Справа № 214/5979/16-а(2-а/214/40/17)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 березня 2017 рокусправа № 214/5979/16-а(2-а/214/40/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

секретар судового засідання: Федосєєва Ю.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року у справі № 214/5979/16-а (2-а/214/40/17) за позовом ОСОБА_2 до інспектора патрульної поліції ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просила: (а.с. 30-37)

- визнати дії відповідача щодо складання Постанови серії ДР № 134632 від 20.10.2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про накладенні на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП незаконним;

- визнати постанову серії ДР № 134632 від 20.10.2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача є ознаки правопорушення, а тому ії правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення інспектором патрульної поліції в межах його повноважень, оскільки жодних доказів, які б свідчили про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, позивач не надав.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

20.10.2016 року інспектором патрульної УПП у м. Кривому Розі лейтенантом поліції ОСОБА_3 винесено постанову серії ДР № 134632, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, за те що, о 10 годині 48 хвилин в м. Кривому Розі по вул. Філатова, 10, керуючий автомобілем CHEVROLET CRUZE, державний номер НОМЕР_1, порушила правила зупинки здійснив транспортного засобу у місці виїзду з прилеглої території, чим порушив вимоги п. 15.9 (и) ПДР України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с. 5)

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) передбачено адміністративну відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги в русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. и) п. 15.9 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2001 року № 1306, зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглої території і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до ПДР України прилегла територія це територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для виїзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідачем до матеріалів справи надано відеозапис, з якого вбачається, прибувши на виклик патрульними поліції було зафіксоване, що водій ОСОБА_2 здійснила зупинку транспортного засобу у місці виїзду з прилеглої території, чим суттєво заважала виїзду та заїзду, а саме проїзд до заднього подвіря будівлі приватної клініки БМДЦ, чим грубо порушила п. 15.9 (и) ПДР України. Також з вказаного відеозапису вбачається, що автомобіль позивача заважав проїзду через місце зупинки іншим автомобілям, які вїзжали та виїзжали з прилеглої до автодороги території.

Одночасно посилання апелянта на те, що територія на якій остання здійснила зупинку транспортного засобу за своїми характеристиками не відповідає ознакам прилеглої території, а є пішохідною доріжкою, колегія суддів вважає помилковими, оскільки вказаний виїзд, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, є підїзним шляхом до прилеглої території внутрішнього двору будинку № 10 по вулиці Філатова, дорожнє покриття проїзду є асфальтованим, бордюрний камінь в місці прилягання прилеглої території до проїжджої частини знижено для можливості безперешкодного проїзду, теплотраса, яка проходить вздовж проїжджої частини зверху земельного покриття має арку, влаштовану для проїзду крупно габаритних транспортних засобів.

З наданих до суду фото на електронному носії також вбачається, що місце, в якому позивач зупинила свій автомобіль, є виїздом з прилеглої території. Вказане підтверджується також конфігурацією прокладеної теплотраси, яка в місті заїзду/виїзду має П-образну форму для можливості проїзду великогабаритних автомобілів.

Нормами ч. 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач надав до суду належні докази в розумінні ст. 251 КУпАП, що підтверджують наявність складу правопорушення в діях позивача та правомірність вимог апеляційної скарги.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, доведений відповідачем.

Крім того, колегія суддів зауважує, що дійсно відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі № 1-11/2015, на яке посилається апелянт, за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення за місцем його вчинення визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Разом з тим, зміни до ст. 258 КУпАП, внесені Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції, розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 цього Кодексу щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місті вчинення правопорушення, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вказане рішення Конституційного Суду України. Відповідно зазначені зміни і не були предметом розгляду Конституційним Судом України у справі № 1-11/2015, а тому і висновки, викладені в останній, на них розповсюджуватись не можуть.

З огляду на вказане, враховуючи вказані норми діючого законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ч. 1 ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення без складення протоколу, що в повній мірі спростовує доводи апелянта відносно порушення його прав такими діями відповідача.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що постанова суду першої інстанції винесена законно та обґрунтовано, апеляційна скарга позивача, не ґрунтується на законі та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

Повний текст складено14 березня 2017 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року у справі № 214/5979/16-а (2-а/214/40/17) залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко