Справа № 703/3077/16-а
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 703/3077/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Дунаєв С.О.
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Костюк Л.О.

за участю секретаря: Шевчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на постанову Придніпровського районного суду міста Черкаси від 16 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до Придніпровського районного суду міста Черкаси із адміністративним позовом до Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області, в якому просила зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити їй щомісячне довічне грошове утримання за період з 06.08.2015р. по 07.06.2016р. включно, виходячи з довідки про розмір суддівської винагороди ТУ ДСА України в Черкаській області №2781-04/15 від 14.08.2015р. без обмеження щодо його максимального розміру та з врахуванням вже виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що право на отримання довічного грошового утримання вона набула одночасно з прийняттям Верховною Радою України рішення про її звільнення у відставку, а тому для обчислення розміру довічного грошового утримання необхідно брати розмір грошового забезпечення як судді, яке вона отримувала на момент прийняття Верховною Радою України рішення про її відставку. Між тим зауважує на тому, що тимчасове її перебування у штаті суду, як судді, строк повноважень якого закінчився, не має включатись до розрахунку розміру її щомісячного довічного грошового утримання, у зв'язку з неотриманням нею доплат за вислугу років.

Постановою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 16 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Зобов'язано Смілянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання за період з 06 серпня 2015 року по 07 червня 2016 року включно, виходячи з розміру суддівської винагороди зазначеної в довідці ТУ ДСА в Черкаській області №2781-04/15 від 14 серпня 2015року, з врахуванням вже виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні вимог даного позову.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_2 в період з 03.07.1992р. до 06.08.2015р. обіймала посаду судді у Смілянському міськрайонному суді Черкаської області (03.07.1992р. призначена на посаду судді Смілянського районного суду Черкаської області; з 23.04.2014р. переведена на посаду судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області). Станом на 06.08.2015р. стаж її роботи на посаді судді складає 23 роки 01 місяць 05 днів.

Постановою Верховної Ради України від 16.07.2015р. (а.с.11) позивача було звільнено з посади судді у зв'язку із поданням заяви про відставку, а наказом голови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05.08.2015р. відраховано зі штату суду з 06.08.2015р. (а.с.12).

Станом на 16.07.2015р. розмір місячної заробітної плати позивача складав 19488грн. (посадовий оклад - 12180грн., доплата за вислугу років 60% - 7308грн.), що підтверджується довідкою ТУ ДСА України в Черкаській області від 14.08.2015р. за вих.№2781-04/15 (а.с.16).

Станом на 06.08.2015р. розмір місячної заробітної плати позивача складав 12180грн (посадовий оклад), що підтверджується довідкою ТУ ДСА України в Черкаській області від 10.08.2015р. за вих.№2670-04/15 (а.с.15).

19.08.2015р. позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, надавши всі необхідні для цього документи, у тому числі і дві довідки про розмір грошового забезпечення, яке вона отримувала працюючи на посаді судді: одна з яких відображає розмір її заробітної плати станом на момент прийняття Верховною Радою України постанови про її звільнення (довідка ТУ ДСА України у Черкаській області від 14.08.2015р. № 2781-04/15), а інша - на момент фактичного відрахування її зі штату суддів (довідка ТУ ДСА України у Черкаській області від 10.08.2015р. № 2670-04/15).

17 грудня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси ухвалив постанову, якою зобов'язав УПФУ в м. Сміла та Смілянському районі Черкаської області призначити та виплачувати ОСОБА_2 з 06.08.2015р. щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 70% від грошового утримання судді, виходячи з розміру грошового утримання судді на день його призначення. Постанова суду набрала законної сили 16.03.2016р. (а.с.5-7).

На виконання вищевказаного судового рішення позивачу було призначено довічне грошове утримання судді, проте для обчислення його розміру відповідач застосував розмір заробітної плати позивача, визначений у довідці ТУ ДСА України в Черкаській області від 10.08.2015р. №2670-04/15 в розмірі 12180грн, про що позивача було повідомлено листом від 25.04.2016р. за вих.№34/3-10 (а.с.14).

На підставі такого розрахунку розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача за період з 06.08.2015р. по 07.06.2016р. склав 8526 грн.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання за період з 06.08.2015р. по 07.06.2016р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам даної справи колегія суддів зважає на наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст.109 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Заява про відставку подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. У разі звільнення судді з посади в результаті внесення такого подання Вища рада юстиції повідомляє про це Вищу кваліфікаційну комісію суддів України. Суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення. За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

В силу ч.2 ст.138 зазначеного вище Закону (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

За приписами ч.3 ст.138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 у справі №1-2/2013 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.2, абз.2 п.2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", ст.138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними): - ч.3, 1-3 речення ч.5 ст.138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року №3668-VI; - ст.2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року №3668-VI в частині поширення її дії на Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VI; - абз.2 п.2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року №3668-VI, зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) здійснюється без індексації, без застосування положень ч.ч.2, 3 ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV та без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством. Положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року №3668-VI та Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року №3668-VI, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Ухвалюючи зазначене Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, 22 травня 2008 року №10-рп/2008, які полягають у тому, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Отже, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці" (пункт 54).

Водночас, ч.2 ст.70 Закону України "Про Конституційний Суд України" передбачено, що у разі необхідності Конституційний Суд України може визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки їх виконання, а також покласти на відповідні державні органи обов'язки щодо забезпечення виконання рішення, додержання висновку.

З метою реалізації зазначених повноважень (ч.2 ст.70 Закону України "Про Конституційний Суд України"), Конституційний Суд України, у п.8 мотивувальної частини вказаного Рішення від 03 червня 2013 року зазначив, що підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону №2453 в редакції до змін, внесених Законом №3668, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання".

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними та є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Отже, з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03 червня 2013 року підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції до змін, внесених Законом №3668-VI: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання", а тому позивач має право на призначення та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання, як судді у зв'язку з відставкою, відповідно до ст.138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у відновленій Рішенням Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03 червня 2013 року редакції.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.08.2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Управління пенсійного фонду України в м. Сміла та Смілянському районі Черкаської області із заявою щодо призначення їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Проте листом від 18.09.2015 року № 9730/03 позивачу було відмовлено у призначенні щомісячного грошового утримання судді у відставці з посиланням п. 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII, згідно якого з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким щомісячне довічне грошове утримання призначається відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Не погоджуючись з підставами для відмови у призначенні щомісячного грошового утримання судді у відставці, позивач звернулася за захистом своїх конституційних прав та законних інтересів.

Так, постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 грудня 2015 року, яка набрала законної сили 16 березня 2016 року, задоволено позов ОСОБА_2, у зв'язку з чим визнано протиправною відмову Управління пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області в призначенні ОСОБА_2 довічного грошового утримання; зобов'язано Управління пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області призначити та виплачувати ОСОБА_2 з 06.08.2015 року щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 70% від грошового утримання судді, виходячи з розміру грошового утримання судді на день його призначення. Стягнуто з державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Як було зазначено вище, на день призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання (06.08.2015) розмір заробітної плати, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці склала станом на 06 серпня 2015 року - 12180,00 грн. Дана обставина підтверджується наявною в справі довідкою ТУ ДСА України в Черкаській області від 10.08.2015р. №2670-04/15 (а.с. 15).

Відповідно до Закону України "Про Регламент Верховної Ради України" № 1861-VI від 10.02.2010, Верховна Рада України звільняє з посад суддів, обраних безстроково, відповідно до частини п'ятої статті 126 Конституції України.

За приписами пункту 9 частини 5 статті 126 Конституції України, суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі подання суддею заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Водночас, пунктом 1.2 Порядкку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 № 3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за №200/14891, встановлено, що щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акту Верховної Ради України або Президента України про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, у тому числі у відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків, та припинення виплати щомісячного грошового утримання працюючому судді, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду. У разі звернення пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду щомісячне довічне утримання призначається з дня звернення.

При чому, днем звернення за призначенням щомісячного довічного утримання вважається день приймання органом, що призначає щомісячне довічне утримання, письмової заяви та документів, перелік яких наведено в розділі II цього Порядку, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Як свідчать матеріали даної справи, предметом спірних правовідносин є правомірність застосування відповідачем порядку обчислення та розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача, у зв'язку з чим даний спір є власне похідним від спору, що виник між позивачем та Управлінням пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області в частині призначення їй щомісячного довічного грошового утримання судді, право на отримання якого підтверджено постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 грудня 2015 року, яка набрала законної сили 16 березня 2016 року.

Оскільки вказаним судовим рішенням підтверджено право позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді в розмірі 70% від грошового утримання судді, починаючи з 06.08.2015р., колегія суддів приходить до висновку про правомірність дій відповідача в частині нарахування та виплати ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання за період з 06.08.2015р. по 07.06.2016р. саме на підставі довідки ТУ ДСА України у Черкаській області від 10.08.2015р. №2670-04/15, за якою заробітна плата позивача, після відрахування останньої зі штату суду з 06.08.2015р. (наказ голови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05.08.2015р.) склала 12180,00 грн.

Отже, аналізуючи обставини даної справи та оцінюючи зібрані у ній докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог даного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи, викладені в апеляційній скарзі, спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

З підстав вищевикладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому вбачаються підстави для скасування постанови Придніпровського районного суду міста Черкаси від 16 грудня 2016 року та ухвалення нового рішення, яким в задоволенні вимог даного позову слід відмовити.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області задовольнити.

Постанову Придніпровського районного суду міста Черкаси від 16 грудня 2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області про зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Вівдиченко Т.Р.

Суддя Костюк Л.О.

Повний текст постанови виготовлено - 06.03.2017

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Вівдиченко Т.Р.