Справа № 522/18037/16-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2017-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 522/18037/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Ільченко Н.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

23.09.2016 року ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, в якому просив суд:

- визнати протиправним дії відповідача щодо застосування заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страховані внески, за 2007 рік при призначені пенсії за віком;

- зобов'язати відповідача здійснити розрахунок та виплату пенсії з 19 серпня 2016 року із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страховані внески відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування», тобто через три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком з урахуванням вже отриманих сум;

- стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 551,20 грн.

Представник відповідача надав письмові заперечення на позов, позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси щодо застосування заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені внески за відповідний місяць 2007 року при призначенні пенсії за віком ОСОБА_2.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси здійснити ОСОБА_2 розрахунок та виплату пенсії з 19 серпня 2016 року із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Стягнуто з управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551(п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

На вказану постанову управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 19 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, а 22.09.2016 року із заявою про застосування для розрахунку пенсії середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Проте, управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси своїм листом від 15.09.2016 р. № 460/С-11 відмовило ОСОБА_2 у застосуванні середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2015 рік у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 з 04.02.2002 року отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» і його було переведено на інших вид пенсії.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задоволення позову.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 9 квітня 1992 року (далі - Закон № 2262-XII) передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Відповідно до статті 1-1 зазначеного Закону законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону № 2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

В частині 1статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 9 липня 2003 року (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Водночас судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Зокрема, при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується в силу вимог зазначеного Закону, адже основою доходу у цьому разі є грошове забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України у справі №21-612а14 від 31 березня 2015 року та справі №21-550а14 від 09 червня 2015 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-XII, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-IV він звернувся вперше, а тому у відповідача були відсутні підстави для застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік при призначенні йому пенсії за віком.

Отже, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про протиправність дій управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_2 з урахуванням показника середньої заробітної плати працівника у галузі економіки України за 2007 рік та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу за віком у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2013-2015 роки у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, на підставі заяви ОСОБА_2 від 22.08.2016 року.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно положень ч. 10 ст. 183-2КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183-2; 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси - залишити без задоволення, а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: А.В.Крусян