Справа № 462/857/17
Суддя: Постигач О. Б.
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 462/857/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року Суддя Залізничного районного суду м. Львова Постигач О.Б. розглянувши в порядку скороченого провадження відповідно до положень ст. 183-2 КАС України справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова про визнання нечинним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати рішення Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова про утримання частини призначеної йому на законних підстав пенсії по інвалідності протиправним та скасувати; зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова поновити виплату йому пенсії у призначеному розмірі; стягнути з Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова суму недоотриманої пенсії за період з січня по вересень 2016 року у розмірі 1579,80 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова та отримує пенсію як інвалід 2 групи. З січня 2016 р. продовжив працювати, а тому з січня 2016 р. по вересень 2016 р. з його пенсії утримується 1579,80 грн. Вважає, що таким рішенням відповідач порушив його права, просить позов задовольнити.

Представник відповідача подав письмове заперечення на позов, просить суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі, покликаючись на те, що дійсно позивач перебуває на обліку на Управлінні Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова як одержувач пенсії по інвалідності з 11.07.2008 р. На даний час позивачу проводиться виплата пенсії, яка включає: пенсію за віком, відсоток для обчислення по інвалідності (2-га група загального захворювання) 90 %, підвищення по ст. 42 та доплату відповідно до постанови КМУ від 23.04.2012 р. №327 100 грн. Вказав, що позивач підписав зобовязання про повідомлення відповідача у випадку його працевлаштування, яке порушив, оскільки у вересні 2016 р. відповідачу стало відомо про працевлаштування позивача з 01.12.2015 р., у звязку із чим з листопада 2016 р. відбулося стягнення зайво виплачених сум у розмірі 1579,80 грн.

Розгляд справи проведено в порядку скороченого провадження, відповідно до вимог ст.183-2 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем, представником відповідача обставини, суд приходить до переконання, що вони є достатніми для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова та отримував пенсію по інвалідності з 11.07.2008 року відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Згідно долученої до матеріалів справи копії пенсійного посвідчення позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи (загальне захворювання), термін дії якого до 31.05.2017 р./а.с. 6/

Як вбачається з матеріалів справи позивач 25.05.2011 р. отримав памятку пенсіонеру, в якій розяснено, що пенсіонери зобовязані повідомляти органи Пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати або припинення її виплати: про вступ на роботу, звільнення з роботу, зміни в складі сім'ї. /а.с.14./

Також позивач 21.04.2010 р. підписав зобовязання про те, що у всіх випадках працевлаштування він зобовязується терміново повідомити управління Пенсійного фонду України для зміни розміру пенсії./а.с.16/

Як ствердив відповідач, при опрацюванні управлінням даних СПОВ, було виявлено, що заявник ОСОБА_1 працевлаштований у західній філії ТзОВ «Зірка Буковелю» з 01.12.2015 р.

Згідно ч. 4 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на час працевлаштування позивача 01.12.2015 р.) у разі працевлаштування особи, якій призначено пенсію відповідно до частини другої статті 33 цього Закону (крім випадків, коли особа досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону), у період роботи пенсія по інвалідності виплачується у розмірі, передбаченому частиною першою статті 33 цього Закону.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 33 вказаного Закону пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається інвалідам II групи в розмірі 90 відсотків пенсії за віком.

Згідно поданого відповідачем розрахунку пенсії позивача, поданого в запереченні на позов, на даний час позивачу проводиться виплата пенсії, яка включає: пенсію за віком, відсоток для обчислення по інвалідності (2-га група загального захворювання) 90 %, підвищення по ст. 42 та доплату відповідно до постанови КМУ від 23.04.2012 р. №327 100 грн.

Відтак, суд приходить до переконання, що пенсія позивачу ОСОБА_1 як інваліду ІІ групи загального захворювання, який працевлаштований з 01.12.2015 р. по даний час, виплачується в розмірі та порядку, визначеному ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, як ствердив позивач та не заперечив відповідач, у 2016 р. позивачу проведено стягнення зайво виплачених сум пенсії у розмірі 1579,80 грн.

Згідно долученої до матеріалів справи копії листа Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львові позивачу проведено утримання надміру виплачених сум пенсій у розмірі 20% щомісячно на підставі ст. 50 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Сума переплати пенсії за період з 01.12.2015 по 30.09.2016 р. становить 1579,80 грн. Причиною є працевлаштування відповідача./а.с.5/

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Як вбачається із поданих письмових заперечень відповідач ствердив, що з приводу утримання надміру виплачених сум пенсій позивачу жодного рішення управлінням в розумінні ст. 17 КАС України не виносилося.

Крім цього, до матеріалів справи ні позивачем, ні відповідачем недолучено жодного рішення щодо утримання надміру виплачених сум пенсій позивача в порядку встановленому ст. 50 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Таким чином, суд дійшов до винсовку, що позовна вимога про визнання рішення Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова про утримання частини призначеної на законних підстав пенсії по інвалідності протиправним та його скасування не підлягає до задоволення через відсутність прийняття такого рішення відповідачем.

Разом з тим, суд дійшов до переконання, що відповідач при здійсненні утримання надміру виплачених сум пенсій позивачу не дотримався вимог законодавства України, зокрема ст. 50 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а саме оскільки відповідачем не приймалось рішення про стягнення з позивача надміру виплачених сум пенсій як інваліду ІІ групи загального захворювання в розмірі 1579.80 грн., який працевлаштований, то таке стягнення відбулось у незаконний спосіб, а тому позов в цій частині підставний та підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова поновити виплату ОСОБА_1 пенсії у призначеному розмірі, то слід зазначити наступне.

Як встановлено судом, розмір пенсії позивача становить 1840.52 грн. В жовтні 2016р. позивач отримав фактичний розмір пенсії, а з листопада 2016р. відповідачем проведено стягнення зайво виплачених сум в розмірі 1579.80грн. через працевлаштування позивача. Таким чином, після проведення вказаних відрахувань, позивач станом на 01.03.2017р. отримує фактичний розмір призначеної пенсії. Відтак, позовна вимога про зобовязання Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова поновити виплату ОСОБА_1 пенсії у призначеному розмірі не обгрунтована та безпідставна, а тому не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 9, 69-72, 94, 97, 158-163 КАС України, ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд, -

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова на користь ОСОБА_1 суму недоотриманої пенсії за період з січня по вересень 2016 року у розмірі 1579,80 грн.

В задоволенні решти позовнх вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського адміністративного апеляційного суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного рішення, через суд, що ухвалив постанову.

Суддя Постигач О.Б.