Справа № 221/2435/16-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Дочинець С.І.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року справа №221/2435/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Блохіна А.А., Ястребової Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області на постанову Вугледарського міського суду Донецької області від 02 вересня 2016 року по адміністративній справі №221/2435/16-а за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

16.05.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.53) просив визнати неправомірними дії відповідача щодо невідновлення виплати раніше призначеної пенсії за віком з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року та з 08.06.2016 року; зобов'язати пенсійний орган відновити позивачу нарахування призначеної пенсії за віком з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року та з 08.06.2016 року.

В обґрунтування позову зазначив, що він працює на посаді судді Волноваського районного суду Донецької області.

З 2014 року йому була призначена та виплачувалася пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплата якої була припинена з 01.04.2015 року. Проте з 01.06.2015 року перешкоди у виплаті йому пенсії відсутні в зв'язку з чинним законодавством. Але відповідач не відновив виплату пенсії позивачу.

Такі дії відповідача є неправомірними, оскільки в Прикінцевих положеннях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» зазначено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення усіх пенсій, в т.ч. і спеціальних на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки до 01.06.2015 року спеціальні закони не прийняті, позивач вважає, що йому повинно бути відновлено виплату пенсії за віком з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року та з 08.06.2016 року.

Постановою Вугледарського міського суду Донецької області від 02 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії УПФУ у Волноваському районі Донецької області щодо не відновлення виплат ОСОБА_3 пенсії за віком з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Зобов'язано відповідача провести нарахування та виплату на користь ОСОБА_3 раніше призначеної пенсії за віком з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до п.п. 5, 12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та п.п. 6, 22 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких тимчасово з 01.04.2015 по 31.12.2015 особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне утримання не виплачуються.

Таким чином, законодавчо встановлено заборону виплати з 01.04.2015 пенсій призначених відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за віком особам, які працюють на окремих посадах, у т.ч. суддями відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Крім цього позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з цим позовом з огляду на положення ст.99 КАС України.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог постанова не оскаржується.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, встановила наступне.

З 02.08.2014 року позивач перебуває на обліку в УПФУ у Волноваському районі Донецької області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач працює на посаді судді Волноваського районного суду Донецької області.

В зв'язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, позивачу припинено виплату пенсії з 01 квітня 2015 року.

12.05.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати йому пенсії за віком з 01.06.2015 року (а.с.6)

Листом від 10.06.2016 відповідачем відмовлено у поновленні позивачу виплати пенсії. (а.с.42)

Відповідач повідомив позивача про те, що з 1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIIІ яким внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IVта визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законом України «Про державну службу», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

З 1 квітня 2015 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIIІ від 02.03.2015 (далі Закон № 213-VIIІ), яким внесено зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV та визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Зміст вказаних правових норм дає підстави стверджувати про наступний порядок їх правового застосування: у разі, якщо особа, якій призначено пенсію відповідно до Закону №1058 (незалежно від часу призначення), працює на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених спеціальними законами («Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів» та інші), станом на 01 квітня 2015 року, починаючи з цієї дати до 01.06.2015 року виплата пенсії їй не проводиться.

Пунктом п'ятим «Прикінцевих положень» Закону № 213-VIIІ передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Закон №213-VIIІ не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

З огляду на аналіз наведених норм закону, колегія суддів дійшла висновку, що з 1 червня 2015 року позивач, який працює на посаді, яка дає право на призначення щомісячного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», втратив право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного закону.

Проте з цієї дати йому повинна бути відновлена виплата пенсії за віком, призначена відповідно до Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.05.2016 у справі №333/6710/15-а.

Відповідно до ч.2 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що незважаючи на ту обставину, що позивач працює на посаді, яка передбачає призначення пенсії/щомісячне грошове утримання на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідач з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року протиправно не відновив виплату призначеної пенсії позивачеві на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Проте, розглядаючи справу, суд першої інстанції порушив норми процесуального права з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено позов про визнання дій протиправними та зобов'язання відновити виплату раніше призначеної пенсії за віком з 01.06.2015 року. Як зазначалося вище позивач мав право на такі пенсійні виплати з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року.

З адміністративним позовом ОСОБА_3 звернувся до суду 16 травня 2016 року, посилаючись на те, що відповідно до ч.2 ст.87 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Тому вважав, що з зазначеним позовом має право звернутися до суду без обмеження строку звернення до суду, оскільки ці суми пенсії не одержані позивачем з вини відповідача.

Згідно з ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Колегія зауважує, що при застосуванні наслідків, передбачених наведеною нормою визначенню підлягає початок перебігу строку звернення до суду, тобто день, з якого особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав і відповідно з якого слід обчислювати строк звернення до суду.

Матеріали справи не містять клопотання про поновлення строку звернення до суду та доказів про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Судова колегія зазначає, що пенсійні виплати носять регулярний характер, виплачуються щомісячно. Позивач з серпня 2014 року щомісячно отримував пенсію за віком, про порушене право дізнався або повинен був дізнатися з червня 2015 року, та не був позбавлений можливості своєчасно звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав, як юрист за фахом.

Тобто про порушення прав на відновлення пенсії за віком позивачу було відомо з червня 2015 року.

Позивач посилається на те, що до спірних правовідносин не застосовуються строки звернення до суду, визначені ст.99 КАС України, так як відповідно до ч.2 ст.87 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсії, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Буквальне тлумачення наведеної норми дає підстави вважати, що ця норма закону стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ.

Таке ж правило закріплене ч.2 ст.46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058), у якій йдеться про те, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, положення наведених норм права регулюють виплату за минулий час уже нарахованих пенсій, однак не виплачених з вини ПФУ.

З огляду на викладене положення ст..87 Закону №1788 та ст..46 Закону №1058 не підлягають застосуванню до заявлених позовних вимог ОСОБА_3, адже приписи цієї норми регулюють виплату за минулий час вже нарахованих пенсій, однак не виплачених з вини ПФУ.

Таким чином до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ст.99 КАС України, оскільки в даному випадку позивачу пенсія не нараховувалась, не виплачувалась, натомість право позивача на отримання пенсії за віком з 01.06.2015 року відповідачем визнано не було, що й стало підставою для звернення ОСОБА_3 до суду.

За таких обставин, необхідною умовою зобов'язання відповідача здійснити виплату позивачу пенсії за минулий час , незважаючи на строки звернення до суду, є безумовне визнання відповідачем права позивача на отримання цього виду пенсії з 01.06.2015 року.

Будь яких доказів на підтвердження поважності причин пропущення строку звернення до суду позивач не надав.

На підставі викладеного позовні вимоги про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести нарахування та виплату на користь поззивача пенсії за віком з 01 червня 2015 року по 15.11.2015 року підлягають залишенню без розгляду.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм процесуального права, що є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування постанови в частині задоволення позовних вимог в період з 01.01.2015 року по 15.11.2015 року з залишенням в цій частині позовних вимог без розгляду.

Керуючись статтями 24, 99, 195, 197, 198, 200, 203, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області на постанову Вугледарського міського суду Донецької області від 02 вересня 2016 року по адміністративній справі №221/2435/16-а - задовольнити частково.

Скасувати постанову Вугледарського міського суду Донецької області від 02 вересня 2016 року по адміністративній справі №221/2435/16-а в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі про визнання дій неправомірними, зобов'язання провести нарахування та виплату на його користь пенсії за віком з 01 червня 2015 року по 15.11.2015 року.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі про визнання дій неправомірними, зобов'язання провести нарахування та виплату на його користь пенсії за віком з 01 червня 2015 року по 15.11.2015 року - залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Вугледарського міського суду Донецької області від 02 вересня 2016 року по адміністративній справі №221/2435/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею чинності.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

Л.В. Ястребова