Справа № 524/4160/16-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 р. Справа № 524/4160/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області на постанову Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 23.11.2016р. по справі №524/4160/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Меренкової Дар'ї Олександрівни, третя особа Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку № 59

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із адміністративним позовом до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку № 59, в якому просив:

- визнати протиправним рішення №29744324 від 25.05.2016 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Меренкової Дар'ї Олександрівни та скасувати його;

- зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Меренкову Д.О. здійснити державну реєстрацію права власності квартири АДРЕСА_1 за позивачем;

- стягнути з Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради на користь позивача понесені судові витрати в вигляді сплати судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем, в особі державного реєстратора Меренкової Д.О., прийнято рішення від 27.05.2016 про відмову у державній реєстрації права власності за позивачем на квартиру АДРЕСА_1 Вважає, що така відмова є протиправною, просить скасувати відповідне рішення та зобов'язати відповідача здійснити державну реєстрацію права власності на спірну квартиру.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.11.2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 25.05.2016 року №29744324 державного реєстратора прав на нерухоме майно Меренкової Д.О. Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області.

Зобов'язано державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Меренкову Д.О. повторно розглянути заяву про державну реєстрацію права та їх обтяжень, яку подав ОСОБА_1 для проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковою постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.01.2017 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 у відшкодування сплаченого судового збору 483 грн.

Не погодившись із постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.11.2016 року, Виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що оскільки надані позивачем для проведення державної реєстрації документи не дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, то державним реєстратором правомірно відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності, а тому оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим. Крім того вважає, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Позивач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2017 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Меренкову Д.О.

Представники сторін про розгляд справи повідомлялись.

Позивач у наданих письмових запереченнях просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідачі надали до суду клопотання, в яких просили провести розгляд справи без їх участі.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що позивач 20.05.2016 року звернувся до Центру надання адміністративних послуг у м.Кременчці із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо проведення державної реєстрації права власності (форма власності приватна) на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно квитанції прийому заяви №59535731, позивачем разом із заявою подано документи: квитанції, серія та номер: 302040027, 302040025, видавник: АКТ "Індустріалбанк"; ордер, серія та номер: 470К, видавник: Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради народних депутатів; ордер (копія), серія та номер: 470К, видавник: Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради народних депутатів; архівний витяг, серія та номер: С-49/01-27, видавник: Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області; інший, розпорядження, серія та номер: 1015-Р, видавник: Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області; лист, серія та номер: С-49/01-27, видавник: Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області; довідка, серія та номер: 64, видавник: ОСББ №59 інший, статут, серія та номер: б/н, видавник: ОСББ№59; акт прийома в експлуатацію, серія та номер: б/н, видавник: Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області; технічний паспорт, серія та номер: б/н, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Бюро технічної інвентаризації міжрегіональне"; технічний паспорт, копія, серія та номер: б/н, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Бюро технічної інвентаризації Міжрегіональне"; паспорт громадянина України (копія), НОМЕР_1, видавник: Автозаводський РВ КМУ УМВС України в Полтавській області; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера (копія), серія та номер: 7513, видавник: Державна податкова адміністрація у м.Кременчук Полтавської області (а.с.10).

На підставі поданої позивачем заяви, 25.05.2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Меренковою Д.О., керуючись ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п.п. 18 та 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127, прийнято рішення за 29474324 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (а.с.19).

Позивач, не погодившись із зазначеним рішенням, звернувся до суду із даним позовом.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, фактичною підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень слугували висновки державного реєстратора про те, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Так, позивачем для державної реєстрації права власності на квартиру подано довідку №64 від 05.05.2016 року про членство в житлово-будівельному кооперативі №59/72, що видана Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку №59, яка на думку державного реєстратора не є документом, що відповідно до п.63 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 р. N 1127 є підставою для такої реєстрації.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про їх необґрунтованість.

Колегія суддів зазначає, що оскільки судове рішення щодо відмови в задоволенні частини позовних вимог жодною із сторін не оскаржується, то згідно із положеннями ч.1 ст.195 КАС України воно не підлягає апеляційному перегляду.

Приймаючи рішення про задоволення частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи оскаржуване рішення державний реєстратор дійшов до неправомірного висновку про те, що подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. В зв'язку з чим, оскаружване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, а порушені права позивача захисту шляхом зобов'язання державного реєстратора повторно розглянути заяву про державну реєстрацію права та їх обтяжень.

Колегія суддів не погоджується із даними висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

На час виникнення спірних правовідносин, права та обов'язки державного реєстратора при проведені державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень були визначені Конституцією України, Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 р. N 1127 (далі - Порядок N1127).

Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав (ч. 1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державній реєстрації прав підлягають право власності.

Положеннями частини третьої статті 10 вищевказаного Закону України встановлено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації) та перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Виходячи з положень вказаних норм Закону, державний реєстратор в процедурі розгляду заяви про реєстрацію речових прав на нерухоме майно повинен встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч. 2 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Вимоги до документів, що подаються для державної реєстрації прав встановлені статтею 22 Закону, зокрема, згідно частини 1 вказаної статті визначено, що документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п. 18 Порядку N1127, за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Відповідно до п. 63 Порядку N1127, для державної реєстрації прав на окремий індивідуально визначений об'єкт нерухомого майна (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб або у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, подаються, зокрема, документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за особою об'єкта інвестування, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо), або довідка житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу про членство в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі.

Виходячи із вищезазначених положень, колегія суддів дійшла висновку, що на час звернення позивача до реєстраційної служби із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, законодавцем було чітко визначено, що одним із правовстановлюючих документів, на підставі якого проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є довідка житлово-будівельного кооперативу про членство в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі.

Як було встановлено під час розгляду справи, позивачем разом з заявою про реєстрацію права власності надано довідку №64 від 05.05.2016 року про членство в житлово-будівельному кооперативі №59/72, яка видана Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку №59 (а.с. 19). Також подано архівну копію Розпорядження Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №1015-Р від 27.08.1997 року про те, що Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №59 є правонаступником житлово-будівельного кооперативу №59/72 (а.с. 12-13).

Разом з тим, згідно ст. 384 ЦК України визначено, що будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Статтею 385 ЦК України закріплено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об'єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.

Згідно ст.1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до ч. 4 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання. Майно об'єднання утворюється з: майна, переданого йому співвласниками у власність; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

Виходячи з системного аналізу вищенаведених правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом будинок є власністю саме даного кооперативу, в той час, як створене власниками квартир об'єднання співвласників багатоквартирного будинку забезпечує лише його експлуатацію та утримання, що виключає повноваження з розпорядження відповідним майном, зокрема, щодо передачі квартир у власність іншим особам.

В зв'язку з чим, до повноважень об'єднання співвласників багатоквартирного будинку не віднесено видача довідок про членство у житлово-будівельному кооперативі та підтвердження факту внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що подані позивачем для проведення державної реєстрації документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття (ч. 2 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що державний реєстратор правомірно відмовив у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Колегія суддів зазначає, що позивачем, як під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час її апеляційного перегляду, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Натомість, відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правовірність відмови у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи оскаржуване рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень державний реєстратор діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Таким чином, правові підстави для скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Меренкову Д.О. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 25.05.2016 року №29744324 відсутні.

Також, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки позовні вимоги в частині зобов'язання державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Меренкову Д.О. повторно розглянути заяву про державну реєстрацію права та їх обтяжень, яку порав ОСОБА_1 для проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 є похідними від позовних вимог про скасування вищевказаного рішення, такі позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов до неправомірного висновку щодо обґрунтованості вказаної заявлених позовних вимог.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що оскільки предметом розгляду в даній справі є не правовідносини, пов'язані із невиконанням умов цивільно-правової угоди, а правомірність дій державного реєстратора при проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно, як суб'єкта владних повноважень, то згідно положень КАС України, вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм матеріального права, колегія суддів вважає, що постанова Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 23.11.2016р. по справі №524/4160/16-а не відповідає вимогам ст.159 КАС України, а тому відповідно до вимог ст. 202, ч.2 ст. 205 КАС України підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог із прийняттям в цій частині нової постанови, про відмову в їх задоволенні. В частині відмови в задоволенні позовних вимог постанова суду першої інстанції скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області задовольнити.

Постанову Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 23.11.2016 р. по справі №524/4160/16-а скасувати в частині задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Меренкової Дар'ї Олександрівни, третя особа Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №59 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову.

В іншій частині постанову Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 23.11.2016 р. по справі №524/4160/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Мельнікова Л.В. Донець Л.О.

Повний текст постанови виготовлений 16.03.2017 р.