Справа № 334/6886/16-а
Суддя: Ісаков Д. О.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 24.01.2017
Справа № 334/6886/16-а
Провадження № 2-а/334/124/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді Ісакова Д.О.

при секретарі Гопка Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону 1 роти УПП м Запоріжжя ДПП рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшов адміністративний позов позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону 1 роти УПП м Запоріжжя ДПП рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №042643.

У позові зазначено, що ОСОБА_1 здійснив перевезення вантажу, який був насипаний з гіркою та не накритий, чим порушив п.п. 22.3 (г) Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

Зі складеною постановою позивач не згоден, через відсутність самого факту порушення Правил дорожнього руху України, а крім того, сама постанова була складена з порушенням чинного законодавства. З цих підстав він змушений був звернутися до суду.

У судове засідання позивач не з» явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. На своїх позовних вимогах він наполягає, просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та матеріалів, які надані до позову.

Відповідач у судове засідання не з» явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно. Своїх заперечень на позов не надав, фото та відео зйомку суду не надав.

Суд, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, приходить до наступного висновку.

Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість ,достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти:

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режим, ОСОБА_1 здійснив перевезення вантажу, який був насипаний з гіркою та не накритий, чим порушив п.п. 22.3 (г) Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при

нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 18 від 19 грудня 2008 року визначено неприпустимість ігнорування прав осіб, яких притягають до адміністративної відповідальності, потерпілих, їх законних представників та захисників. Зокрема, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП і містити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення із зазначенням мотивів відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановленим законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступень його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність. Але як вбачається з матеріалів, складених відповідачем, ці обставини не враховувались. Данні про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності досліджена не була. А постанову винесено без урахувань вимог ст.ст. 34-35 КУпАП.

Відповідач порушив процесуальний порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до ст.279 КУпАП України, інспектор УПП не оголосив протокол про адміністративне правопорушення, не заслухав пояснення ОСОБА_1, не дослідив докази і не надав можливості позивачу заявити жодних клопотань.

У постанові зазначено, що адміністративне порушення скоєно у звязку з тим, що ОСОБА_1 здійснив перевезення вантажу, який був насипаний з гіркою та не накритий, чим порушив п.п. 22.3 (г) Правил дорожнього руху.

Проте, пунктом 22.3 (г) Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001р. №1306 встановлено, що перевезення вантажу дозволяється за умови, що він не створює шуму, не піднімає пилу та не забруднює проїзну частину і навколишнє середовище.

При зупинці ОСОБА_1 поліцейським ОСОБА_2 позивач заявив про бажання ознайомитися з матеріалами справи, тобто з доказами його, винуватості у вчиненні адміністративного проступку. Він попросив пред'явити докази, того, що на проїзній частині наявний щебінь, який він нібито перевозив, та попросив показати щебінь навіть на бортах керованого позивачем автомобілю, але отримав відмову нічим не мотивовану, оскільки щебню не було ані на проїзній частині, ані, навіть, на бортах транспортного засобу.

Також позивач зазначав, що Правила дорожнього руху України не містять вимог щодо того, що вантаж повинен бути накритий, а визначено, що вантаж повинен не створювати шуму, не піднімає пилу та не забруднювати проїзну частину і навколишнє середовище. Оскільки щебеню не

було ані на проїзній частині ані на бортах транспортного засобу поліцейським ОСОБА_2 незаконно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, що підтверджується лише припущеннями поліцейського, наміром виявити проступок там, де він відсутній, власному трактуванні обставин справи та Правил дорожнього руху України.

У відповідності до приписів частина 4 стаття 258 КпАП України якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Ця норма Закону продубльована Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС №1395 від 07.11.2015р.

В даному випадку, в порушення норм закону, до постанови протокол додано не було. Навіть пояснення позивача були залишені поза уваги відповідачем та ним була складена оскаржувана постанова.

Статтею 2 ЗУ «Про Національну поліцію» визначено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони-прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації, (ст.ст. 6, 7 ЗУ «Про Національну поліцію»)

Через такі протиправні дії поліції позивач не мав жодної можливості доказувати та зазначати про відсутність у відповідача підстав щодо складання відносно нього постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення , та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В постанові, що оскаржується, не зазначено жодного доказу, на підставі якого інспектором було прийняте рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не представлено достатньо належних доказів про вчинення позивачем адміністративних правопорушень в той час, як у ст. 62 Конституції України зазначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, адже відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і

всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 11, 70, 71, 158, 160-163, 167, 171-2 КАС України, ст. ст.121, 122, 251, 280, 288, 289 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №042643 від 28.09.2016 відносно ОСОБА_1.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Ісаков Д. О.