Справа № 22-а/0690/950/11
Суддя: Косигіна Л. М.
Дата ухвалення: 2011-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/950/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Жигановської О.С., Матюшенка І.В.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області, Управління Пенсійного Фонду України в м. Коростень Житомирської області про визнання дій неправомірними, стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

за апеляційною скаргою Управління Пенсійного Фонду України в м. Коростень Житомирської області

на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 листопада 2009 року

встановила:

У квітні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування коштів, передбачених ст. ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у меншому розмірі, ніж визначено Законом, та стягнути недоплачені кошти в сумі 37766 грн. 40 коп. за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 листопада 2009 року позов задоволено частково. Визнано дії відповідачів неправомірними.

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області на користь ОСОБА_1 недоплачені кошти, передбачені ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в сумі 2530 грн. 80 коп. за період з 01.01.2008 року по 01.01.2009 року.

Стягнуто з Управління Пенсійного Фонду України в м. Коростень Житомирської області на користь ОСОБА_1 недоплачені кошти, передбачені ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в сумі 12654 грн. за період з 01.01.2008 року по 01.01.2009 року. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного Фонду України в м. Коростень, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить постанову скасувати в частині стягнення з Управління коштів та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Позивачка та УПСЗН Коростенської міської ради постанову суду не оскаржували.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Встановлено, що ОСОБА_1 є непрацюючим пенсіонером, віднесена до 3 категорії осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживає в зоні гарантованого добровільного відселення /а.с. 1, 9-11 /. Позивач отримує виплати згідно зі ст. ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але у меншому розмірі, ніж визначено Законом /а.с. 7, 8/.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.91р. громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах:

-у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30 процентів від мінімальної заробітної плати;

-у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати;

-у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - 50 процентів від мінімальної заробітної плати.

Згідно зі ст. 39 вищезазначеного Закону до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати;

у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;

у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Дія вказаних норм була зупинена Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 01.01.2008 року.

У відповідності до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними положення щодо зупинення дії ч. 1 ст. 37, ч. 2 ст. 39 вищевказаного Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме ст.ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Доводи апелянта щодо правомірності його дій у зв'язку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Проте, прийшовши до висновку про неправомірність дій Управління Пенсійного Фонду України в м. Коростень щодо нарахування виплат, передбачених ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у меншому розмірі, ніж визначено Законом та стягуючи з відповідача недоплачені кошти, починаючи з 01.01.2008 року, суд не врахував те, що рішення Конституційного суду України № 10-рп/2008 відновило право позивачки на вказані виплати у повному обсязі тільки з часу його прийняття, тобто з 22.05.2008 року.

Отже, сума невиплачених коштів з 22.05.2008 року по 01.01.2009 року буде становити 7516 грн. 50 коп., з врахуванням отриманих виплат.

Виходячи з вищенаведеного, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання дій відповідача неправомірними та стягнення коштів за ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року, з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні вказаних вимог.

В решті постанова не оскаржується, а тому залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 207, 211, 212 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м. Коростень Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 листопада 2009 року скасувати частково та ухвалити нову постанову.

Стягнути з Управління Пенсійного Фонду України в м. Коростень Житомирської області на користь ОСОБА_1 7516 грн. 50 коп. невиплачених коштів, передбачених ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 22.05.2008 року по 01.01.2009 року.

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України Житомирської області про визнання дій неправомірними та стягнення невиплачених коштів, передбачених ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: