Справа № 802/2213/16-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2017-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

03 березня 2017 р. Справа № 802/2213/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Крапівницької Н. Л.,

суддів: Дмитришеної Р.М.

Заброцької Л.О.,

секретаря судового засідання: Демченка А.М.,

за участю представника

позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вінниці адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3

до Міністерства внутрішніх справ України

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідно до наказу начальника УМВС України у Вінницькій області від 05.02.2015 року №20 о/с (а. с. 11) згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 63 "б" (через хворобу) прапорщика міліції ОСОБА_3, міліціонера-водія обслуговуючого персоналу і охорони Вінницького міського відділу УМВС України у Вінницькій області, з 05.02.2015 року з виплатою премії по 05.02.2015 року. Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні складає 16 років 09 місяців 13 днів. Підставою слугувало свідоцтво про хворобу від 26.01.2015 року №В- 42 та рапорт ОСОБА_3

Згідно до виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією №329761 ОСОБА_3 12.04.2016 року (а. с. 65) надано третю групу інвалідності через травму, пов'язану з виконанням службових обов'язків, інвалідність встановлено до 1 травня 2017 року.

Враховуючи встановлення позивачу інвалідності ІІІ групи, з метою отримання одноразової грошової допомоги, позивач звертався до УМВС України у Вінницькій області про виплату йому одноразової грошової допомоги, що передбачена Законом України "Про міліцію", оскільки відповідно до п. 17 Перехідних положень Закону України "Про національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат,, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

У зв'язку із ліквідацією УМВС України у Вінницькій області матеріали ОСОБА_3 ліквідаційною комісією УМВС України у Вінницькій області були направлені до УМВС України.

Департаментом фінансово-облікової політики УМВС України було розглянуто питання щодо призначення ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги та листом від 31.08.2016 року №15/2-3334 (а. с. 8) за підписом директора Департаменту - матеріали було повернуто, без права на виплату одноразової грошової допомоги.

Таку відмову ОСОБА_3 вважає протиправною, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови в призначенні ОСОБА_3 грошової допомоги, передбаченої Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 850;

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_3 виплати грошової допомоги в розмірі встановленому Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 850.

В судовому засіданні представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча Міністерство внутрішніх справ України про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання від 24.02.2017 року.

Відповідно до ч.4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Наказом начальника УМВС України у Вінницькій області від 05.02.2015 року №20 о/с (а. с. 11) згідно із Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 63 "б" (через хворобу) прапорщика міліції ОСОБА_3, міліціонера-водія обслуговуючого персоналу і охорони Вінницького міського відділу УМВС України у Вінницькій області, з 05.02.2015 року з виплатою премії по 05.02.2015 року. Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні складає 16 років 09 місяців 13 днів. Підставою слугувало свідоцтво про хворобу від 26.01.2015 року №В- 42 та рапорт ОСОБА_3

Представником позивача зазначено, що з ОСОБА_3 31.08.2001 року стався нещасний випадок і дана обставина підтверджується актом "Розслідування нещасного випадку ( у тому числі поранення ), що мав місце 31.08.2001 року о 20 год.. 00 хв. З колишнім міліціонером патрульно-постової служби ОБППСМ УМВС України у Вінницькій області сержантом міліції ОСОБА_3." (а. с. 14-15) та актом №2 "Про нещасний випадок (у тому числі поранення ) міліціонера - водія Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області прапорщика міліції ОСОБА_3, колишнього міліціонера патрульної постової служби ОБППСМ УМВС України у Вінницькій області сержанта міліції ОСОБА_3 " (а. с. 16-17). В судовому засіданні представник позивача не заперечував того, що страховий випадок із ОСОБА_3 стався 2001 року, і того ж року було встановлено 10% втрати працездатності і проведено виплату компенсації страхової суми.

Згідно до виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією №329761 ОСОБА_3 12.04.2016 року ( а. с. 65 ) надано третю групу інвалідності через травму, пов'язану з виконанням службових обов'язків. Інвалідність встановлено до 1 травня 2017 року.

Маючи на меті отримати одноразову грошову допомогу, позивач, враховуючи встановлення інвалідності ІІІ групи, звертався до УМВС України у Вінницькій області про виплату йому одноразової грошової допомоги, що передбачена Законом України "Про міліцію", оскільки відповідно до п. 17 Перехідних положень Закону України "Про національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

13.04.2016 року ОСОБА_3 звернувся із заявою (а. с. 88) до голови ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області Кримчука С.Г. із заявою, в якій просив провести виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з тим, що йому встановлено третю групу інвалідності в наслідок отримання травми отриманої при виконанні службових обов'язків.

У зв'язку із ліквідацією УМВС України у Вінницькій області матеріали ОСОБА_3 ліквідаційною комісією УМВС України у Вінницькій області були направлені до УМВ України.

Департаментом фінансово - облікової політики УМВС України розглянуто питання щодо призначення ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги та листом від 31.08.2016 року №15/2-3334 (а. с. 87) за підписом директора Департаменту - матеріали були повернуто, без права на виплату одноразової грошової допомоги. У відповіді-листі зазначено, що на виконання пункту 2 розділу ІІ "Прикінцевих положень" Закону України від 13.02.2015 року №208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги, у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.10.2015 року №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", що набрала чинності 31.10.2015 року.

Пунктом 4 Порядку №850 передбачено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

В листі від 31.08.2016 року №15/2-3334 (а. с. 87) також зазначено, що згідно надісланих матеріалів при первинному огляді МСЕК ОСОБА_3 18.12.2001 року встановлено 10% втрати працездатності. Під час повторного огляду МСЕК 12.04.2016 року позивачу встановлено третю групу інвалідності та відповідну ступінь втрати працездатності. Відповідно, після первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, а тому Департамент фінансово - облікової політики МВС України, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для призначення ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд у першу чергу виходив із того, що згідно вимог статті 11 КАС України суд розглядає справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу і не може виходити за межі позовних вимог.

Згідно заявлених позивачем вимог останній вважає, що саме Департамент захисту економіки Національної поліції України зобов'язаний подати висновок до МВС України щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням йому 3 групи інвалідності.

Надаючи оцінку таким доводам позивача, суд звертає увагу на наступне.

Представником позивача в ході судового засідання вказано, що питання виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції та компенсація заподіяння шкоди його майну врегульовано ст. 23 Закону України "Про міліцію".

При цьому судом враховано, що Закон України "Про міліцію" втратив свою чинність 07.11.2015 року на підставі Закону України "Про національну поліцію", однак положеннями абзацу 3 пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про національну поліцію" передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Так, відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про міліцію" у разі загибелі (смерті) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обов'язків сім'ї загиблого (померлого), його батькам та утриманцям виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання даних положень, постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850).

Пунктом 1 Порядку №850 передбачено, що ці Порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п. 2 Порядку №850).

Відповідно до п. 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми (п. 4 Порядку №850).

Працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках) (п. 7 Порядку №850).

Пунктом 8 Порядку №850 встановлено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Таким чином колегією суддів установлено, а позивачем не заперечується, що страховий випадок із ОСОБА_3 стався ще у 2001 року. При первинному огляді МСЕК ОСОБА_3 18.12.2001 року установлено 10% втрати працездатності. Матеріалами справи підтверджується і те, що ОСОБА_3 було проведено виплату компенсації страхової суми. Під час повторного огляду МСЕК 12.04.2016 року позивачу встановлено третю групу інвалідності та ступінь втрати працездатності 50% терміном на один рік.

Колегія суддів, проаналізувавши усі фактичні обставини справи зазначає, що із системного аналізу викладених правових норм, відповідачем було правомірно відмовлено позивачу у виплаті грошової допомоги, оскільки, з дати первинного встановлення втрати працездатності та отримання позивачем одноразової грошової допомоги пройшло більше двох років, у зв'язку з чим позивач втратив право на нарахування та отримання такої допомоги на підставі п.4 Порядку №850.

Аналогічний висновку дійшла колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду у справі №822/216/16

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у виплаті грошової допомоги, оскільки, з дати первинного встановлення втрати працездатності та отримання позивачем одноразової грошової допомоги пройшло більше двох років, у зв'язку з чим позивач втратив право на нарахування та отримання такої га підставі п.4 Порядку №850, а тому, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В позові ОСОБА_3 відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддяпідписКрапівницька Н. Л.

СуддіпідписДмитришена Р.М.

підписЗаброцька Л.О.
Згідно з оригіналом Суддя

Секретар