Справа № 465/6070/16-а
Суддя: Масендич В. В.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

24.01.2017 м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Масендич В.В.

при секретарі Левицькому М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м.Львові, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м.Львові, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 19.10.2016р. він проїжджав по вул. Джерельній у м.Львові. Почувши незвичний звук з моторного відсіку, він зупинився на краю дороги і оглянув автомобіль. Коли позивач сів у автомобіль, інспектор поліції повідомив, що він зупинився близько біля кільця. Інспектор не розяснив позивачу його права, заповнив і вручив постанову про накладення адміністративного стягнення серії АР №349336 від 19.10.2016р. Позивач посилається на статтю 268 КУпАП, відповідно до якої, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази,, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову по справі. Відтак, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувалось з порушенням статті 268 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена з порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також позивач зазначає, що аналогічне бачення висвітлено у рішенні Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015р. за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої т. 276 КУпАП України: положення ст.. 276 КУпАП в частині «розгляду справи за місцем правопорушення» потрібно трактувати наступним чином: «за місцем» - значить в рамках відповідної адміністративно-територіальної одиниці. Але не прямо на дорозі. Цього вже достатньо для того, щоб поставити під сумнів такий порядок винесення постанов поліцейськими. Реалізація таких прав людини, як користування правовою допомогою адвоката, перекладача, надання доказів, заяв, клопотань також вимагають певного часу. Тому розгляд справи прямо на дорозі і без надання тимчасового інтервалу для реалізації своїх прав є грубим порушенням. Просить позов задоволити та скасувати постанову серії у справі про адміністративне правопорушення.

У судове засідання позивач не зявився, подав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Суд вирішив розглядати справу за відсутності представника відповідача. Крім цього, представником відповідача подано на адресу суду заперечення, в яких він посилається на те, що 12.10.2016р. у м.Львові по вул. Джерельна, 55 о 11:25 год. інспектором Любунею М.Я було виявлено порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 .С., який керуючи транспортним засобом Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1, здійснив зупинку на перехресті, чим порушив п.15.9 «ґ» ПДР України та ч.1 ст. 122 КУпАП.

Представник відповідача посилається на те, що поліцейські під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, керуються Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р. №1395 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». При оформлені адміністративних матеріалів у сфері забезпечення дорожнього руху, працівниками Національної поліції згідно ст. 258 КУпАП не складаються протоколи.

Крім цього, представник відповідача зазначає, що позивач посилається на рішення Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015р. і вказує на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Проте, згідно п.2.3 мотивувальної частини вищевказаного рішення Конституційного Суду України перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Відтак, Законом України «про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015р. №596-VIII, було внесено зміни до згаданого переліку, а саме змінено ч.2, 4, 5 ст. 258 КУпАП, відповідно до яких порушення в сфері безпеки дорожнього руху (ПДР) віднесено до категорії справ розгляд яких відбувається на місці вчинення адміністративного правопорушення. Також представник відповідача зазначає, що з відеоматеріалів долучених до матеріалів справи вбачається, що позивач зупинився з порушенням ПДР України та визнав свою вину.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР №349336 від 12.10.2016р, винесеною інспектором УПП у м.Львові ОСОБА_2, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, за що накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до вищевказаної постанови, ОСОБА_1 12.10.2016р. о 11:25 год. керуючи автомобілем НОМЕР_2 по вул. Джерельна, 55 у м.Львові, здійснив зупинку на перехресті чим порушив вимоги п. 15.9 «ґ» ПДР України за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Крім цього, як вбачається з відеодиску, долученого відповідачем до матеріалів справи, ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення прямо не визнавав та жодних пояснень по суті справи не надавав. Інспектором поліції було складено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення без надання можливості останньому скористатися правовою допомогою, надати свої заперечення проти постанови.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. 15.9 ґ Правил дорожнього руху України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП визначено докази в справі про адміністративне правопорушення, якими є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення слід враховувати характер вчиненого порушення, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Частинами 2, 4 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відтак, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задоволити, постанову про накладення адміністративного стягнення слід скасувати, оскільки представником відповідача не надано суду достатніх доказів того, що дійсно позивачем була здійснена зупинка в забороненому місці та ним було порушено вимоги п. 15.9 ґ ПДР України, твердження представника відповідача у запереченнях, що позивач визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не знайшли свого відображення у відеозаписі, наданому відповідачем, оскільки з нього не вбачається, шо позивач визнав себе винним. Крім цього, інспектором УПП у м.Львові не надано можливості позивачу під час розгляду справи та винесення постанови скористатися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, постанову винесено на місці вчинення правопорушення, проте позивач не був присутнім під час винесення постанови. Інспектором поліції не було надано позивачу можливості реалізувати своє право на надання своїх заперечень проти винесення постанови, клоптання чи заяви.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»» від 23 січня 2015 року №2, питання справляння судового збору, крім Закону «Про судовий збір», регулюється іншим законодавством. Зокрема, відповідно до частини четвертої статті 288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Отже, за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується, відтак питання розподілу судових витрат судом в даній справі не вирішується.

Керуючись ст. 245, 251, 256 КУпАП, ст.11,69,70,71,159,160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м.Львові, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задоволити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №349336 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 255 грн., винесену 12 жовтня 2016 року інспектором взводу №2 роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції м.Львова ДПП, лейтенантом поліції ОСОБА_2 - скасувати, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу в Львівський апеляційний адміністративний суд через Франківський районний суд м.Львова протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: Масендич В. В.