Справа № 815/936/16
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

15 березня 2017 року м. Київ К/800/7508/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військового прокурора південного регіону України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання протиправними дій щодо нерозгляду заяв, зобов'язання розглянути заяви та прийняти рішення,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до військового прокурора південного регіону України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання протиправними дій щодо нерозгляду заяв, зобов'язання розглянути заяви та прийняти рішення.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року адміністративний позов залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просив їх скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий судовий розгляд або для продовження розгляду.

Разом з тим, дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, у відкритті провадження за касаційною скаргою необхідно відмовити з наступних підстав.

За змістом частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби розглядаються та вирішуються протягом розумного строку, але не більше двадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною другою статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Наслідки неприбуття в судове засідання особи, яка бере участь у справі, встановлені статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з частиною 3 якої, у разі повторного неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Вищезазначена процесуальна норма кореспондується з пунктом 4 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у попереднє судове засідання чи у судове засідання без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

При цьому, «повторність» означає вчинення знову, тобто основною ознакою повторності є здійснення аналогічного, тотожного. При цьому черговість та порядок вчинення дій не впливає на факт їх повторності. А тому «повторне неприбуття», як підстава для залишення позовної заяви без розгляду, означає неявку у судове засідання два чи більше разів без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття протягом усього розгляду справи та не обов'язково двічі підряд.

Отже, за змістом вищезазначених норм процесуального права, суд може залишити позовну заяву без розгляду лише за наявності певних умов, а саме, якщо особа повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, повторно не прибула у попереднє судове засідання чи у судове засідання без поважних причин і не заявила про розгляд справи за її відсутності.

Судами встановлено, що дана справа перебувала у провадженні Одеського окружного адміністративного суду з 04 березня 2016 року.

Водночас, з 18 травня 2016 року ОСОБА_1 в судові засідання не з'являвся.

Так, зокрема, на підтвердження поважності причин неприбуття у судове засідання, яке було призначене на 02 грудня 2016 року позивачем через канцелярію суду надано довідку Комунальної установи Одеського обласного Клінічного медичного центру б/н, яка датована 02 грудня 2016 року. При цьому, вказаний документ надійшов на адресу суду 01 грудня 2016 року, тобто, хронологічно раніше ніж вона складена.

В обґрунтування поважності неприбуття у судове засідання 15 грудня 2016 року ОСОБА_1 подано довідку №12837, видану ТОВ «СВЯТАЯ ЕКАТЕРИНА-ОДЕССА».

Водночас, у довідці «Преемственности» №12837, яку видано ТОВ «СВЯТАЯ ЕКАТЕРИНА-ОДЕССА», відсутня дата її складання, відтиск печатки лікаря, який її видавав, а також у даному документі вказано лише те, що 14.12.2016 року о 14:58 год. був здійснений виклик ОСОБА_1 та, що він був оглянутий бригадою екстреної (невідкладної) швидкої допомоги. При цьому, як встановлено судом першої інстанції, заява про зупинення провадження у справі в зв'язку з його (позивача) хворобою, до якої додано вказану довідку, була подана до суду особисто позивачем, й зареєстрована в БД «ДСС» 14 грудня 2016 року о 15:47:39 год.

Зважаючи на те, що позивач 13 разів поспіль не з'являвся у судові засідання, проаналізувавши наведені позивачем причини неприбуття у судові засідання, а також подані ним докази в підтвердження поважності вказаних причин, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов вірного висновку про залишення адміністративного позову без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України в зв'язку з повторним без поважних причин неприбуттям позивача у судове засідання.

До того ж, як правильно зазначено судами попередніх інстанцій, необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Втім, як вже зазначалося, неприбуття позивача у судове засідання, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, було тринадцятим.

Наведені ж у касаційній скарзі доводи, а також додані до неї матеріали не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, а відтак ухвали судів попередніх інстанцій про залишення позовної заяви без розгляду є правильними.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (а у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки не містить належних доводів в підтвердження незаконності постановлених судами попередніх інстанцій рішень, а тому, з врахуванням наведених приписів пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, не викликає необхідності перевірки судом касаційної інстанції матеріалів справи, що в свою чергу, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військового прокурора південного регіону України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання протиправними дій щодо нерозгляду заяв, зобов'язання розглянути заяви та прийняти рішення.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України С.С. Пасічник