Справа № 808/1120/16
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/1120/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2017 р.

справа 808/1120/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Головко О.В. Ясенова Т.І.

при секретарі Сколишеві О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05.07.2016 у справі за адміністративним позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Торговельно-виробничий центр «Україна» до Головного управління Державної фіскальної служби в Запорізькій області про скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Торговельно-виробничий центр «Україна» 05.04.2016 звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Запорізькій області, в якому просить визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 05.07.2016 позов задоволений (т2ас51).

В апеляційній скарзі ГУ ДФС в Запорізькій області просить постанову суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилаються на те, що у взаємовідносинах з ТОВ «Інтерпромальп» та ТОВ «Промбудвентиляція» відсутні докази реальності поставок товарів. Не проведено коригування податкового кредиту у взаємовідносинах з ТОВ «Бізнес строй» (т2ас60).

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

Згідно акту №005/08-01-22-01/01559519 від 28.12.2015 документальної планової виїзної перевірки ТДВ ТВЦ «Україна» за 2013-2014 роки, проведеної ГУ ДФС в Запорізькій області, акти виконаних робіт у взаємовідносинах з ТОВ «Інтерпромальп» та ТОВ «Промбудвентиляція» не відповідають формі КБ-2в та довідки КБ-3. Не проведено коригування податкового кредиту при списанні кредиторської заборгованості по операціях з придбання будівельних послуг у ТОВ «Бізнес строй» (т1ас17).

ГУ ДФС в Запорізькій області 13.01.2016 прийняті податкові повідомлення-рішення (т1ас14-16):

Відповідно до пунктів «а», «б» статті 185 Податкового Кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, в тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 188 Податкового Кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, в тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До бази оподаткування враховується вартість товарів/послуг, які постачаються за будь-які кошти (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна та комунальних послуг і енергоносіїв), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платникові податку безпосередньо отримувачем товарів/послуг або будь-якою третьою особою як компенсація вартості товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового Кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки в банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового Кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно пункту 14.1.181 статті 14 Податкового Кодексу України, податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов’язання звітного періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового Кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає в разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (в тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, в тому числі при їх ввезенні на митну територію України (в тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового Кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (в тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, в тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), в тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно реєстраційних документів, основним видом діяльності ТДВ ТВЦ «Україна» є надання в оренду нерухомого майна, купівля-продаж нерухомого майна, оптова торгівля, будівництво.

Між ТДВ ТВЦ «Україна» та ТОВ «Інтерпромальп» укладені договори підряду №20/05-13/1 від 20.05.2013, №26/09 від 26.09.2014 з ремонту автостоянки та покрівлі ТЦ «Україна».

Між ТДВ ТВЦ «Україна» та ТОВ «Промбудвентиляція» укладені договори підряду №06/09 від 06.09.2013, №13/11 від 13.11.2013, №18/02 від 18.02.2014, №13/03 від 13.03.2014, №24/03 від 24.03.2014, №26/06 від 26.06.2014, №13/08 від 13.08.2014 з реконструкції та ремонту приміщень і ганку ТЦ «Україна».

На підтвердження виконання умов укладених договорів надані податкові накладні №7 від 24.05.2013, №3 від 09.09.2013, №6 від 24.09.2013, №6 від 26.11.2013, №4 від 18.12.2013, №2 від 19.02.2014, №2 від 11.03.2014, №24 від 12.03.2014, №5 від 25.03.2014, №3 від 16.04.2014, №3 від 24.06.2014, №1 від 01.07.2014, №2 від 02.07.2014, №5 від 08.07.2014, №6 від 13.08.2014, №7 від 14.08.2014, №1 від 01.09.2014, №9 від 22.10.2014; витяги з єдиного реєстру податкових накладних; акти КБ-2 і довідки КБ-3.

Відповідно до пункту 139.1.9 статті 139 Податкового Кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності, витрати, не підтверджені розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового Кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) в зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні по всім операціям, на які посилається податкова інспекція, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність», пункту 201.1 статті 201 Податкового Кодексу України. Вирішуючи справу по суті, суд першої інстанції правильно вказав, що за отримані послуги у ТОВ «Промбудвентиляція» та ТОВ «Інтерпромальп» позивач повністю розрахувався, в тому числі сплатив податок на додану вартість в ціні отриманих послуг.

Відповідно до пункту 201.4 Податкового Кодексу України, податкова накладна складається в двох примірниках в день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. В разі складання податкової накладної в паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Відповідно до пункту 201.10 Податкового Кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів, послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на викладене, відповідальність за не внесення до бюджету податку на додану вартість повинні нести постачальники продукції (виконавці робіт), а не позивач, який сплатив податок на додану вартість в ціні. В судовому засіданні представник державної фіскальної служби не заперечував що податок на додану вартість перерахований контрагентами до бюджету (т2ас14).

Ні в акті перевірки, ні в апеляційній скарзі фіскальною службою не зазначено, в чому конкретно акти і довідки не відповідають формам КБ-2в, КБ-3. Крім того, з тексту акту перевірки, роботи фактично виконані. Відповідно до положень статті 200 Податкового Кодексу України, ТДВ ТВЦ «Україна» отримало право на одержання бюджетного відшкодування та правомірно зазначило про це в деклараціях з податку на додану вартість.

Суб’єктом владних повноважень не доказано наявність порушень, безпосередньо допущених ТДВ ТВЦ «Україна» у взаємовідносинах з ТОВ «Інтерпромальп» та ТОВ «Промбудвентиляція». Позивач не має відношення до діяльності інших суб’єктів, ніяк не може впливати на оформлення ними документів, не наділений повноваженнями перевіряти посадових осіб контрагентів та не може нести відповідальність за їх дії.

Державна фіскальна служба вважає, що отримані але не оплачені товари, роботи, послуги є отриманими безоплатно, а тому, у відповідності до пункту 192.1 статті 192 Податкового Кодексу України, товариству необхідно було разом із збільшенням доходу зменшити податковий кредит.

Такі твердження відповідача окружний суд правильно визнав безпідставними.

Відповідно до пункту 14.1.257 статті 14 Податкового Кодексу України, безповоротна фінансова допомога – це сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 Податкового Кодексу України, доходи, що враховуються при обчисленні об’єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 135.5.4 статті 135 Податкового Кодексу України, інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку в звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку в звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Відповідно до пункту 192.1 статті 192 Податкового Кодексу України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Перелічені норми не містять посилання на те, що сплив строку позовної давності є підставою для коригування податкового кредиту.

Крім того, слід врахувати, що до складу доходів при списанні кредиторської заборгованості включається і сума податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового Кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Таким чином, у ТДВ ТВЦ «Україна» виник обов’язок включити всю суму непогашеної кредиторської заборгованості до складу доходів з податку на прибуток, що враховується при обчисленні об’єкта оподаткування, що і було зроблено позивачем.

Норми податкового законодавства не передбачають обов’язку платника коригувати податковий кредит, сформований за правилом першої події, на суму податку на додану вартість у складі простроченої кредиторської заборгованості в зв’язку зі спливом строку позовної давності.

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Запорізькій області залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05.07.2016 – без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Вступну та резолютивну частини ухвали проголошено 02.03.2017.

В повному обсязі ухвала складена 09.03.2017.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова