Справа № 702/1383/16-а
Суддя: Мазай Н. В.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №702/1383/16-а
Провадження №2-а/702/47/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Мазай Н.В., розглянувши в порядку скороченого письмового провадження в м.Монастирище адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уманського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання протиправною бездіяльність, зобов»язання перерахувати та виплатити пенсію,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною бездіяльність, зобов»язання перерахувати та виплатити пенсію. Підставою для звернення вважає те, що він є пенсіонером за віком, отримує пенсію в Уманському об'єднаному управлінні Пенсійного Фонду України Черкаської області. 13.12.2016 року він звернувся до відповідача з письмовою заявою про здійснення перерахунку та виплату йому пенсії, призначеної відповідно до ЗУ" Про державну службу" в редакції, чинній на день призначення пенсії та Постанови КМУ від 31.05.2000 року № 865 в редакції чинній на день призначення пенсії, з 13.12.2016 року, в зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати, працюючим державним службовцям, згідно з Постановою КМУ від 09.12.2015 року №1013 та Постановою КМУ від 06.04.2016 р. №292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», на підставі довідки Монастирищенської районної державної адміністрації Черкаської області від 29.08.2016 року №61 про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям. 20.12.2016 року листом від 20.12.2016 року №16841/09 йому відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії з посиланням на набрання чинності з 01.05.2016 року ЗУ від 10.12.2015 №889 «Про державну службу» в результаті чого ЗУ від 16.12.1993 року № 3723 «Про державну службу» втратив чинність. Вважає відмову незаконною, а своє право на отримання пенсії у повному обсязі-порушеним. В обґрунтування позову посилається на ст. ст. 8, 22, 46, 58 Конституції України, рішення КСУ від 09.02.1999 року №1-рп/99. Він працював на посаді заступника голови Монастирищенської районної державної адміністрації Черкаської області, з якої і вийшов на пенсію, стаж державної служби складає 14 років. 29.04.2007 року йому призначено пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 року №3723 «Про державну службу». Постановою КМУ від 09.12.2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" з 01.12. 2015 року встановлені нові розміри посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій галузей бюджетної сфери. З 01.05.2016 року заробітну плату державним службовцям підвищено Постановою КМУ від 06.04.2016 р. № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році». Відповідно до довідки Монастирищенської районної державної адміністрації Черкаської області від 29.08.2016 року №61 про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, заробітна плата на посаді заступника голови Монастирищенської районної державної адміністрації з 01.05.2016 року становить 9786 грн. 64 коп. Вважає безпідставними доводи відповідача про те, що набрання чинності з 01.05.2016 року ЗУ від 10.12.2015 року №889 «Про державну службу» стало причиною того, що ЗУ від 16.12.1993 року №3723 «Про державну службу» втратив чинність і раніше призначені пенсії не перераховуються через відсутність нормативних актів, які б регулювали питання здійснення перерахунку. Вважає, що ЗУ від 10.12.2015 №889 «Про державну службу» поширюється на тих осіб, яким пенсії призначаються (в теперішньому часі), а не на тих, яким вони вже призначені (в минулому часі). Норми ст. 37 ЗУ від 16.12.1993 року №3723 «Про державну службу», діють на сьогодні і вони не змінені, не скасовані в установленому Конституцією України порядку. Відповідно до вимог ст.37-1 ЗУ від 16.12.1993 року №3723 «Про державну службу» умови та порядок перерахунку призначених пенсій державних службовців визначаються Кабінетом Міністрів України. У відповідності до положень постанови КМУ від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсій» він, який у 2007 році вийшов на пенсію державного службовця з посади заступника голови районної державної адміністрації, має право на перерахунок пенсії в зв'язку із підвищенням розміру заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу. Враховуючи все вищевикладене, вважає, що має право на перерахунок призначеної йому пенсії державного службовця з 13.12.2016 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати заступнику голови Монастирищенської районної державної адміністрації-державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Вважає, що відмова відповідача у здійсненні такого перерахунку та виплаті пенсії в підвищеному розмірі не ґрунтується на конституційному принципі верховенства права, вимогах закону, дії його в часі та обставинах справи, а тому є неправомірною. Просить визнати неправомірним рішення відповідача від 20.12.2016 №16841/09, починаючи з 13 грудня 2016 року, щодо відмови йому у здійсненні перерахунку пенсії у відповідності до вимог ст. 37 ЗУ від 16.12.1993 року №3723 «Про державну службу» та зобов'язати відповідача здійснити, починаючи з 13.12.2016 року, перерахунок та виплату йому пенсії у відповідності до вимог ЗУ від 16.12.1993 року №3723 «Про державну службу», при здійсненні перерахунку йому пенсії застосовувати ЗУ від 16.12.1993 року №3723 «Про державну службу» в редакції, чинній на день призначення пенсії.

На адресу суду від відповідача надійшло заперечення, відповідно до якого відповідач позов не визнає, вважає його безпідставним і необґрунтованим, просить суд відмовити в його задоволенні повністю, виходячи з того, що відповідно до ч. 5 Прикінцевих положень ЗУ від 02.03.2015 № 213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до ЗУ «Про державну службу». В обґрунтування заперечення посилаються на ст. ст. 2, 49, 51, 94, 106, КАС України ст. ст. 6, 19 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3рп/2012, рішення від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, від 08.06.2016 року №4-рп/2016, рішення Вищого адміністративного суду України від 07.04.2016 у справі №К/800/48167/15. Посилання позивача на норми ЗУ «Про державну службу» № 3723, як на правову підставу для здійснення перерахунку пенсії державного службовця є безпідставним та необґрунтованим. З 01.05.2016 року набрав чинності Закон України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», в результаті чого Закон України від 16.12.1993 №3723 „Про державну службу" втратив чинність. Нормативні акти, які б регулювали питання здійснення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям в законодавстві відсутні. Оскільки, позивач звернувся в управління з заявою про перерахунок пенсії державного службовця 13.12.2016 року (тобто спірні правовідносини щодо перерахунку пенсії виникли після 01.05.2016) та у зв'язку з тим, що з 01.05.2016 набрав чинності ЗУ «Про державну службу» №889-VІІІ, яким не передбачено здійснення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям, управління, відмовляючи у проведенні перерахунку пенсії, діяло на підставі, в межах повноважень і в спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України, а тому неправомірні та незаконні дії відсутні. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», зокрема: вилучено пункт 4 постанови щодо порядку визначення заробітної плати для перерахунку пенсії у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України, пункт 5 викладено в новій редакції, згідно з якою форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики (тобто, з пункту 5 виключено те, що у зв'язку із підвищенням розміру заробітної плати працюючого державного службовця проводиться перерахунок пенсії). З урахуванням наведеного, вимоги позивача, відповідно до заяви про перерахунок пенсії від 13.12.2016 та адміністративного позову від 29.12.2016, щодо здійснення перерахунку пенсії державному службовцю відповідно до вимог ЗУ від 16.12.1993 №3723 "Про державну службу" не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та є безпідставними. До повноважень суду не відноситься здійснення перерахунку пенсій, та, відповідно, суд не може застосовувати будь-яку редакцію закону під час здійснення такого перерахунку. На момент виникнення спірних правовідносин діючим є Закон України від 10.12.2015 №889-VІІІ «Про державну службу», яким не передбачено здійснення перерахунку пенсій державним службовцям. З урахуванням наведеного, з метою правильного та всебічного з»ясування обставин справи для прийняття обґрунтованого рішення, просить розглянути справу за загальними правилами КАС України за участю представника управління та відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Керуючись принципами верховенства права та законності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні повідомлених позивачем обставин, вбачається, що наявні достатні підстави для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення саме в порядку скороченого провадження, а тому підстав для розгляду справи за загальними правилами немає.

Оцінюючи позовні вимоги позивача та надані заперечення суд вважає, що мають місце правові підстави щодо доводів обидвох сторін спору, на час спірних правовідносин діяли та діють законодавчі та підзаконні нормативні акти на які посилаються сторони, а також наявна практика Європейського суду, Конституційного Суду України та Вищого адміністративного суду України з питань дії законів у часі, наявності застосування тих чи інших нормативних актів, які підлягають застосуванню при вирішенні даних спірних правовідносин.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач з 29.04.2007 року перебуває на обліку в Уманському об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу».

13 грудня 2016 року позивач звернувся із заявою до відповідача про перерахунок пенсії в зв'язку з підвищенням заробітної плати та розміру посадового окладу працюючим державним службовцям з 01 грудня 2015 року, надавши довідку про заробітну плату № 61 від 29.08.2016 року, виданої Монастирищенською районною державною адміністрацією Черкаської області ( а.с. 7).

Листом від 20.12.2016 року за № 16841/09 відповідач повідомив позивача про відмову у задоволенні вимог про перерахунок пенсії з тих підстав, що з 01.05.2015 року набрав чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», в результаті чого Закон України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу» втратив чинність. Нормативні акти, які б регулювали питання здійснення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям, на момент подання заяви позивачем, в законодавстві відсутні ( а.с. 6).

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Проаналізувавши діюче законодавство, судову практику, на яку посилаються сторони, суд прийшов до наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Законом України «Про державну службу», яким визначаються загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Статтею 37-1 Закону № 3723-ХІІ у редакції, яка була чинною станом на час призначення пенсії позивачу передбачалось, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» у редакції, чинній станом на час призначення пенсії позивачу (квітень 2007 року) було визначено, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. N 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії; надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, за почесне звання «заслужений», за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі; премія, крім премій, зазначених у другому реченні цього абзацу, та інші надбавки враховуються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. Премія до державних, професійних свят та ювілейних дат, виплачена у місяці підвищення заробітної плати, враховується в розмірі 1/12 середнього розміру цієї премії (премій), визначеного за відповідною посадою (посадами), з якої призначено (перераховано) пенсію.

За бажанням осіб, під час перерахунку пенсій виплати, отримані на час призначення (перерахунку) пенсії (крім посадових окладів, надбавок за ранг, вислугу років), визначаються у порядку, передбаченому абзацами першим і другим пункту 1 та пунктом 2 цієї постанови.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що законодавством, чинним станом на час призначення пенсії позивачу було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

Однак, в наступному законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось.

Так, Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2015 року, внесено зміни до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» і викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (13.12.2016 року) внесено зміни, які набрали чинності 01.01.2015 року, в статтю 37-1 Закону України «Про державну службу», що регулює порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців та фактично скасовано норми законодавства, які визначали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою та підстави для такого перерахунку.

Крім того постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка діє з 15.12.2015 року, було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865, а саме, виключено п. 4, яким було визначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу».

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013, на яку посилається позивач, регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено, а ні можливості, а ні механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Таким чином, з 15.12.2015 року діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу».

На час звернення позивача до управління Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

Також, з 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2016 року, в статті 90 якої визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щороку починаючи з 1 березня поточного року у разі, якщо середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за минулий рік зросла, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій із застосуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію, підвищеної на коефіцієнт, який відповідає не менш як 20 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком, але не менше зростання рівня інфляції (індексу споживчих цін) за минулий рік.

Отже, на час звернення позивача ( 13 грудня 2016 року) до відповідача із заявою про перерахунок пенсії внесено зміни, які не передбачають перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що пенсійний орган, відмовляючи у перерахунку пенсії діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, внаслідок чого позовні вимоги позивача про визнання протиправним рішення відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії не підлягає до задоволення, і також не підлягають задоволенню вимоги щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачеві, які є вихідними від позовної вимоги щодо протиправності рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії.

Таку ж правову позицію з даного приводу висловив Вищий адміністративний суд України у своїх ухвалах від 18.12.2015 року по справі № К/800/37525/15, від 28.01.2016 року по справі № К/800/51159/15, від 11.10.2016 року у справіК/800/26605/16.

Суд вважає, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Право на перерахунок розміру пенсії, зокрема, і у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою державного службовця, на час звернення позивача із відповідною заявою до управління Пенсійного фонду, законодавством не було визначено, оскільки на той час таке скасовано Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України».

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин судом також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 року, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У п. 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) ( 254к/96-ВР ). У Рішенні від 2 березня 1999 року N 2-рп/99 ( v002p710-99 ) у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України ( 254к/96-ВР ), здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України ( 384/2011 ) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до наведених вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, надав суду достатньо беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність своїх дій, а тому позов не підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Питання судових витрат суддя вирішує у відповідності до ст. 94 КАС України, а саме за обставин встановлених у справі вони стягненню на користь позивача не підлягають.

На підставі викладеного Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення", Закону України № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закону України « Про державну службу» та керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 11, 12, 18, 21, 69, 71, 86, 88, 94, 99, 159, 160, 162, 163, 183-2, 256 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Уманського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання протиправною бездіяльність, зобов»язання перерахувати та виплатити пенсію відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Монастирищенський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя: Н.В. Мазай