Справа № 803/1013/16
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 р. № 876/10209/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Гуляка В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Аванта" до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2016 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Аванта" звернувся до суду із позовом до відповідача - Головного управління ДФС у Волинській області, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення № 7 від 28.03.2016.

В обґрунтування позовних вимог ТзОВ "Торговий дім "Аванта" зазначає, що відповідачем до відносин, що мали місце у 2014 році, застосовано законодавство, що не було чинним на дату їх існування, відповідач не діяв у спосіб та порядок, передбачений Законом, відтак податкове повідомлення - рішення, прийняте на підставі зроблених податковим органом помилкових висновків під час виїзної планової перевірки з питань дотримання податкового законодавства у період з 01.01.2014 по 31.12.2014 та іншого законодавства у період з 01.01.2014 по 31.12.2014 - є протиправним та підлягає скасуванню.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 28 березня 2016 року за №7.

Постанова мотивована тим, що оскільки фінансово-господарські взаємовідносини між ТзОВ «Торговий дім «Аванта» та Maxaren Enterprises Limited (м. Нікосія, Республіка Кіпр) не відповідають критеріям, встановленим вимогами підпунктів 39.2.1.2 та 39.2.1.4 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України, такі відповідно не відносяться до контрольованих операцій, що виключає обов'язок позивача подавати звіт про контрольовані операції за 2014 рік, а тому підстави для застосування штрафних санкцій за неподання такого звіту відсутні.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача та представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що у період з 24.12.2016 по 12.03.2016 року ГУ ДФС у Волинській області проведено планову виїзну перевірку ТзОВ «Торговий дім «Аванта» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 та іншого законодавства за період за період з 01.01.2014 по 31.12.2014.

Перевіркою, зокрема, виявлено порушення позивачем пп.39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в частині неподання звіту про контрольовані операції за 2014 рік, про що складено акт від 18 березня 2016 року №91/14-01/35495114.

Як слідує з акту від 18.03.2016 №91/14-01/35495114, перевіркою встановлено, що протягом 2014 року ТзОВ «Торговий дім «Аванта» здійснювало господарські операції придбання та реалізації цінних паперів з Maxaren Enterprises Limited (м. Нікосія, Республіка Кіпр) на загальну суму 93420000 грн, що підтверджується: договором купівлі-продажу цінних паперів №БВ/033-11-14/1 від 19 листопада 2014 року, актом прийому-передачі цінних паперів від 19 листопада 2014 року, випискою про операції з цінними паперами по депозитарному рахунку в цінних паперах 301614-UA40005316 від 20 листопада 2014 року, договором купівлі-продажу цінних паперів №БВ/034-11-14/1 від 24листопада 2014 року, актом прийому-передачі цінних паперів від 24 листопада 2014 року, випискою про операції з цінними паперами по депозитарному рахунку в цінних паперах 301614-UA40005316 від 20 листопада 2014 року.

Компанія Махагеп Enterprises Limited зареєстрована у Республіці Кіпр, яка входила до переліку держав (територій), затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №1042-р, у яких ставки податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижчі, ніж в Україні.

Таким чином, відповідач вважає, що відповідно до підпунктів 39.2.1.2 та 39.2.1.4 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) операції між ТзОВ «Торговий дім «Аванта» та компанією Maxaren Enterprises Limited (м. Нікосія, Республіка Кіпр) визнаються контрольованими.

Також, перевіркою встановлено, що протягом 2014 року ТзОВ «Торговий дім «Аванта» згідно із договорами від 1 жовтня 2010 року №384, від 11 жовтня 2013 року №843-13А, від 21 липня 2014 року №1419-11А, від 12 вересня 2011 року №1706-11А, від 17 березня 2011 року №738-11А, від 1 жовтня 2012 року №1106/1-12А, 1 жовтня 2012 року №1106-12А, від 11 жовтня 2013 року №БВ/035-11-14/3 та №843-13А, від 1 лютого 2013 року №152-13А, №15-13А, № 154-13А та №155-13А, від 4 січня 2011 року №64/188-11А, від 31 грудня 2013 року №1388-13А, від 1 травня 2014 року №415-14а здійснювало господарські операції із надання, придбання та реалізації товарів і послуг, цінних паперів із ТзОВ « 555-Торгова мережа» на загальну суму 105 651 088, 01 грн.

Відповідно до інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в порядку визначеному статтею 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», та відображеної в АІС «Податковий блок», корпоративними правами ТзОВ «Торговий дім «Аванта» та ТзОВ « 555-Торгова мережа» володіли одні і ті ж самі особи.

Згідно із даними АІС «Податковий блок» суми експортних операцій, які здійснювало ТзОВ « 555-Торгова мережа» у 2014 році, відображалися товариством в деклараціях з податку на додану вартість за 2014 рік в рядку 2.1 «операції з вивезення товарів за межі митної території України» та оподатковувалися за ставкою 0 відсотків.

Таким чином, відповідач вважає, що відповідно до підпунктів 39.2.1.1 та 39.2.1.4 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) операції між ТзОВ «Торговий дім «Аванта» та ТзОВ « 555-Торгова мережа» є контрольованими.

За наслідками перевірки ГУ ДФС у Волинській області прийняте податкове повідомлення-рішення від 28 березня 2016 року за №7, яким позивачу збільшено суму грошового зобов»язання у вигляді адміністративного штрафу та інші санкції (надходження коштів, контроль за справлянням яких закріплено за ГУ ДФС) в розмірі 365 400, 00 грн.

Не погодившись з винесеним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку до ДФС України, рішенням якого від 27 травня 2016 року №11617/6/99-99-11-03-01-25 скаргу ТзОВ «Торговий дім «Аванта» залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 28.03.2016 року за №7 без змін. Як наслідок, ТзОВ «Торговий дім «Аванта» оскаржило зазначене податкове повідомлення - рішення в судовому порядку.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Розглядувані правовідносини регулюються приписами ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення цих відносин).

Зокрема, відповідно до пп.39.2.1 п.39.2 ст.39 ПК України контрольовані операції для цілей цього Кодексу контрольованими операціями є: 39.2.1.1 господарські операції з придбання (продажу) товарів (робіт, послуг), що здійснюються платниками податків з пов'язаними особами - нерезидентами; господарські операції з придбання (продажу) товарів (робіт, послуг), що здійснюються платниками податків з пов'язаними особами - резидентами, які: задекларували від'ємне значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток за попередній податковий (звітний) рік застосовують спеціальні режими оподаткування станом на початок податкового (звітного) року; сплачують податок на прибуток підприємств та/або податок на додану вартість за іншою ставкою, ніж базова (основна), що встановлена відповідно до цього Кодексу, станом на початок податкового (звітного) року; не були платниками податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість станом на початок податкового (звітного) року.

За приписами пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України (в редакції, що діяла до 1 січня 2015 року) платники податків (крім Національного банку України), які протягом звітного періоду здійснювали контрольовані операції, зобов'язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, наступного за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Звіт про контрольовані операції за 2014 рік подається до 1 травня 2015 року і формується з урахуванням норм ст. 39 ПК України, у редакції, що діяла до 01.01.2015 (пункт 2 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням» від 28.12 2014 №72-VІІІ).

Таким чином, контрольованими, зокрема, визнаються господарські операції з придбання (продажу) товарів (робіт, послуг), що здійснюються платниками податків з пов'язаними особами - резидентами, які сплачують податок на додану вартість за іншою ставкою, ніж базова (основна), що встановлена відповідно до цього Кодексу, станом на початок податкового (звітного) року.

При цьому датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг в разі експорту товарів в розумінні пп. «б» п. 187.1 ст. 187 ПК України є дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства.

Судом встановлено, що згідно із розшифровкою р. 2.1 декларації з податку на додану вартість ТзОВ « 555-Торгова мережа» за січень 2014 року митні декларації з експорту товарів №805160000/2014/000312, №100270001/2014/573093, №805160000/2014/000311, №805160000/2014/000317 та №805160000/2014/000309 товариство оформило 31.01.2014, а отже станом на 01.01.2014 ТзОВ « 555-Торгова мережа» не мало податкових зобов'язань щодо сплати податку на додану вартість за операціями з постачання товарів/послуг в режимі експорту.

Так, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (п. 200.1 ст. 200 ПК України).

Згідно із підпунктом «а» 195.1.1 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України ставка податку на додану вартість по експортних операціях становить 0 відсотків.

Форма податкової декларації з податку на додану вартість, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 25 листопада 2011 року №1492 (що діла в 2014 році), в рядку 2.1 - операції з вивезення товарів за межі митної території України в колонці «сума податку на додану вартість» вже містить значення « 0», тобто не підлягає заповненню.

З наведеного слідує, що наявність експортних операцій, які оподатковуються податком на додану вартість за ставкою 0 відсотків не впливає на суму податкових зобов'язань і суму податкового кредиту звітного податкового періоду та не призводить до сплати податку до бюджету.

Слід зазначити, що пп. 39.2.1.1 п. 39.2 статті 39 ПУ України встановлено саме факт сплати податку на додану вартість за іншою ставкою, ніж базова (основна) у якості обов'язкової ознаки контрольованих операцій, відтак його відсутність виключає можливість віднесення операцій платника податку до контрольованих.

Суд звертає увагу на те, що на підтвердження висновку щодо сплати ТзОВ « 555-Торгова мережа» податку на додану вартість за іншою ставкою, ніж базова (основна) станом на початок 2014 податкового (звітного) періоду податковим органом на розгляд суду належних та допустимих доказів не надано.

Крім того, із змісту пп.39.2.1.1 та п.39.2.1.4 п. 39.2 ст. 39 ПК України слідує, що контрольованою є операція, яка відповідає ряду критерій, а саме: суб'єктному складу (вчинення господарських операцій пов'язаними між собою особами), об'єктному складу (вчинення господарських операцій саме з придбання (продажу) товарів (робіт, послуг) та вартісному (вчинення господарських операцій з кожним контрагентом на загальну суму, що дорівнює або перевищує 50 мільйонів гривень).

Таким чином, за умови невідповідності господарських операцій платника податків вказаним критеріям, вищевказана стаття Податкового кодексу України до спірних правовідносин не підлягає застосуванню.

У розумінні пп. 14.1.202, 14.1.244 п. 14.1 статті 14 ПК України продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари. При цьому, товари - матеріальні та нематеріальні активи, у тому числі земельні ділянки, земельні частки (паї), а також цінні папери та деривативи, що використовуються у будь-яких операціях, крім операцій з їх випуску (емісії) та погашення.

Також, відповідно до пп. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14 ПК України постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об'єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об'єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності. З метою оподаткування постачанням послуг, зокрема є: передача результатів виконаних робіт, наданих послуг платнику податку, уповноваженому згідно з договором вести облік результатів спільної діяльності без утворення юридичної особи, а також їх повернення таким платником податку після закінчення спільної діяльності; передача (внесення) виконаних робіт, наданих послуг як вклад у спільну діяльність без утворення юридичної особи, а також повернення послуг.

Наведені норми Кодексу не відносять до операцій з продажу (реалізації) товарів та постачання послуг операції з придбання та реалізації цінних паперів, а тому такі операції не підпадають під визначення контрольованих операцій.

Отже за невідповідності фінансово-господарських взаємовідносин між ТзОВ «Торговий дім «Аванта» та Maxaren Enterprises Limited (м. Нікосія, Республіка Кіпр) вимогам підпунктів 39.2.1.2 та 39.2.1.4 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України, такі не відносяться до контрольованих операцій.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного переконання, що відсутність підстав для визнання операцій контрольованими, вчинених позивачем із Maxaren Enterprises Limited (м. Нікосія, Республіка Кіпр) та ТзОВ « 555-Торгова мережа», виключає обов'язок позивача подавати звіт про контрольовані операції за 2014 рік, як наслідок, застосування податковим органом штрафних санкцій за неподання звіту є протиправним.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання у вигляді адміністративного штрафу та інші санкції (надходження коштів, контроль за справляння яких закріплено за ГУ ДФС) в розмірі 365400,00 грн є безпідставним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись частиною 3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року у справі № 803/1013/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І. В. Глушко

Судді О.О. Большакова

В. В. Гуляк

Ухвала складена в повному обсязі 14.03.2017.