Справа № 819/959/16
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 р. Справа № 876/7788/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Галіція Дистилері" на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.09.2016 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Галіція Дистилері" до Управління Держпраці у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ТЕ 29/1/19-04-038/161 від 04.08.2016 року,

ВСТАНОВИЛА :

Приватне акціонерне товариство "Галіція Дистилері" 18.08.2016 року звернулося до суду із адміністративним позовом до Управління Держпраці у Тернопільській області , в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ТЕ29/1/19-04-038/161 від 04 серпня 2016 року.

У судовому засіданні представник позивача ПАТ "Галіція Дистилері" позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та пояснив, що постанова про накладення штрафу № ТЕ29/1/19-04-038/161 від 04 серпня 2016 року прийнята Управлінням Держпраці у Тернопільській області є необґрунтованою, прийнятою всупереч чинному законодавству та підлягає скасуванню з огляду на те, що позивачем при проведенні відрахування із компенсації за не використану відпустку та лікарняних в розмірі 7458 грн. 17 коп. було дотримано вимоги ст. 129 Кодексу законів про працю України. Просить врахувати, що гр. ОСОБА_2 будучи працівником ПАТ "Галіція Дистилері" наніс шкоду товариству, а тому товариство в погашення нанесеної шкоди провело відрахування в розмірі 7458 грн. 00 коп. із компенсації за не використані відпустки та лікарняних, які були нараховані гр. ОСОБА_2 при його звільненні .

Оскаржуваною постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.09.2016 року в задоволенні позовної заяви - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, що при проведенні відрахування із компенсації за не використану відпустку та лікарняних в розмірі 7458 грн. 17 коп. було дотримано вимоги ст. 129 Кодексу законів про працю України. Просить врахувати, що гр. ОСОБА_2 будучи працівником ПАТ "Галіція Дистилері" наніс шкоду товариству, а тому товариство в погашення нанесеної шкоди провело відрахування в розмірі 7458 грн. 00 коп. із компенсації за не використані відпустки та лікарняних, які були нараховані гр. ОСОБА_2 при його звільненні .

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що ст. 129 КЗпП України не допускає відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, на які згідно з законодавством не звертається стягнення.

Перелік виплат, на які законодавством забороняється звернення стягнень визначається ст. 73 Закону України " Про виконавче провадження", яка включає в себе зокрема: компенсацію працівнику за невикористану відпустку, крім випадків, коли особа під час звільнення одержує компенсацію за відпустку, не використану протягом кількох років та допомогу на лікування. Судом встановлено, що позивачем в супереч вимогам ст. 129 КЗпП України та ст.73 Закону України " Про виконавче провадження" проведено відрахування із компенсації за невикористані відпустки та лікарняних гр. ОСОБА_2 у розмірі 7458 грн. 17 коп.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Пунктом 1 Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого указом Президента України від 06.04.2011 року № 386/2011 (надалі - Положення №386/2011) визначено, що Державна інспекція України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра соціальної політики України.

Відповідно до пункту 3 Положення, основними завданнями Держпраці України є, зокрема: реалізація державної політики з питань державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про працю; реалізація державної політики з питань контролю за додержанням законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. У пп. 3 п. 4 наведеного Положення закріплено, що Держпраці України відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд та контроль за додержанням вимог законодавства про зайнятість населення з питань дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню.

Держпраці України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (п. 7 Положення).

В Управління Держпраці у Тернопільській області 07.07.2016 року для розгляду, в межах наданих повноважень, Тернопільською місцевою прокуратурою Тернопільської області скерована заява гр. ОСОБА_2 від 29.06.2016 р. щодо можливих порушень законодавства про працю в частині невиплати йому заробітної плати та лікарняних.

На підставі наказу Управління Держпраці у Тернопільській області №211 від 12.07.2016 року та направлення на перевірку №149 від 12.07.2016 року у період з 13 по 19.07.2016 р. проведено позапланову перевірку Приватного піонерного товариства "Галіція Дистилері" з питань додержання законодавства про працю, якою встановлено факт порушення законодавства про оплату праці, зокрема ст.129 Кодексу законів про працю України , а саме: адміністрацією ПАТ "Галіція Дисилері", відповідно до розпорядження по товариству від 29.06.2016 року проведено відрахування із компенсації за невикористані відпустки та лікарняних у розмірі 7458 грн. 17 коп., що належали до оплати гр. ОСОБА_2 За результатами проведеної позапланової перевірки складений Акт перевірки №19-04-038/161.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

Згідно із ст. 136 КЗпП України Покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника.

Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

При цьому суд враховує, що ст. 129 КЗпП України не допускаються відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, на які згідно з законодавством не звертається стягнення.

Перелік виплат, на які законодавством забороняється звернення стягнень визначається ст. 73 Закону України " Про виконавче провадження", яка включає в себе зокрема: компенсацію працівнику за невикористану відпустку, крім випадків, коли особа під час звільнення одержує компенсацію за відпустку, не використану протягом кількох років та допомогу на лікування.

Судом встановлено, що позивачем в супереч вимогам ст. 129 КЗпП України та ст.73 Закону України " Про виконавче провадження" проведено відрахування із компенсації за невикористані відпустки та лікарняних гр. ОСОБА_2 у розмірі 7458 грн. 17 коп.

Повноваження Управління Держпраці в частині накладення штрафів передбачені Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509, із змінами внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 55 від 03.02.2016, який визначає механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до даного Положення, штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Відповідно до абз.6 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - п'ятим частини другої цієї статті - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій. Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.3-4 ст.265 КЗпП України).

Відповідно до пп.54 п.4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96 (надалі-Положення №96) Держпраці відповідно до покладених на неї завдань накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.

Відтак, керуючись пп.54 п.4 Положення №96, відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про зайнятість населення та на підставі Акта перевірки, Управлінням Держпраці у Тернопільській області винесена постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ТЕ29/1/19-04-038/161 від 04 серпня 2016 року в розмірі 1450 грн. 00 коп. відповідно до абз.6 ч.2 ст.265 КЗпП України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, розглянувши справу у межах позовних вимог, на підставі наданих доказів, з урахуванням встановлених в судовому засіданні фактів, суд дійшов до висновку, що відповідач Управління Держпраці у Тернопільській області, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, а відтак позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Галіція Дистилері" є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Галіція Дистилері"- залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.09.2016 року у справі № 819/959/16 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар