Справа № 2а/2570/5535/2011
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2011-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

15.11.2011 Справа № 2а/2570/5535/2011
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2011 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Клопот С.Л.,

при секретарі Герасенко А.В. ,

з участю представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Бобровицькому районі Чернігівської області до відділу державної виконавчої служби Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області про визнання неправомірними дій та постанови та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в Бобровицькому районі Чернігівської області (далі УПФУ в Бобровицькому районі) звернулось до суду з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області (далі ВДВС Бобровицького РУЮ) про визнання неправомірними дій щодо винесення постанови від 13.10.2011 року про стягнення з боржника виконавчого збору та постанови від 13.10.2011 про стягнення з боржника виконавчого збору та скасування даної постанови. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 14.10.2011 року позивачем отримано оскаржувану постанову від 13.10.2011 року про стягнення з боржника виконавчого збору. Вказану постанову вважають безпідставною, оскільки виконавче провадження № 29026855 відкрито 05 жовтня 2011 року та надано семиденний строк для його виконання в добровільному порядку до 13 жовтня 2011 року. Вже 07 жовтня 2011 року спеціалістами управління була відпрацьована вказана постанова державного виконавця та позивачу у справі нараховано 1050,92 грн. Статтею 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що фінансування таких виплат проводиться за рахунок Державного бюджету України. До управління кошти для вказаних потреб з Держбюджету не надходили. Власних коштів на такі витрати у бюджеті Пенсійного фонду не передбачено, а використання коштів Пенсійного фонду не за призначенням не допускається. Про це було повідомлено відділ ДВС. Незважаючи на відсутність об'єктивної вини, начальником відділу ДВС Бобровицького РУЮ ОСОБА_1 14.10.2011 надіслано на адресу управління постанову про стягнення виконавчого збору - 1360,00 грн., яка розрахована, виходячи з норм ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», а саме вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, в його задоволенні просив відмовити в повному обсязі та пояснив, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 05.10.2011 року була вручена боржнику в цей же день та не оскаржена позивачем. Вказаною постановою державним виконавцем надано семиденний строк для добровільного виконання рішення суду, тобто до 12.10.2011 року. Жодних доказів від УПФУ в Бобровицькому районі про виконання виконавчого листа до відділу в термін до закінчення добровільного строку не надійшло. Лише 14.10.2011 року надійшов лист з додатками про нарахування щомісячної державної допомоги як дитині війни. Але дані докази не свідчать про повне виконання виконавчого листа, оскільки виконавчий лист має резолютивну частину та містить вимоги, які необхідні виконати органам державної виконавчої служби. У резолютивній частині виконавчого листа міститься вимога «нарахувати та виплатити», тому виконуючи вимогу «нарахування», не можна вважати виконавчий лист виконаний в повній мірі, бо виплата не була здійснена. Вказівка УПФУ на відсутності коштів не дає законних підстав вважати виконаним в повній мірі виконавчий лист. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» 13.10.2011 року винесена постанова про стягнення виконавчого збору, яка не суперечить чинному законодавству та винесена правомірно в належні законодавством строки.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».

На виконання до відповідача надійшов виконавчий лист № 2-а/2502/1015/11, виданий 03.10.2011 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області про зобовязання управління Пенсійного фонду України в Бобровицькому районі Чернігівської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 за період з 26 жовтня 2010 року по 26 квітня 2011 року відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», з урахуванням фактично сплачених сум у цей період.

Стаття 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Керуючись ст.ст. 19, 25 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою стягувача 05.10.2011 року відповідачем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та відповідно ч.5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» копія постанови про відкриття направлена сторонам виконавчого провадження за вих.. №03-29/6089 від 05.10.2011 року та боржнику надано семиденний термін для добровільного виконання. Постанова про відкриття виконавчого провадження вручена боржнику 05.10.2011 року та УПФУ в Бобровицькому районі не оскаржувалась.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Семиденний термін становив до 12.10.2011 року, та в звязку з невиконанням постанови суду у вказаний строк, відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» 13.10.2011 року відповідачем винесена постанова про стягнення виконавчого збору.

Позивач зазначає про нарахування стягувачу щомісячної державної допомоги як дитині війни за рішенням суду та неможливість здійснити виплату у звязку з відсутністю коштів, однак таке нарахування не свідчить про повне виконання виконавчого листа, оскільки виконавчий лист має резолютивну частину та містить вимоги, які необхідні виконати органам державної виконавчої служби. У резолютивній частині виконавчого листа міститься вимога «нарахувати та виплатити», тому виконуючи вимогу «нарахування», не можна вважати виконавчий лист виконаний в повній мірі, бо виплата не була здійснена.

Суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, таким чином посилання субєктів владних повноважень на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань, судом до уваги не приймається.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд враховує, що відповідно до ст. 124 Конституції України рішення суду ухвалюється іменем України та є обовязковим для виконання.

Суд бере до уваги, що обовязкове виконання рішення суду, в тому числі, субєктами наділеними владними повноваженнями, покладається також конвенцією «Про захист прав та свобод людини», яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 року. Отже, її положення є обовязковими для виконання Україною. Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України, до яких відносяться також і позивач. Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили повинно бути виконане, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не беруться. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської Конвенції з прав людини.

Таким чином надавши правову оцінку всім обставинам справи, які знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, доводяться як матеріалами справи так і поясненнями представника відповідача, якими повністю доведено, що оскаржувана позивачем постанова є правомірною та прийнята на підставі Закону України «Про виконавче провадження», з дотримання всіх вимог, встановлених даним нормативно-правовим актом, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову управління пенсійного фонду України в Бобровицькому районі Чернігівської області - відмовити.

Постанова набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Клопот С.Л.