Справа № 648/630/17
Суддя: Рибас А. В.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 648/630/17
Провадження № 2-а/648/20/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Рибас А.В.

при секретарі Кравченко В.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Білозерка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, старшого сержанта поліції СРПО Білозерського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області про скасування постанови БР 387032 від 13 лютого 2017 року про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення, якою на нього накладено адміністративне стягнення та закрити провадження, посилаючись на наступне.

13 лютого 2017 року поліцейським СРПО Білозерського ВП старшим сержантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії БР №387032 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн. Відповідно до змісту постанови, керуючи транспортним засобом позивач нібито рухався без ввімкненого ближнього світла. З матеріалів справи вбачається, що поліцейський ОСОБА_2 зупинив водія ОСОБА_1 13.02.2017 року о 16:05 на 57 км. автодороги Миколаїв-Станіслав-Білозерка та звинуватив його в тому, що позивач рухався з не ввімкненим ближнім світлом. 13.02.2017 року, за тією ж адресою, 57 км автодороги Миколаїв-Станіслав-Білозерка, поліцейський ОСОБА_2 виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Позивач вважає, що відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, не дав позивачу можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, поліцейський ОСОБА_2 проігнорував вимоги ч.2 ст.ЗЗ КУпАП, оскільки розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливив виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Після висловлення звинувачень, поліцейський ОСОБА_2 пішов до свого патрульного автомобіля, де виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями, поліцейський ОСОБА_2 на думку позивача порушив вимоги ст.ст.278,279 КУпАП.

Позивач вважає, що дана постанова не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону та є безпідставною. Просить оскаржувану ним постанову скасувати, провадження у справі закрити.

Позивач в судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що оскаржувана постанова була винесена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Суд, вислухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13.02.2017 року поліцейським СРПО Білозерського ВП старшим сержантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії БР №387032 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у вигляді штрафу 425 грн., за те, що ОСОБА_1 13.02.17 року о 16:05 год. на автодорозі Миколаїв-Станіслав-Білозерка 57 км., керуючи транспортним засобом "RENAULT 19" державний номерний знак НОМЕР_1, не увімкнув ближнє світло фар або денні ходові вогні за межами населеного пункту, чим порушив п.п. 9.8 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Вирішуючи питання про винність ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, суд враховує викладенні позивачем пояснення в позовній заяві та постанові у справі про адміністративне правопорушення. Жодних доказів фото, відео, показів свідків щодо зафіксованого у постанові порушення правил дорожнього руху до постанови не долучено та посилання на них відсутні.

Відповідно до вимог ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Необхідні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Жодних доказів в підтвердження правомірності постанови про притягнення позивача до відповідальності постанова не містить, не надано таких доказів відповідачем і в ході розгляду справи в суді.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, відповідно до ч.4 вищевказаної норми, у випадку, передбаченому ч.2 ст.258 КУпАП, на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Частиною першою статті 283 КУпАП визначено, що постанова по справі виноситься уповноваженим органом після розгляду справи про адміністративне правопорушення, вимоги до змісту постанови викладено у ч.ч.2, 3 ст.283 КУпАП.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті», роз'яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з частиною 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас, вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного та справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу і стадією розгляду справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту.

Відповідно до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 року у справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст.276 КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини 1 ст.276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.279 КУпАП посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених ч.ч.1-3 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п.9 Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Судом на підставі наявних доказів у справі та поясненням позивача встановлено, що позивач не погоджувався зі спірною постановою відповідача під час її винесення та із застосуванням адміністративного стягнення, розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, а також недодержання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, призвели до порушення процесуальних прав позивача, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Відповідно до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Інших доказів, окрім постанови про притягнення до адміністративної відповідальності в розумінні ст.251 КУпАП, які б свідчили про наявність в діях позивача адміністративного правопорушення, винність у його вчиненні, суду не надано.

Відповідно до ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд дійшов висновку, що відповідач не навів належних доказів на підтвердження правомірності свого рішення при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за наступних обставин.

Відповідно п.9.8 ПДР України з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Частина 2 ст.122 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Порушення, вчинене ОСОБА_1 полягає в керуванні транспортним засобом без увімкнення ближнього світла фар, а не в користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Аналіз викладеного надає підстави для висновку про те, що факт вчинення заявником правопорушення та наявність і його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, працівником поліції не доведено, в матеріалах справи такі підтвердження відсутні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскаржувані дії поліцейського та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення було вчинено із порушенням порядку притягнення до адміністративної відповідальності, при цьому не було забезпечено дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, таким чином, дії поліцейського є неправомірними, а тому постанова підлягає скасуванню з вищенаведених підстав.

Вимоги позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на переконання суду не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Виходячи з цих обставин, відсутності у суду повноважень закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, а також враховуючи наслідки скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача в цій частині.

Відповідно до положень ст.94 КАС України судові витрати в даному конкретному випадку, покладаються на рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 11, 70, 71, 161, 162, 163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, старшого сержанта поліції СРПО Білозерського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області про скасування постанови БР 387032 від 13 лютого 2017 року про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення БР 387032 від 13.02.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Судові витрати покласти на рахунок Державного бюджету України.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя Рибас А.В.