Справа № 754/12630/16-а
Суддя: Клочко І. В.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/66/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 березня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.,

за участю секретаря Шевчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Вимоги адміністративного позову обгрунтовує наступним.

09.10.2016 року приблизно о 01:30 год. позивач, керуючи власним автомобілем, марки «Ford», д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по вул. Васильківській, в м. Києві в напрямку центру міста, в умовах дощу та ремонту дорожнього покриття в районі Амурської площі відчув неприємний удар зі сторони правого переднього колеса. Відчуваючи неприємну вібрацію з правої, позивачем було прийнято рішення здійснити вимушену зупинку у відповідності до вимог ПДР України, зокрема п.п. 10.1.15, 9.9, 9.10.. Позивач ввімкнув аварійну сигналізацію, направив автомобіль ближче до краю проїзної частини, проїхав перехрестя з вул. Маричанського та зупинився в освітленому місці, впевнившись в достатній видимості його транспортного засобу (більше 100 м від поворотів та закруглень дороги), після чого десь впродовж однієї-двох хвилин під'їхав автомобіль патрульної поліції, з якого вийшов відповідач та повідомив позивача про порушення ним правил зупинки, а саме стоянки на переході, на що позивачем було повідомлено відповідачу про вищевказані причини та обставини вимушеної зупинки.

Однак, стосовно позивача інспектором роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_2 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, серії АР №279461 від 09.10.2016 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., посилаючись на те, що позивач, керуючи автомобілем, здійснив зупинку/стоянку на пішохідному переході, чим порушив п. 15.9 (г) ПДР України.

Позивач вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР №279461 від 09.10.2016 року стосовно нього за ч. 1 ст. 122 КУпАП є незаконною, такою, що винесена з грубим порушенням вимог ст. 268 КУпАП, а тому вимушений був звернутися до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги адміністративного позову за викладених обставин та просив їх задовольнити, пояснивши, що з моменту здійснення ним зупинки транспортного засобу до підходу відповідача пройшло приблизно 2 хвилини. Можливості вийти з автомобіля в нього не було. Зупинка була вимушеною, для того, щоб викликати когось із друзів, оскільки автомобіль «заглох» та був не здатний до експлуатації. Дане місце зупинки обрав свідомо. За 5 хвилин після складання оскаржуваної постанови самостійно продовжив здійснювати рух, керуючи автомобілем. В суботу та неділю транспортним засобом не керував, а наступного понеділка після складення постанови був на автосервісі «Ford», де йому зазначили, що в автомобіля проблеми з правим амортизатором.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення адміністративного позову, пояснивши, що 09.10.2016 року о 01:30 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем, марки «Ford», д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Васильківській, 15/14, в м. Києві, здійснив зупинку на пішохідному переході, чим порушив п. 15.9 (г) ПДР України, внаслідок чого відповідачем була складена оскаржувана постанова, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Зазначив також, що автомобіль позивача протягом достатнього часу перебував на пішохідному переході з увімкненою аварійною сигналізацією.

Представник третьої особи - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судовому засіданні заперечував проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на наступне. Відповідач діяв правомірно, відповідно до вимог законодавства. Посилання позивача в адміністративному позові на те, що відповідачем не було розглянуто його клопотання щодо відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення є помилковим, оскільки ним не було заявлено жодних клопотань, а також, відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, якщо виявлено адміністративне правопорушення, розгляд якого відноситься до компетенції Національної поліції України, поліцейський на місці вчинення адміністративного правопорушення виносить постанову у справі.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до копії постанови серії АР №279461 від 09.10.2016 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Дана постанова винесена інспектором роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенантом поліції ОСОБА_2

Вищевказану постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, позивач вважає незаконною.

Згідно даної постанови, 09.10.2016 року о 01 год. 30 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем, марки «Ford», д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Васильківській, 15/14, в м. Києві, здійснив зупинку на пішохідному переході, чим порушив п. 15.9 (г) ПДР України.

Диспозицією ч.1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Об'єктом правопорушення виступають охоронювані законом відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в галузі шляхового господарства і зв'язку.

Об'єктивна сторона правопорушення полягає у перевищенні встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушенні вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненаданні переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками (формальний склад).

Суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

У відповідності до п. 15.9 (г) ПДР України, зупинка забороняється: на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Згідно п. 9.9 (а) ПДР України, у разі вимушеної зупинки на дорозі аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена.

Відповідно до вимог п. 9.10 (б), разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м.

Якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар з боку гіршої видимості для інших учасників дорожнього руху у випадку, зазначеному в підпункті "б" пункту 9.10 цих Правил (п. 9.11 (б).

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП.

Так, за умовами Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395, визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський одразу виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, без складання протоколу.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.4 ст. 71 КАС України, суб'єкт владних повноважень повинен подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

В судовому засіданні від 14.03.2017 року відповідач ОСОБА_2 був допитаний в якості свідка та суду показав, що 09.10.2016 року о 01:30 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем, марки «Ford», д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Васильківській, 15/14, в м. Києві, здійснив зупинку на пішохідному переході та протягом достатнього часу перебував на тому ж місці.

Також судом було оглянуто CD-диск, який містять відеозапис з нагрудного відеореєстратора відповідача з місця події, яка відбулась 09.10.2016 року о 01:30 год. по вул. Васильківській, 15/14, в м. Києві. Дані докази були надані суду представником третьої особи по справі.

З матеріалів відеозапису, який міститься на вищевказаному СD-диску, не вбачається порушення відповідачем - інспектором роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенантом поліції ОСОБА_2 законів України та відповідних інструкцій, затверджених Наказами МВС України, а тому його дії не містять ознак неправомірності.

Суд критично оцінює доводи позивача

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, проаналізувавши та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що позивачем дійсно не були дотримані приписи ПДР України, в діях інспектора роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_2 відсутні ознаки неправомірності, а тому адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 8, 9, 11, 71, 141, 143, 146, 158-160 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня її проголошення.

Головуючий