Справа № 361/1012/17
Суддя: Василишин В. О.
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2-а/361/201/17, cправа № 361/1012/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» березня 2017 року м.Бровари Київської області

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Василишин В.О., розглянувши у приміщенні Броварського міськрайонного суду в порядку скороченого провадження відповідно до статті 183-2 КАС України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

15 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить: - визнати протиправними дії Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови йому у проведенні перерахунку пенсії, виходячи із заробітної плати в сумі 1274,48 крб., одержаної за роботу в зоні відчуження за період з 26 квітня 1986 року по 05 травня 1986 року; зобов'язати Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок та виплату йому пенсії з 01 січня 2017 року, виходячи із заробітної плати в сумі 1274,48 крб., одержаної за роботу в зоні відчуження за період з 26 квітня 1986 року по 05 травня 1986 року без обмеження її максимальним розміром з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1, виданою Київською облдержадміністрацією. З 18 листопада 1994 року перебуває на обліку в Броварському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи, захворювання пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, розмір якої визначений відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

3 01 січня 2012 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року, якою затверджено порядок обчислення пенсії.

Відповідно до пункту 1 постанови 1210 даний порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, i пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 i 57 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 року, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Обчислення пенсій відповідно до Закону здійснюється на підставі довідок про заробітну плату, які відповідно до статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видаються установами та організаціями, за основним місцем роботи працівників того часу.

28 грудня 2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, виходячи із заробітної плати одержаної за роботу в зоні відчуження за період з 26 квітня

1986 року - 05 травня 1986 року в сумі 1274,48 крб., надавши довідку про заробітну плату № 308 від 28 грудня 2016 року, яка видана Київською обласною державною адміністрацією.

11 січня 2017 року відповідач повідомив позивачу про відмову у проведенні перерахунку пенсії, посилаючись на те, що проводити обчислення розміру пенсії згідно довідки № 308 від 28 грудня 2016 року, що видана Київською обласною державною адміністрацією підстав не має.

Вважає, що у відповідача відсутні правові підстави не приймати довідку про заробіток позивача в зоні відчуження ЧАЕС у 1986 році в сумі 1274,48 крб. для обчислення пенсії, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2017 року відкрито скорочене провадження у справі.

06 березня 2017 року до суду надійшли заперечення від Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на адміністративний позов, в якому відповідач зазначав про невизнання позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером, з 18 листопада 1994 року перебуває на обліку в Броварському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області та отримує пенсію як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) Серія НОМЕР_1, видане Київською облдержадміністрацією, також є інвалідом ІІ групи, захворювання пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Листом від 11 січня 2017 року вих. № 791/М-01 відповідач повідомив позивача про відмову у проведенні перерахунку пенсії з тих підстав, що проводити обчислення розміру пенсії згідно довідки № 308 від 28 грудня 2016 року, що видана Київською обласною державною адміністрацією підстав не має.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини першої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Згідно із частиною четвертою статті 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

За приписами статті 1 Конвенції про захист заробітної плати, ратифікованої 30 червня 1961 року, Україна прийняла на себе зобов'язання заробітною платою рахувати будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах за виконану роботу або послуги працівникові.

У відповідності до статей 1 та 2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних і компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Підпунктом 3 пункту 1 Постанови РМ УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 (порядок виплати премії визначено Розпорядженням РМ СРСР №1512-р від 24.06.1986 року; (далі за текстом - Порядок) запроваджувалась одноразова премія за рахунок коштів, що виділялись Мінфіном СРСР і Держпланом СРСР і розпорядження Міненерго СРСР для заохочення працівників підприємств, незалежно від їх відомчого підпорядкування. Розмір премії, що виплачувалась одному працівнику, не повинен був перевищувати 400 крб.

Відповідно пункту 6 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (не більше як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганню забруднення навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку.

Пунктом 8 Порядку, частиною 2 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що в усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС у 1986-1990 роках не може перевищувати 3 000 крб.

Відповідно до виданої позивачу довідки № 308 від 28 грудня 2016 року, що видана Київською обласною державною адміністрацією розмір заробітної плати за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС у 1986 році становить 1274,48 крб., що не перевищує 3 000 крб.

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також: за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Виходячи з вищевикладеного, відповідач наділений Законом повноваженнями щодо перевірки наданих позивачем документів, зробити відповідні запити, витребувати первинні документи щодо підтвердження виплаченої заробітної плати за роботу в зоні ЧАЕС, зазначеної в довідці від 28 грудня 2016 року, разом з тим, свідомо, порушуючи норми закону, формально приймає рішення про відмову у перерахунку пенсії.

Рішенням Конституційного суду України № 8-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов'язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник, у разі порушення законодавства про оплату праці, має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Таким чином, під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Окрім того довідка про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках № 308 від 28 грудня 2016 року, що видана Київською обласною державною адміністрацією складена у відповідності до вимог Закону. Правомірність видачі довідки Позивачу Відповідач не заперечує.

Аналогічна правова позиція викладена у рішеннях Вищого адміністративного суду України: справи: К/800/1607/15 від 18 лютого 2015 року, К/800/64016/14 від 12 лютого

2015 року.

Згідно із постановами Верховного Суду України від 31 травня 2016 року по справі

№ 826/11379/14, від 10 травня 2016 року по справі № п/800/362/15, від 20 квітня 2016 року по справі № 826/16796/14, від 12 квітня 2016 року по справі № 813/7851/13-а, від 01 березня 2016 року по справі № 826/4860/13-а, від 03 лютого 2016 року по справі № 826/72/15, від 02 лютого 2016 року по справі № 804/14800/14, від 24 листопада 2015 року по справі № 816/1229/14

(21-3669а15), від 17 листопада 2015 року по справі № 2а-18442/11/2670, від 16 вересня 2015 року по справі № 826/4418/14 (21-1465а15), встановлено, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З урахуванням тієї обставини, що Позивач звертався до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області з питання щодо перерахунку та виплати йому пенсії без обмеження її максимальним розміром, правильним способом захисту порушеного права Позивача є саме зобов'язання Відповідача вчинити вказані дії.

У частині першій статті 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до частини третьої статті 27 Закону № 1058-IV максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня

2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Зазначена законодавча норма викладена в редакції Закону від 08 липня 2011 року

№ 3668-VI та зі змінами, внесеними згідно із Законом від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

У пунктах 1, 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 3668-VI визначено, він набирає чинності з 01 жовтня 2011 року і що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

У пункті 2 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII передбачено, що дія його положень щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01 січня 2016 року.

При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року

№ 1-зп зазначено, що стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи в громадян упевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршено прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. інституцій. Надання зворотної сили законам суперечить духу правової держави.

Отже, системний аналіз викладених правових норм та наведеної правової позиції КСУ дозволяє стверджувати, що обмеження пенсії максимальним розміром застосовується до осіб, яким пенсія призначена після набуття чинності Законом № 3668-VI, тобто після 01 жовтня

2011 року, та Законом № 1801-VIII, тобто з 01 січня 2017 року.

Аналогічний правовий підхід викладено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16 лютого 2016 року у справі № 607/3808/15-а.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивач набув право на пенсію до встановлення змін у законодавстві, якими було обмежено максимальний розмір пенсії, а тому, розмір пенсії позивача не може бути обмежено сумою 10 740 грн.

У постанові Верховного суду України від 24 листопада 2015 року

(справа №539/3949/14-а) у аспекті неоднакового застосування норм права, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що довідка про заробітну плату одержану в зоні відчуження повинна бути складена з урахуванням нормативно-правових актів, розсекречених після 1986 року, оскільки право позивача на заробітну плату у підвищеному розмірі за період його роботи у зоні відчуження гарантоване державою шляхом видання вказаних документів.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що дії позивача, направлені на реалізацію встановленого законом права на перерахунок пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, узгоджуються із положеннями Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а відмова суб'єкта владних повноважень у проведенні перерахунку пенсії є безпідставною і протиправною.

Згідно із частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. З заявою про перерахунок пенсії Позивач звернувся 28 грудня

2016 року.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем не надано жодних доказів, які б доводили, що дані, які містяться в довідці про заробітну плату, одержану позивачем за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках № 308 від 28 грудня 2016 року, яка видана Київською обласною державною адміністрацією містять неправдиві або недостовірні дані; в судовому порядку вказана довідка недійсною не визнавалася.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог

Керуючись статтями 7-11, 71-72, 86, 99-100, 159-163, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправними дії Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1, виходячи із заробітної плати в сумі 1274,48 крб., одержаної за роботу в зоні відчуження за період з 26 квітня 1986 року по 05 травня 1986 року.

Зобов'язати Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2017 року, виходячи із заробітної плати в сумі 1274,48 крб., одержаної за роботу в зоні відчуження за період з 26 квітня 1986 року по 05 травня 1986 року без обмеження її максимальним розміром з урахуванням проведених виплат.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. При відкладенні складення постанови суду в повному обсязі на строк, який не може бути більшим ніж п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин