Справа № 176/154/17
Суддя: Крамар О. М.
Дата ухвалення: 2017-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №176/154/17
провадження №2-а/176/29/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2017 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Крамар О.М.,

з участю секретаря Кіняк Т.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Рубцової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовті Води адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до П'ятихатського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3, 02.02.2017 року, звернулася до суду з позовом в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до П'ятихатського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_5, який є батьком її сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Після смерті ОСОБА_5 у сина ОСОБА_4 виникло право на призначення пенсії по втраті годувальника.

21 жовтня 2016 року вона звернулась із заявою до Жовтоводського відділу з питань призначення та перерахунку пенсії П'ятихатського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про призначення пенсії по втраті годувальника.

Пенсія по втраті годувальника на утримання сина ОСОБА_4 була призначена на підставі її заяви з 17 листопада 2015 року. необхідні документи для призначення пенсії їй були надані родичами померлого ОСОБА_5, з яким вона перебувала в шлюбі з 2002 року. Шлюб між ними розірвано в 2009 році.

В грудні 2016 року їй не була перерахована пенсія по втраті годувальника. Тому вона звернулася із заявою до П'ятихатського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області за роз'ясненнями причин не перерахування їй пенсії. Листом від 21.12.2016 року їй повідомлено, що наданий трудовий договір від 01 березня 1993 року №2155 про роботу ОСОБА_5 у приватного підприємця ОСОБА_7 з 01 березня 1993 року по 30 листопада 1997 року викликає сумнів і необхідно провести перевірку стажу роботи за вказаний період. Далі, відповідач листом від 27.12.2016 року повідомив їй, що вона не має право на призначення пенсії по втраті годувальника, оскільки на трудовому договорі відсутня відмітка про виконання договору, а ФОП ОСОБА_7 з січня 1993 року по 14 грудня 2016 року на обліку не перебував, страхові внески не сплачував.

В січні 2017 року вона отримала протокол №54 від 28.12.2016 року комісії по вирішенню спірних питань по призначенню та виплаті пенсій про відмову їй, ОСОБА_3, у призначенні пенсії по втраті годувальника. Комісією вирішено провести розрахунок переплати пенсії з 17.11.2015 року по 30.11.2016 року. Підставою для відмови в призначенні пенсії є те, що неможливо підтвердити достовірність довідки про стаж роботи ОСОБА_5 згідно договору від 01 березня 1993 року №2155 про роботу останнього у приватного підприємця ОСОБА_7 з 01 березня 1993 року по 30 листопада 1997 року. П'ятихатське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області посилається на акт від 16.12.2016 року №790 за результатами документальної перевірки достовірності довідки про стаж роботи ОСОБА_5 у ФОП ОСОБА_7 в м. Черкасах у зазначений вище період. Зазначену перевірку проводило управління ПФУ у м. Черкасах за дорученням П'ятихатського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області.

Рішення комісії від 28.12.2016 року вважає неправомірним.

01 березня 1993 року між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_5 укладено трудову угоду, в якій визначено її предмет, права, обов'язки, відповідальність сторін та умови дострокового розірвання договору. Із зазначеного договору слідує, що він укладений на невизначений строк, а тому запис на договорі про його розірвання з 30 листопада 1997 року свідчить про закінчення трудових відносин між роботодавцем та ОСОБА_5 Посилання відповідача на те, що договір не має відмітки про його виконання, у даному випадку, є безпідставними. На час укладення договору він відповідав вимогам ст.24 КЗпП України і будь-яких відміток про його виконання не потребував.

Вважає, що перевірка органами пенсійного фонду достовірності довідки про стаж роботи ОСОБА_5 у ФОП ОСОБА_7 у період з 01 березня 1993 року по 30 листопада 1997 року проведена необ'єктивно та неповно.

Зокрема, в реквізитах ФОП ОСОБА_7, що містяться у договорі від 01 березня 1993 року №2155, зазначено два коди: рукописний код - НОМЕР_1 та код зазначений на печатці ФОП ОСОБА_7 - НОМЕР_2. Перевірка ФОП ОСОБА_7 органом пенсійного фонду проводилась лише за одним ідентифікаційним номером - НОМЕР_1. Відповідач вважає це кодом ЄДРПОУ - код фізичних осіб-підприємців. Згідно перевірки слідує, що за вказаним кодом - НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_7 в період з 01.03.1993 року по 30.11.1997 року зареєстрованим не був. Але органом пенсійного фонду не перевірено реєстрацію ОСОБА_7, як фізичну особу - підприємця, за вище вказаний період за іншим кодом - НОМЕР_2. Адже в подальшому ОСОБА_7 значиться зареєстрованим як ФОП в органах пенсійного фонду за цим кодом з 22.05.1998 року. Окрім того, в договорі від 01.03.1993 року №2155 зазначено, що ОСОБА_7 мав реєстраційне посвідчення підприємця НОМЕР_3 видане виконкомом Черкаської Ради народних депутатів 25 жовтня 1992 року, але ці відомості залишилися поза увагою пенсійного фонду під час проведення перевірки. З акту перевірки №790 від 16.12.2016 року слідує, що перевірка на запит відповідача проведена органом Пенсійного фонду м. Черкаси за інформацією з відомчих реєстрів Управління ПФУ в м. Черкаси. Відомості про юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців містяться в Єдиному державному реєстрі. До 01.07.2004 року такі відомості містяться в органі виконавчої влади, в якому до цього періоду проводилася державна реєстрація фізичних осіб-підприємців. Проте, орган пенсійного фонду не звертався до органів виконавчої влади за отриманням відомостей про реєстрацію ФОП ОСОБА_7 в період з 01.03.1993 року по 30.11.1997 року.

Таким чином, відповідач не надав будь-яких доказів, які б підтвердили недостовірність договору від 01.03.1993 року №2155 про роботу ОСОБА_5 у ФОП ОСОБА_7 в період з 01.03.1993 року по 30.11.1997 року, а тому безпідставно виключив зазначений період зі стажу померлого і неправомірно відмовив їй у призначенні пенсії по втраті годувальника на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4.

Просила визнати протиправними дії П'ятихатського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні їй, ОСОБА_3, пенсії по втраті годувальника. Скасувати протокол комісії по спірним питанням при призначенні та виплаті пенсії П'ятихатського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області № 54 від 28.12.2016 року про відмову їй, ОСОБА_3, у призначенні пенсії по втраті годувальника. Зобов'язати П'ятихатське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити їй, ОСОБА_3, пенсію по втраті годувальника на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги довірителя підтримала за обставин викладених в позові. Уточнила вимоги та просила, окрім іншого, зазначеного в позові, зобов'язати П'ятихатське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити ОСОБА_3 пенсію по втраті годувальника на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 17 листопада 2015 року.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Подала суду письмові заперечення. В запереченнях посилається на те, що відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України від 09.07.2003 № 1058-VІ « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія по втраті годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на

день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності 3 групи. При цьому дітям пенсія по втраті годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Пунктом 2 частини 2 вищезазначеної статті непрацездатними членами сім'ї, вважаються діти померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Відповідно до заяви позивача від 21.10.2016 про призначення пенсії по втраті годувальника, для розрахунку стажу померлого годувальника останньою було надано договір від 01.03.1993 № 2155, укладений між ФОП ОСОБА_7 та померлим годувальником ОСОБА_5. Проте, вважають, що даний договір оформлений з порушенням норм чинного законодавства. А саме, не містить договір інформації про дату народження та місця проживання (реєстрації) сторін; суму обов'язкових виплат заробітної плати; надання відпусток та їх терміни. Також даний договір не зареєстрований, а ні в Пенсійному фонді України, а ні в Центрі зайнятості; протягом більш як 4 роки в договорі не вносилися зміни у зв' язку зі змінами мінімальної заробітної плати, договір не подовжувався щороку та був розірваний 30.11.1997 без відповідних підтверджень його виконання та сплати страхових внесків за найманого працівника. Ніяких печаток, окрім печатки приватного підприємця немає, хоча він складений у 3-х примірниках. Померлий ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 на день смерті, на ІНФОРМАЦІЯ_6, для призначення пенсії повинен мати 10 років страхового стажу, але відповідно до трудової книжки та інформації персоніфікованого обліку його стаж складає - 07 років 06 місяців 22 дні. Згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. При проведенні контрольної перевірки за матеріалами пенсійної справи позивача було виявлено відсутність в трудовому договорі відмітки про його виконання. На вимогу перевіряючого Управління ПСЗН Жовтоводської міської ради відповідачем було направлено запит щодо проведення перевірки стажу роботи ОСОБА_5 за період з 01.03.1993 по 30.11.1997р. За результатами перевірки було складено акт № 780 від 16.12.2016 року, яким встановлено, що згідно даних АРМ ОССВ та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб - підприємців, ФОП ОСОБА_7 за період з 01.01.1993 року по 14.12.2016 року на обліку не перебував, страхові внески не сплачував. Згідно даних (АРМ ОССВ) перебував на обліку в управлінні ПФУ в м. Черкасах ФОП ОСОБА_7 з 22.05.1998 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. Отже, за результатами даної перевірки неможливо підтвердити достовірність довідки про стаж роботи ОСОБА_5, який згідно договору від 01.03.1993р. працював на посаді продавця у ФОП ОСОБА_7 Тому позивач не має права на призначення пенсії по втраті годувальника. Просили в позові відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача - адвоката, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, матеріали пенсійної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_5, який є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Матір'ю ОСОБА_4 є позивачка ОСОБА_3. /а.с.8,9/. Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірвано в органах РАЦС 30.12.2009 року, актовий запис №197 /а.с.19/

Неповнолітній ОСОБА_4 проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 08.08.2016 року, виданої ЖРЕД №2 /а.с.10/

Після смерті ОСОБА_5 у сина ОСОБА_4 виникло право на призначення пенсії по втраті годувальника.

21 жовтня 2016 року позивачка ОСОБА_3 звернулась до Жовтоводського відділу з питань призначення та перерахунку пенсії П'ятихатського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника /а.с.29/. Позивачем в підтвердження страхового стажу померлого ОСОБА_5 органу пенсійного фонду було надано договір №2155 від 01 березня 1993 року.

На підставі поданої позивачкою заяви та документів П'ятихатським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області ОСОБА_3 призначено пенсію по втраті годувальника на утримання сина ОСОБА_4, починаючи з 17 листопада 2015 року.

Пенсія по втраті годувальника позивачу виплачувалась до 30 листопада 2016 року. Зазначені обставини не заперечувала в судовому засіданні представник відповідача. Тобто на час призначення пенсії позивачу у органа пенсійного фонду не виникало жодних сумнівів щодо достовірності поданих позивачем документів для призначення такої пенсії.

В грудні 2016 року позивачу не була перерахована пенсія по втраті годувальника. У зв'язку із чим позивач, 08.12.2016 року звернулася із заявою до П'ятихатського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області за роз'ясненнями причин не виплати їй пенсії /а.с.16/.

Листом від 21.12.2016 року П'ятихатське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що наданий трудовий договір від 01 березня 1993 року №2155 про роботу ОСОБА_5 у приватного підприємця ОСОБА_7 з 01 березня 1993 року по 30 листопада 1997 року викликає сумнів і необхідно провести перевірку стажу роботи за вказаний період. Далі, відповідач листом від 27.12.2016 року повідомив позивача про те, що остання не має право на призначення пенсії по втраті годувальника, оскільки на трудовому договорі відсутня відмітка про виконання договору, а ФОП ОСОБА_7 з січня 1993 року по 14 грудня 2016 року на обліку не перебував, страхові внески не сплачував /а.с. 17,18/.

Протоколом №54 від 28.12.2016 року комісії по вирішенню спірних питань по призначенню та виплаті пенсій ОСОБА_3 відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника. Комісією вирішено провести розрахунок переплати пенсії з 17.11.2015 року по 30.11.2016 року. Підставою для відмови в призначенні пенсії позивачу стала неможливість підтвердити достовірність довідки про стаж роботи ОСОБА_5 згідно договору від 01 березня 1993 року №2155 про роботу останнього у приватного підприємця ОСОБА_7 з 01 березня 1993 року по 30 листопада 1997 року. /а.с.12/. Окрім того, П'ятихатське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області посилається на акт від 16.12.2016 року №790 за результатами документальної перевірки достовірності довідки про стаж роботи ОСОБА_5 у ФОП ОСОБА_7 в м. Черкасах у зазначений вище період. Зазначену перевірку проводило управління ПФУ у м. Черкасах за дорученням П'ятихатського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області. /а.с.31/.

З матеріалів справи слідує, що 01 березня 1993 року між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_5 укладено договір, який, у свою чергу, є трудовою угодою. Сторонами угоди визначено та обумовлено предмет договору, права, обов'язки, відповідальність сторін та умови дострокового розірвання договору. За вказаним договором ОСОБА_5 здійснював реалізацію товарів в магазині господарських товарів у ФОП ОСОБА_7 Згідно зазначеного договору слідує, що він укладений на невизначений строк, проте, договір містить запис про його розірвання з 30 листопада 1997 року. Зазначений запис свідчить про закінчення трудових відносин між роботодавцем ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_5 На час укладення вказаного договору він відповідав вимогам ст.ст.21,22,23,24 КЗпП України і будь-яких відміток про його виконання не потребував. /а.с.11/

В реквізитах ФОП ОСОБА_7, що містяться в даному трудовому договорі, зазначено два коди: один рукописний код - НОМЕР_1 та другий код, зазначений на печатці ФОП ОСОБА_7 - НОМЕР_2. Перевірка ФОП ОСОБА_7 органом пенсійного фонду проведена за одним ідентифікаційним номером - НОМЕР_1. Згідно перевірки слідує, що за вказаним кодом - НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_7 в період з 01.03.1993 року по 30.11.1997 року зареєстрованим не був.

Проте, органом пенсійного фонду не перевірено реєстрацію ОСОБА_7, як фізичну особу - підприємця, за вище вказаний період за іншим кодом - НОМЕР_2. Адже в подальшому ОСОБА_7 значиться зареєстрованим як ФОП в органах пенсійного фонду за цим кодом з 22.05.1998 року.

Окрім того, в договорі від 01.03.1993 року №2155 зазначено, що ОСОБА_7 мав реєстраційне посвідчення підприємця НОМЕР_3, видане виконкомом Черкаської Ради народних депутатів 25 жовтня 1992 року, але ці відомості залишилися поза увагою пенсійного фонду під час проведення перевірки, що свідчить про неповну перевірку достовірності відомостей про наявність трудового стажу ОСОБА_5

З акту перевірки №790 від 16.12.2016 року, проведеної Управлінням ПФУ в м. Черкасах, слідує, що згідно даних АРМ ОССВ та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб - підприємців, ФОП ОСОБА_7 за період з 01.01.1993 року по 14.12.2016 року на обліку не перебував, страхові внески не сплачував. Проте, згідно даних (АРМ ОССВ) перебував на обліку в управлінні ПФУ в м. Черкасах ФОП ОСОБА_7 з 22.05.1998 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, за кодом ЕДРПОУ НОМЕР_2, тобто за тим кодом, який співпадає з кодом на печатці ФОП ОСОБА_7, який міститься на трудовому договорі від 01.03.1993 року №2155. За результатами перевірки органу пенсійного фонду не можливо підтвердити достовірність довідки про стаж роботи ОСОБА_5

Проте, на думку суду, перевірка достовірності відомостей про стаж роботи ОСОБА_5 проведена поверхнево та неповно.

Так, орган пенсійного фонду не здійснив перевірку відомостей про реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 в органах виконавчої влади, адже на час укладення трудового договору Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб - підприємців не існувало. Зазначена інформація знаходилась в органах виконавчої влади, оскільки на той час саме цей орган здійснював державну реєстрацію таких осіб.

Окрім того, відповідачем суду надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з якого не можливо визначити про яку саме фізичну особу - підприємця запрошувалися відомості про реєстрацію. Найменування ФОП ОСОБА_7 зазначений витяг взагалі не містить.

Згідно зі ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України від 09.07.2003 № 1058-VІ « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія по втраті годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності 3 групи. При цьому дітям пенсія по втраті годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Пунктом 2 частини 2 вищезазначеної статті непрацездатними членами сім'ї, вважаються діти померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють чи прийнятті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги або заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі ст. 71 КАС країни кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, на думку суду, відповідач не надав будь-яких доказів, які б підтвердили недостовірність договору від 01.03.1993 року №2155 про роботу ОСОБА_5 у ФОП ОСОБА_7 в період з 01.03.1993 року по 30.11.1997 року, а тому безпідставно виключив зазначений період зі стажу померлого і неправомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії по втраті годувальника на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4.

Окрім того, слід зауважити, що на підставі заяви ОСОБА_3, первісно, в21.10.2016 року, орган пенсійного фонду призначив останній пенсію по втраті годувальника і жодних сумнівів щодо достовірності відомостей в поданих нею документах у пенсійного фонду не виникало. А тому суд вважає за необхідне відновити її права, окрім іншого, шляхом зобов'язання П'ятихатське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити ОСОБА_3 пенсію по втраті годувальника на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 17 листопада 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати із Державного бюджету України. Судові витрати здійснені позивачем в розмірі 640 грн., а тому вони підлягають стягненню з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.24, 46 Конституції України, Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.2, 11, 69, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії П'ятихатського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_3 пенсії по втраті годувальника.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії по спірним питанням при призначенні та виплаті пенсії П'ятихатського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, оформленого протоколом № 54 від 28.12.2016 року, про відмову ОСОБА_3 у призначенні пенсії по втраті годувальника.

Зобов'язати П'ятихатське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити ОСОБА_3 пенсію по втраті годувальника на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 17 листопада 2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 640 грн.

На постанову можу бути подано апеляційну скаргу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя