Справа № 2а/2570/1462/12
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року м. Київ К/9991/61435/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Заїки М.М.,
Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 травня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2012 року

в справі за позовом ОСОБА_4 до відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області (далі - ВДВС Ніжинського МУЮ Чернігівської області) про скасування постанови про призначення експерта,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій та скасування постанови про призначення експерта від 17 листопада 2011 року ВП № 27843624. В обґрунтування вимог зазначала, що вказана постанова прийнята з порушенням вимог Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV), оскільки її прийнято в ході примусового виконання рішення за актом опису і арештом майна від 01 листопада 2011 року, який не відповідає вимогам Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 (далі - Інструкція № 74/5). Посилаючись на те, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем на підставі недійсного документу, просила суд задовольнити позов.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 травня 2012 року, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2012 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі позивач порушує питання про скасування судових рішень першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, Закону № 606-XIV та Інструкції № 74/5, чинній на час виникнення спірних правовідносин. Вказує, що суди не дали належної правової оцінки обставинам справи та доводам відповідача про те, що акт опису та арешту майна складено з порушенням порядку його складання як і інші процесуальні документи, прийняті державним виконавцем у цьому виконавчому провадженні.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що на виконанні у ВДВС Ніжинського МУЮ Чернігівської області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 27 листопада 2007 року № 4829 про звернення стягнення на житловий будинок, що належить на праві власності ОСОБА_4, з метою погашення 296397,48 грн заборгованості за кредитним договором, укладеним між позивачем та Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» від 28 липня 2006 року № 328, шляхом реалізації заставного майна.

В межах виконавчого провадження, 01 листопада 2011 року державним виконавцем проведено опис і арешт майна позивача, про що складено акт.

Постановою заступника начальника відділу Державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області від 17 листопада 2011 року призначено експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якого зобов'язано надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) та звіт про вартість майна, згідно з актом опису від 01 листопада 2011 року у тридцяти денний термін з моменту отримання постанови.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом № 606-XIV, відповідно до частини 1 статті 11 якого, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 8 статті 54 Закону № 606-XIV примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання (стаття 7 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Зміст наведених норм закону дає підстави для висновку, що заставодержатель має додаткові гарантії у разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, що полягають у можливості повернути кошти шляхом реалізації заставного майна.

Процедура звернення стягнення на заставне майно врегульована пунктом 5.3 Інструкції № 74/5, підпунктом 5.3.1. якої передбачено, що стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. За постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, винесеною у виконавчому провадженні про звернення стягнення на заставлене майно, стягнення звертається на вільне від застави майно.

Частиною 5 статті 57 Закону № 606-XIV встановлено, що про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Відповідно до пунктів 1.7.1-1.7.4 Інструкції № 74/5, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, зразки та технічні описи бланків документів виконавчого провадження та бланків для копій документів виконавчого провадження (далі - бланки та бланки для копій) затверджуються Міністерством юстиції України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 283 «Про встановлення порядку виготовлення бланків цінних паперів і документів суворого обліку» (далі - постанова КМ № 283). З використанням бланків складаються такі документи виконавчого провадження, зокрема : акт опису й арешту майна (додаток 21). Копії акта опису й арешту майна (додаток 21-1), постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (додаток 26-1), акта вилучення у боржника предметів, зазначених у рішенні суду, та передачі їх стягувачу (додаток 29-1) складаються з використанням бланків для копій. Документи та копії документів виконавчого провадження, передбачені пунктами 1.7.2, 1.7.3 та складені без використання бланків або бланків для копій, вважаються недійсними.

Як встановлено судами, акт опису і арешту майна складено згідно з додатком 21 Інструкції № 74/5, проте не на бланку, передбаченому постановою КМ № 283.

Разом з тим, предметом спору у цій справі є постанова державного виконавця про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єктів господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Статтею 11 Закону № 606-ХІІ визначені обов'язки і права державних виконавців і відповідно до частини 3 цієї норми державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (пункт 6); залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання (пункт 12).

Частинами 1 - 3, 6 статті 13 Закону № 606-ХІІ визначено, що для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб'єкта оціночної діяльності - суб'єктів господарювання. Як експерт або спеціаліст може бути запрошена будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі. Експерт або спеціаліст зобов'язаний надати письмовий висновок, а суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові державного виконавця, а також надати усні рекомендації щодо дій, які виконуються за його присутності. Копії постанови державного виконавця про призначення у виконавчому провадженні експерта, спеціаліста або суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання надсилаються сторонам у триденний строк з дня її винесення.

Із змісту наведених норм видно, що у разі виникнення питань, що потребують спеціальних знань, державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з власної ініціативи або за заявою сторін призначити своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб'єкта оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Проте, чинне законодавство не пов'язує призначення такої особи з безпосереднім складенням акту опису та арешту майна, який є самостійним документом у виконавчому провадженні, наявність чи відсутність якого не впливає на призначення таких осіб.

Це означає, що окремі недоліки такого акту не є підставою для визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єктів господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Водночас, в матеріалах справи є відомості про те, що будинок з надвірними спорудами за адресою : АДРЕСА_1 є предметом застави за іпотечним договором від 28 липня 2006 року. Згідно з витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, з 28 липня 2006 року зареєстровано заборону на це нерухоме майно за № 3532351 (запис № 1), а з 01 листопада 2010 року все нерухоме майно ОСОБА_4 перебувало під арештом.

Враховуючи те, що на примусовому виконанні у відповідача перебував виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на будинок позивача, що є предметом іпотеки, державний виконавець мав право призначити суб'єкта оціночної діяльності для надання письмового висновку щодо вартості цього будинку, незалежно від наявності або відсутності акту опису та арешту майна, оскільки реалізація об'єкта іпотеки неможлива без проведення його попередньої оцінки, яку може здійснити лише особа, що має спеціальні знання.

За таких обставин, постанова про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єктів господарювання для участі у виконавчому провадженні від 17 листопада 2011 року прийнята державним виконавцем правомірно та у межах його повноважень і підстави для її скасування відсутні.

Мотиви касаційної скарги про те, що постанова про відкриття виконавчого провадження не містить обов'язкових реквізитів, опис майна здійснювався з порушеннями з боку державного виконавця, а у виконавчому написі нотаріуса неправильно зазначено адресу іпотекодержателя, не мають правового значення для вирішення спірних правовідносин, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивач оскаржувала ці документи або вживала заходів щодо визнання їх недійсними.

За таких обставин, підстав для скасування ухвалених судових рішень колегія суддів не вбачає.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України, якщо суд не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, то суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 травня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
М.М. Заїка
Я.Л. Іваненко