Справа № 653/4204/16-а
Суддя: Венглєвська Н. Б.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 653/4204/16-а
Провадження № 2-а/653/20/17
У Х В А Л А

23 лютого 2017 року Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді Венглєвської Н.Б.

секретаря - Мустафаєва Ф.А.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Генічеськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Генічеської міської ради, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_5 про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати рішення виконавчого комітету Генічеської міської ради № 421 від 15.11.2012 року про оформлення права власності за ОСОБА_5 на житловий будинок «Б» з господарськими будівлями, який розташовано в м. Генічеськ по вул..Коцюбинського, 24, незаконним.

Свої вимоги мотивує тим, що в жовтні 2016 р. ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до позивача про виділ частки в натурі земельної ділянки, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, просила суд виділити їй в натурі належну їй цілу 1/1 частку із земельної ділянки по вул.. Коцюбинського, 24 м.Генічеськ. Згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Генічеської міської ради 23.12.1998 р., ОСОБА_4 на праві власності належить 3/5 частини вищевказаного домоволодіння, як слідує з договору купівлі-продажу частини цього ж домоволодіння від 04.12.2008 р. ОСОБА_5 придбала 2/5 його частини. Оскаржуваним рішенням міської ради № 421 від 15.11.2012 р., відповідач оформив право власності за ОСОБА_5 на житловий будинок «Б» з господарськими спорудами, яка на підставі вказаного рішення зареєструвала право власності на це житло, як на цілу частку. Таким чином, відповідачем було змінено розмір частки позивача, без його згоди, так як ОСОБА_5 незаконно отримала два документи про державну реєстрацію її права на одне і те саме майно, перший на 2/5 його частини, другий на цілу частку. Про наявність оскаржуваного рішення позивачу стало відомо лише в жовтні 2016 р.

Представник виконавчого комітету Генічеської міської ради за дорученням ОСОБА_2, у судовому засіданні заявив клопотання про залишення позову без розгляду, так як вважає, що позивачем без поважних причин пропущено строк позовної давності, так як 16.12.2013 р. сторони звертались до Генічеської міської ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки за адресою: м. Генічеськ, вул. Коцюбинського, 24, до заяви були додані необхідні документи, серед яких був і технічний паспорт на житловий будинок за вищевказаною адресою. Також 10.06.2014 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 була подана заява про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за зазначеною адресою, до якої було додано правовстановлюючі документи. Таким чином представник відповідача вважає, що позивач неодноразово мав доступ до документів, які свідчать, що його право порушено.

У судовому засіданні представник позивача за дорученням ОСОБА_1 пояснив суду, що позов подано у порядку цивільного судочинства, а справа заведена в порядку КАС, тому необхідно зробити перереєстрацію справи, так як вона помилково зареєстрована в порядку КАСу.

Представник третьої особи без самостійних вимог, ОСОБА_6, у судовому засіданні підтримала клопотання представника відповідача, вважає, що позов ОСОБА_4 необхідно залишити без розгляду у звязку з пропуском строку позовної давності.

Суд вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши підстави заявленого клопотання про залишення позову без розгляду у звязку з пропуском строку позовної давності, вважає, що клопотання представника відповідача не підлягає задоволенню, так як суду не надано доказів того, що ОСОБА_4 було відомо про існування оскаржуваного рішення № 421 від 15 листопада 2012 р. про оформлення права власності за ОСОБА_5.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 17 ч.1 п.1 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень /нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії/, чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін субєкт владних повноважень відповідно до п.7 ч.1 ст. 3 КАС означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. До компетенції адміністративного суду належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів/осіб/, відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. Згідно ст.12 ЗК України закріплені повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст та міститься перелік цих повноважень. У звязку з чим міська рада має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Статею 80 ЗК України визначено, що субєктами права власності на землю є зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Відповідно до статей 2, 5 ЗК України органи місцевого самоврядування при здійснені повноважень власника землі є рівноправним субєктом земельних відносин. При здійсненні повноважень власника землі органи місцевого самоврядування є не субєктом владних повноважень у тому розумінні цього значення, в якому його вжито у п.1 ч.1 ст.17 КАС, а рівноправним субєктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію свого права розпоряджатися землею. Оскільки земля та земельні ділянки є обєктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок, тому при розгляді таких спорів суд повинен з"ясувати чи є спір приватноправовим або публічно-правовим, чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права , чи пов"язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності, чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин. Земельні відносини, суб"єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об"єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки /паї/, регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю. Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами передбаченими законом, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією із сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб"єкта владних повноважень згідно зі ст.15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства. Крім того, у разі прийняття суб"єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність /тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації/, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися цивільною юрисдикцією.

Позивач ОСОБА_4 оспорює рішення виконавчого комітету Генічеської міської ради про про оформлення права власності за ОСОБА_5 на житловий будинок «Б» з господарськими будівлями, який розташовано в м. Генічеськ по вул..Коцюбинського, 24, а тому з урахуванням вищезазначеного суд вважає, що даний спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства. Дані обставини також викладені п.п. 6,7 Постанови ВССУ №3 від 01.03.2013 року „ Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.3,17,107,157 КАС України, ст.ст.2,5,80 ЗК України, п.п.6,7 Постанови ВССУ №. Від 01.03.2013 року, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника виконавчого комітету Генічеської міської ради про залишення позову без розгляду відмовити.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Генічеської міської ради, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_5 про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування - закрити.

Розяснити ОСОБА_4, що розгляд таких справ проводиться в порядку цивільного судочинства.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_7