Справа № 593/1508/16-а
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року № 876/1317/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Бережанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 03 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бережанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про зобов'язання призначити пенсію,-

В С Т А Н О В И В :

12 грудня 2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бережанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (далі - УПФ) в якому просив зобов'язати відповідача призначити йому з 29 квітня 2016 року та виплатити пенсію за вислугу років відповідно до п. «в» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», постанову суду в межах суми стягнення за один місяць

Бережанський районний суд Тернопільської області постановою від 03 січня 2017 року позов задовольнив.

Зобов'язав Бережанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити позивачу ОСОБА_1 з 29 квітня 2016 року та виплатити пенсію за вислугу років відповідно до п. «в» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погодившись із вищенаведеною постановою, її оскаржило Бережанське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, яке покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.11.2016 рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 21.04.2016 № 593/1012/15-ц скасовано, а рішення Бережанського районного суду від 11.12.2015 № 2/593/359/2015 залишено в силі.

Позивач після набрання законної сили ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.11.2016 до Бережанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із повторною заявою про і призначення пенсії і виправленими записами в трудовій книжці не звертався і відмови в призначенні пенси з врахуванням вищезгаданої ухвали Вищого спеціалізованого суду України не отримував.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183- 2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1. З 12 липня 1983 року він був прийнятий водієм в цех переробки деревини Бережанського державного лісомисливського господарства, а 13 липня 1989 року у цьому ж підприємстві був переведений на посаду водія лісовозного автомобіля, де і працював до 26 січня 2004 року, звільнившись за згодою сторін. Зазначені відомості підтверджені записами у його трудовій книжці серії НОМЕР_1, заповненій 10 січня 1976 року.

29 квітня 2016 року позивач звернувся відповідача із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до п. «в» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». На час такого звернення, позивач мав вік понад 55 років, що відповідає вимогам ст. 13 п. «в» Закону України «Про пенсійне забезпечення». Факт наявності у нього загального трудового стажу становить не менше 25-ти років, що сторона відповідача не заперечила.

Однак, як вбачається із листа Бережанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1157 від 24 червня 2016 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років з тих підстав, що посади водія автоколони /автобус №70-74/; водія лісовозного автомобіля РМ водія Автомашини ГАЗ-53, яка перевозить робітників до місця роботи, водія автоколони (назви таких посад взяті відповідачем не з його трудової книжки, а з наказів, які видавалися його роботодавцем впродовж його трудової діяльності) не відповідають Списку професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, а тому неможливо зарахувати його період роботи з 13 липня 1989 року по 26 січня 2004 року для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «в»ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У цій же відповіді зазначено, що довідка про характер виконуваної роботи водія автомобіля по вивезенню лісу, що передбачена Списком професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, його роботодавцем ДП «Бережанське лісомисливське господарство» не була надана.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що у трудовій книжці позивача ОСОБА_1 зазначено всі відомості, що визначають його право на пенсію на пільгових умовах, оскільки його професія зазначена, як водій лісовозного автомобіля, що згідно перекладу з російської на українську мову є ідентичним змісту «шофер лісовозного автомобіля» та водій автомобілів по вивезенню лісу.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Пунктом "в" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають робітники, майстри (у тому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання, - за списком професій, посад і виробництв, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, зокрема: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; жінки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

Списком професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, постійно діючих лісопунктів, лісництв, лісозаготівельних дільниць, зайнятих на заготівлі лісу, лісогосподарських роботах, підсочці лісу та лісосплаві, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 583 передбачено посаду: водії автомобілів по вивезенню лісу.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 11.12.2015 року № 2/593/359/2015 зобов'язано Державне підприємство "Бережанське лісомисливське господарство" внести зміни до п. 7 наказу від 03.07.1989 №52-к, виклавши його в наступній редакції: "ОСОБА_1 з 03.07.1989 перевести на посаду водія автомобіля по вивезенню лісу", внести зміни до наказу від 26.01.2004 № 9-к, виклавши його в наступній редакції: "Звільнити з роботи ОСОБА_1 - водія автомобіля по вивезенню лісу з 26.01.2004 року по ст. 36 п. 1 КЗпП України за згодою сторін та відповідно до змінених наказів від 03.07.1989 року № 52-к та від 26.01.2004 року № 9-к внести зміни до трудової книжки позивача.

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 21.04.2016 року № 593/1012/15-ц зазначене рішення суду першої інстанції скасовано.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.11.2016 року рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 21.04.2016 року № 593/1012/15-ц скасовано, а рішення Бережанського районного суду від 11.12.2015 року № 2/593/359/2015 залишено в силі.

Отже, як встановлено судом, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та на час звернення до УПФУ із заявою про призначення пенсії досяг 55-річного віку. Згідно записів у трудовій книжці, враховуючи рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 11.12.2015 року, що набрало законної сили, - ОСОБА_1 працював на підприємстві, а саме ДП «Бережанське лісомисливське господарство» (назва на даний час) з липня 1983 року по 1989 року на посаді водія автомобіля по вивезенню лісу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про обґрунтованість позовних вимог про зобов'язання призначити позивачу та виплатити пенсію за вислугу років відповідно до п. «в» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Апеляційний суд звертає увагу на те, що працюючи водієм автомобіля по вивезенню лісу позивач справедливо сподівався на призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку.

При цьому, помилка Бережанського державного лісомисливського господарства України у оформленні та веденні трудової книжки ОСОБА_1, підтверджена ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.11.2016 року, не може бути підставою для формальної відмови пенсійним органом у призначенні позивачу пенсії відповідно до п. «в» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про невідповідність оскарженого судового рішення нормам матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст.195, 197, п.1 ч.1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Бережанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 03 січня 2017 року у справі № 593/1508/16-а - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов