Справа № 337/77/17
Суддя: Мурашова Н. А.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2017р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Чалої Т.П.

представника відповідача Шульц В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
10.01.2017р. позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що він є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством України. Так, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» йому як учаснику бойових дій щорічно повинна бути виплачена грошова допомога до 5 травня в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. В 2016р. такий розмір становить 1130грн. Відповідно розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня повинен в 2016р. становити 5650,00грн. Однак в порушення вищевказаних вимог законодавства йому в 2016р. виплачена допомога в розмірі 920,00грн., розмір недоплати становить 4730,00грн. Вважає дії відповідача щодо виплати допомоги в розмірі 920,00грн. неправомірними, оскільки вони суперечать вимогам діючого законодавства, які забороняють звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Просить визнати протиправними дії відповідача під час проведення у 2016р. виплати одноразової грошової допомоги до 5 травня та стягнути з відповідача на його користь одноразову грошову допомогу до 5 травня з урахуванням раніше виплачених сум в розмірі 4730грн., допустити негайне виконання постанови суду.

Ухвалою суду від 11.01.2017р. відкрито скорочене провадження.

17.01.2017р. до суду надійшли письмові заперечення відповідача, згідно з якими він позов не визнав повністю і повідомив, що не здійснював в 2016р. позивачу виплату одноразової грошової допомоги до 5 травня, оскільки він не був зазначений в списках, наданих Управлінню профільними міністерствами.

Ухвалою суду від 18.01.2017р. справа призначена до судового розгляду в загальному порядку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 20.02.2017р. явка позивача ОСОБА_1 в судове засідання на 07.03.2017р. була визнана обов`язковою, однак останній в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить позов задовольнити.

З урахуванням думки осіб, які беруть участь у справі, суд вважає можливим розглядати справу у відсутність позивача за наявними у справі доказами.

Представник відповідача Шульц В.В. в судовому засіданні позов не визнала повністю та пояснила, що дійсно позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на отримання одноразової грошової допомоги до 5 травня. Але виплата такої допомоги здійснюється Управлінням на підставі списків пільговиків, які подаються Управлінню профільними Міністерствами. При цьому, особам, які проходять службу, крім пенсіонерів, виплата такої допомоги здійснюється управлінням на спеціальні рахунки військових частин, установ і організацій за місцем їх служби. В списках, поданих профільними Міністерствами позивача ОСОБА_1 не було, тому Управління не здійснювало йому виплату такої допомоги. В той же час, з усної бесіди представників відповідача з позивачем стало відомо, що останній наполягає на тому, що він отримав таку допомогу, але пояснити хто здійснив виплату не зміг. Можливо виплату такої допомоги йому було здійснено за місцем його військової служби. Саме позивач повинен надати пояснення щодо цієї обставини, однак він до суду неодноразово не з`являється. Вважає, що відповідач не вчиняв ніяких протиправних дій відносно позивача, тому підстав для задоволення позову немає.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 , виданим 30.04.2015р. управлінням персоналом штабу військової частини НОМЕР_2 (арк..5звор.)

Вказані обставини не оспорюються представником відповідача, тому відповідно до ч.2 ст.72 КАС України не підлягають доказуванню.

Згідно з листом УПСЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району на ім`я позивача від 06.12.2016р. та довідкою УПСЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району від 16.01.2017р. відповідач в 2016р. не здійснював позивачу ОСОБА_1 виплату разової грошової допомоги до 5 травня через відсутність його в списках, наданих профільними Міністерствами до управління (арк..6,17).

Згідно відповіді ГУ ПФУ в Запорізькій області від 23.02.2017р. ОСОБА_1 на пенсійному обліку не перебуває та пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не отримує (арк..43).

Згідно інформації ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.03.2017р. ОСОБА_1 був призваний 26.08.2014р. на військову службу до військової частини НОМЕР_3 , місцезнаходження даної військової частини невідомо, на даний час на військовому обліку в м.Запоріжжі ОСОБА_1 не перебуває (арк..52-53).

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

Ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 22 Конституції України закріплено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-ХІІ (в редакції Закону України від 28.12.2007р. №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України») щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008 зазначену редакцію ст.12 Закону №3551-ХІІ було визнано такою, що не відповідає Конституції України, і вона втратила чинність з дня ухвалення цього Рішення

Отже, з 22.05.2008р. по теперішній час діє редакція ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст.17 Закону фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Відповідно до ст.17-1 Закону щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Військовослужбовцям, поліцейським, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ України, особам начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які проходять службу (крім пенсіонерів), виплата разової грошової допомоги здійснюється шляхом перерахування коштів органами праці та соціального захисту населення на спеціальні рахунки військових частин, установ і організацій за місцем їх служби.

Згідно з ч.2 ст.4 Бюджетного кодексу України бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України. Якщо іншими нормативно-правовими актами бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу. Виключно законом про Державний бюджет України визначаються надходження та витрати Державного бюджету України.

Згідно з п.26 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28.12.2014р. №79-VIII) норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, нормами законодавства, які прийняті пізніше та відповідно мають пріоритетне значення при застосуванні, КМУ делеговано повноваження визначати порядок сплати та розмір щорічної одноразової допомоги до 5 травня.

При цьому, Конституційний Суд України в своїх рішеннях (№20-рп/2011 від 26.12.2011р., №3-рп/2012 від 25.01.2012р.) неодноразово вказував, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в п.2,3 ст.116 Конституції України.

Право встановлювати законодавчі обмеження щодо соціальних виплат також узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі «Великода проти України», яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст.1 Протоколу №1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держав.

Отже, регулювання Кабінетом Міністрів України порядку та розмірів соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, є конституційним.

На виконання своїх повноважень КМУ 02.03.2016р. прийняв постанову №141«Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Відповідно до пп.2 п.1 даної постанови у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань , здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв`язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій - 920 гривень.

П.2 постанови також встановлена необхідність подання до 1 квітня 2016 р. органам соціального захисту населення таких переліків осіб, які мають право на одержання грошової допомоги: Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Національною гвардією, Національною поліцією, Державною фіскальною службою, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Управлінням державної охорони, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державною спеціальною службою транспорту, Генеральною прокуратурою України, іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями, підприємствами, установами, організаціями - переліку осіб, які не перебувають на обліку в органах Пенсійного фонду України; Пенсійним фондом України - переліку осіб, які перебувають на обліку в його органах.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, проаналізувавши вищевикладені норми діючого законодавства, суд вважає, що підстав для задоволення позову немає, оскільки судом встановлено, що виплата разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій в 2016р. здійснювалась на підставі постанови КМУ №141 від 02.03.2017р., якою розмір допомоги для учасників бойових дій було встановлено 920,00грн. Вказана постанова була прийнята на виконання положень п.26 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу, якими надано право Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат, що здійснюється в т.ч. учасникам бойових дій відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Вказані положення Бюджетного кодексу України та постанова КМУ №141 від 02.03.2016р. неконституційними не визнавались і є чинними.

Позивач, звертаючись до суду, наполягав на тому, що в 2016р. він отримав разову грошову допомогу до 5 травня саме в розмірі 920,00грн., тобто в розмірі, встановленому діючим законодавством.

В той же час, судом встановлено, що відповідач в 2016р. не здійснював виплату позивачу разової грошової допомоги до 5 травня в будь-якому розмірі, в т.ч. і у визначеному постановою КМУ №141 від 02.03.2016р., оскільки в наданих йому профільними Міністерствами, органами ПФУ списках, позивач не значився.

Згідно з ч.2-5 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

З метою перевірки доводів позивача про отримання ним в 2016р. зазначеної допомоги в розмірі 920,00грн. та з`ясування можливості отримання позивачем зазначеної допомоги через військову частину за місцем служби в порядку, визначеному абз.2 ст.17-1 Закону, судом було визнано явку позивача в судове засідання обов`язковою, витребувано у нього копію його трудової книжки та копію військового квітка, але позивач ухвали суду не виконав, вимоги суду проігнорував, власне ніяких дій, направлених на сприяння суду в повному, всебічному та об`єктивному розгляді справи не вчинив, своїми процесуальними правами в достатній мірі не скористався.

Також з цією метою судом самостійно було витребувано інформацію про проходження позивачем в 2016р. військової служби, однак за листом Запорізького обласного військового комісаріату така інформація невідома.

Іншим шляхом суд позбавлений можливості самостійно з`ясувати, чи дійсно, коли саме і яким органом було здійснено позивачу в 2016р. виплату одноразової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 920,00грн. Жодних належних та допустимих доказів, які б спростували цю обставину, суду не надано і судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що відповідач як орган соціального захисту населення, на який покладено обов`язок здійснення в 2016р. виплати разової грошової допомоги до 5 травня, здійснював такі виплати на підставі переліків пільговиків, які подані зазначеними в п.2 постанови КМУ №141 органами, і в поданих в 2016р. списках позивача не було вказано, суд вважає, що вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача при здійсненні йому виплати разової грошової допомоги до 5 травня та покладання обов`язку здійснити таку виплату є безпідставною.

Суд вважає, що в даному випадку дії відповідача відповідали вимогам діючого законодавства і він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Керуючись ст.19,22,46 Конституції України, ст.12,17,17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.4, п.26 Прикінцевих і перехідних положень Бюджетного кодексу України, постановою КМУ №141 від 02.03.2016р. «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»,ст.2,8,9,11,94,159,160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 20.03.2017р.

Суддя Н.А.Мурашова
20.03.2017