Справа № 337/830/17
Суддя: Мурашова Н. А.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року Суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Мурашова Н.А., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 30.08.2011р. їй була призначена пенсія за вислугу років як працівнику закладу охорони здоровя на підставі п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після досягнення пенсійного віку вона 02.03.2017р. звернулась до УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Однак в призначенні такої пенсії їй було відмовлено на підставі рішення відповідача №8 від 03.03.2017р., оскільки при розрахунку пенсії за віком відповідачем було застосовано показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2010р., який було враховано при призначенні їй в 2011р. пенсії за вислугу років, у звязку з чим розмір пенсії за віком є меншим, ніж вона отримувала раніше, і на зменшення розміру пенсії вона не погодилась. Однак вважає, що відповідач повинен був застосувати при розрахунку пенсії за віком показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують зверненню з заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до вимог ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки пенсія за вислугу років була призначена за Законом України «Про пенсійне забезпечення», з приводу призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» вона звернулась вперше, крім того, після призначення пенсії за вислугу років, вона продовжувала працювати, сплачувати страхові внески. Томе розмір пенсії повинен обчислюватись з урахуванням цього.

Просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в призначенні їй пенсії за віком та скасувати рішення відповідача №8 від 03.03.2017р.; зобовязати відповідача призначити та виплатити їй пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки 2014-2016р., що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, з 02.03.2017р., з урахуванням фактично здійснених виплат.

Ухвалою суду від 10.03.2017р. по даній справі відкрито скорочене провадження.

15.03.2017р. до суду надійшли письмові заперечення відповідача, в яких він позов не визнав, просить в його задоволенні відмовити, мотивуючи це тим, що з 30.08.2011р. позивачці призначена пенсія за вислугу років. 02.03.2017р. позивачка звернулася до УПФУ з особистою заявою про переведення її з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. Однак при вирішенні питання про переведення з одного виду пенсі на інший відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» було зясовано, що застосуванню підлягає показник середньої заробітної плати за 2010р., що призведе до зменшення пенсія позивачки. Оскільки вона не надала свою згоду на зменшення розміру пенсії, рішенням комісії №8 від 03.03.30271р. відповідач відмовив позивачці в переведенні на пенсію за віком. Вважає, що дії УПФУ є законними.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка ОСОБА_1 до 29.08.2011р. працювала в закладах охорони здоровя та була звільнена за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років.

30.08.2011р. позивачці за її заявою призначена пенсія за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно копії трудової книжки позивачки після призначення пенсії за вислугу років вона продовжувала працювати до 17.08.2015р.

02.03.2017р. позивачка звернулася до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком.

Згідно з рішенням комісії УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя №8 від 03.03.2017р. позивачці відмовлено в переведенні на пенсію за віком через зменшення її розміру.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд керується принципом верховенства права (ст. 8 КАС України) відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Отже, видами пенсій у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, один з яких може бути призначено особі, яка має одночасно право на різні види пенсії за її вибором, є пенсія за віком, по інвалідності та у зв'язку з втратою годувальника. Пенсія за вислугу років Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачена.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

П.2 Прикінцевих положень вказаного Закону пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють, зокрема, на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, таким особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст.51,52, п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ч.1 ст.27 вказаного Закону розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп?Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За правилами ч.2 ст.40 цього Закону заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч.3 ст.45 цього ж Закону переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Щодо застосування ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Верховний Суд України неодноразово висловлював свою правову позицію (постанови від 31.03.2015р. у справі №21-612а14, від 02.12.2015р. у справі№193/1029/14-а, від 09.06.2015р. у справі №21-550а14), яка є обовязковою для застосування судами України.

Так, Верховний Суд України зазначив, що ч.3ст.45 Закону регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Тобто, у випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років за іншим Законом, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовується порядок призначення пенсії за формулою, передбаченою для призначення пенсії, із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Оцінивши обставини даної справи, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачці пенсії за віком відповідно до ст.26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки судом достовірно встановлено, що пенсія за вислугу років була призначена їй на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення». З заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, позивачка звернулася до відповідача 02.03.2017р. вперше, тому підстав для переведення позивачки з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» на інший вид - пенсію за віком, яка призначається відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а також для застосуванням при обчисленні позивачці розміру пенсії за віком ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у відповідача не було.

Крім того, судом встановлено, що після призначення пенсії за вислугу років позивачка продовжувала працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Тобто при обчисленні розміру пенсії за віком, за призначенням якої вона звернулася в 2017р., має застосовуватися середня заробітна плата в України, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2014-2016р., як це передбачено ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, суд вважає, що відповідач при вирішенні питання призначення позивачці пенсії за віком діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені вказаним Законом, чим порушив вимоги ст.19 Конституції України, тому вказані його дії слід визнати протиправними, прийняти ним рішення №8 від 03.03.2017р. про відмову в призначенні пенсії за віком скасувати та зобовязати його призначити та виплатити позивачці пенсію за віком відповідно до ст.26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 02.03.2017р. з урахуванням фактично здійснених виплат.

На підставі викладеного, позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує усі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.51,52,55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.2,9,26,27,29,40,45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.2,8,9,11,94,159,160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя щодо відмови в призначенні позивачці пенсії за віком відповідно до ст.26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та скасувати рішення УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя №8 від 03.03.2017р.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя призначити та виплатити ОСОБА_1 з 02.03.2017р. пенсію за віком відповідно до ст.26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2014-2016р., з урахуванням фактично здійснених виплат.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Н.А.Мурашова

16.03.2017