певні дії;

3) зобов`язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи встановлені судом обставини та зазначені приписи КАС України, з метою гарантування дотримання і захисту прав, свобод, інтересів позивача, у даних публічно-правових відносинах від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення позовних вимог, про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкту владних повноважень, а саме: наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2016 року № 174 «Про результати службового розслідування».

Разом з тим позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування, накладеного дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани на капітана 3 рангу ОСОБА_1 та оголошеного 30 серпня 2016 року особисто тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 капітаном 2 рангу, ОСОБА_2 за висновками акту службового розслідування від 19 серпня 2016 року № 2935, є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають, так як судом встановлено протиправність наказу №174 від 30.08.2016р., яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення та суд дійшов висновку про необхідність його скасування, тим самим скасовано і саме дисциплінарне стягнення, оскільки застосування дисциплінарного стягнення можливе лише при наявності відповідного рішення (наказу) суб`єкту владних повноважень.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 69-72, 86, 94, 128, 158-163, 167,186, 254 КАС України суд

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 капітана 2 рангу ОСОБА_2 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування дисциплінарного стягнення та наказу - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2016 року № 174 «Про результати службового розслідування», яким накладене дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани на капітана 3 рангу ОСОБА_1 на підставі акту службового розслідування від 19 серпня 2016 року № 2935.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі статтею 254 КАС України.

Суддя С.М. Корой