Справа № 336/7964/16-а
Суддя: Голубкова М. А.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 336/7964/16-а
пр. № 2-а/336/71/2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Голубкова М.А. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинення дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій відповідача і зобовязання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач отримує пенсію за віком, перебуваючи на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя. В грудні 2016 р. розмір її пенсії становить 1086,67 грн., що нижче встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. У грудні 2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок розміру пенсії в звязку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, до рівня прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Листом від 20 грудня 2016 р. відповідач відмовив у перерахунку, посилаючись на положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Відмову відповідача у перерахунку пенсії позивач вважає незаконною, оскільки це суперечить Конституції України, Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», практиці Європейського суду з прав людини. З наведених підстав позивач просить суд визнати вказані дії відповідача протиправними, зобовязати його перерахувати та виплати їй пенсію за віком з підвищенням до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум.

Представник відповідача надіслав до суду заперечення, в яких зазначив, що дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя повністю відповідають чинному законодавству України. Позивач перебуває на обліку в управлінні, отримуючи пенсію за віком. При цьому враховано, що позивач має страховий стаж 30 років 6 міс., згідно зі ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком. З наведених підстав представник відповідача просить суд відмовити позивачеві у задоволені позву.

Відповідно до ст.183-2 КАС України суд розглянув справу у скороченому провадженні.

Позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Наданими позивачем документами підтверджено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, отримуючи пенсію за віком відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

У грудні 2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок розміру пенсії в звязку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, до рівня прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Дії відповідача щодо відмови у перерахунок розміру пенсії в звязку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, до рівня прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, суд вважає протиправними з наступних підстав.

Відповідно до ст. 28 ч.1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно зі ст. 28 ч.2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідач, посилаючись на положення ст. 28 ч.2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановив позивачеві пенсію в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, що становить з 1 грудня 2016 р. 1086,67 грн. та є меншим розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який з 1 грудня 2016 р. Законом України «Про державний бюджет України на 2016 р.» встановлено в розмірі 1247 грн.

Застосування відповідачем положення ст. 28 ч.2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суд вважає таким, що суперечить принципу верховенства, гарантованого Конституцією України, та порушує права людини з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Положення Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно розясненням, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 р., № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності зі ст. 7 ч.2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Законом України «Про державний бюджет України на 2016 р.» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 грудня 2016 р. встановлено в розмірі 1247 грн.

Таким чином, законодавством України встановлено, що з 1 грудня 2016 р. вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини становить 1247 грн. Між тим, відповідачем призначено позивачу пенсію в розмірі 1064,42 грн., що становить 85% від прожиткового мінімум для осіб, які втратили працездатність, яка не може забезпечити нормальне функціонування організму людини, що суперечить вимогам ст. 46 Конституції України, ст. 7 ч.2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 8 ч.3 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку позивачеві пенсії до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не відповідають вимогам ст. 46 Конституції України, ст. 7 ч.2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», вказані дії підлягають визнанню протиправними.

Суд також приймає до уваги, що відповідно до ст. 8 ч.2 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 липня 2006 р. по справі «Проніна проти України» зазначено, що заявниця зверталась до національного суду з позовом до районного управління Пенсійного фонду України про виплату стверджуваної заборгованості по виплаті пенсії та відшкодування моральної шкоди. У своєму позові заявниця зазначала, зокрема, що за статтею 46 Конституції України вона має право на пенсію у розмірі, не нижчому від прожиткового мінімуму. Проте у відповідний час розмір її пенсії був нижчим від встановленого розміру прожиткового мінімуму. Суд відмовив заявнику у задоволенні позову у звязку з необґрунтованістю, зазначивши, що Пенсійним фондом України не було допущено порушення підзаконних актів. Апеляційний суд м. Києва та Вищий адміністративний суд України залишили рішення суду першої інстанції без змін. Жоден з цих судів не розглянув доводи заявника за статтею 46 Конституції щодо невідповідності розміру пенсії прожитковому мінімуму.

У рішенні від 12 липня 2016 р. по справі «Петриченко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, зазначивши, що у цій справі заявник звертався до національного суду з вимогою вирішити спір щодо пенсії з органами соціального забезпечення. Заявник посилався, зокрема, на положення ст. 46 Конституції України, заявляючи, що його пенсія не повинна бути нижчою за прожитковий мінімум. Однак національні суди не вчинили жодної спроби проаналізувати позов з цієї точки зору, попри пряме посилання у кожній судовій інстанції. На думку Суду національні суди, цілком ігноруючи цей момент, хоча він був специфічним, доречним та важливим, не виконали свої зобов'язання щодо п. 1 ст. 6 Конвенції.

Враховуючи наведене, а також факт того, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не є стабільним і встановлюється щорічно бюджетним законодавством, а виплата пенсії не підлягає обмеженню строком, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивача до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, є протиправними.

Для поновлення порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобовязати відповідача відповідно до ст. 46 Конституції України, ст. 7 ч.2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» провести позивачеві з 1 грудня 2016 р. перерахунок та виплату пенсії за віком з підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум.

Керуючись ст. 159-163 КАС України, суд

П о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дій і зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, розміру пенсії за віком до рівня прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя провести ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1 грудня 2016 р. перерахунок та виплату пенсії за віком з підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постанова може бути оскаржена в Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя М.А. Голубкова