Справа № 813/316/17
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2017-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2017 року Справа № 813/316/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Василько А.В.,

з участю представників:

позивача Іващишин Х.Р.,

відповідача Ільницької Х.Й., Ковальчук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ БУД Л» до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправними та скасування постанови про накладення штрафу -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ БУД Л» (надалі - позивач, ТзОВ «АРТ БУД Л») звернулось до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області (надалі - відповідач, ГУ Держпраці у Львівській області), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 20.12.2016 №1-0495.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідачем невірно застосовано положення законодавства, що регулює питання компенсації працівнику роботи у святкові чи неробочі дні. Так, зокрема, стаття 107 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП) передбачає альтернативну форму компенсації працівнику роботи у святкові чи неробочі дні: або оплата заробітної плати в подвійному розмірі, або, за бажанням працівника, який працював у святковий чи неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку. В даному випадку працівники позивача, які згідно з графіком роботи охоронців працювали у святкові чи неробочі дні протягом 2016 року, виявили бажання отримати додаткові дні відпочинку разом з щорічною основною відпусткою, а не отримувати подвійну оплату за роботу у ці дні, про що написали відповідні заяви на ім'я директора товариства. У зв'язку з цим позивач вважає, що товариством не було допущено порушення вимог статті 107 КЗпП, відтак відсутні підстави для накладення відповідного штрафу.

Крім цього, відповідачем порушено порядок накладення штрафу, оскаржувана постанова прийнята неуповноваженою на це особою, відтак є протиправною та підлягає скасуванню. Позивач також зазначає, що на даний час діє мораторій на проведення контролюючими органами перевірок суб'єктів господарювання, а тому така перевірка позивача могла бути проведена виключно з дозволу Кабінету Міністрів України.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала.

Представники відповідача в судовому засіданні щодо задоволення адміністративного позову заперечили з підстав, викладених в письмових запереченнях. Зазначили, що працівниками відповідача була проведена позапланова перевірка додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування ТзОВ «АРТ БУД Л». Перевіркою встановлено порушення норм законодавства про працю, у зв'язку з чим винесено припис, яким зобов'язано позивача, зокрема, забезпечити дотримання вимог статті 107 КЗпП. Оскільки статтею 265 КЗпП передбачено відповідальність за порушення законодавства про працю, відповідачем прийнято постанову від 20.12.2016, якою накладено штраф у розмірі 43500 грн.

Вказали, що такі працівники позивача як ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 працюють за графіком, робота у святкові та неробочі (вихідні) дні включається до місячної норми їх робочого часу, а тому оплата праці за роботу у ці дні повинна проводитись в подвійному розмірі та не може бути замінена іншим днем відпочинку, оскільки в такому випадку працівником не буде повністю відпрацьована встановлена йому норма робочого часу.

Щодо наявності повноважень на проведення перевірки вказали, що мораторій не поширюється на перевірки, які проводяться, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, а тому посилання позивача на порушення процедури, встановленої законодавством є безпідставними.

З цих підстав просять у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін та покази свідків, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З 21.11.2016 по 29.11.2016 головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_7 була проведена позапланова перевірка додержання ТзОВ «АРТ БУД Л» законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Перевіркою встановлено порушення, зокрема, вимог статті 107 КЗпП - охоронцям ТзОВ «АРТ БУД Л» ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за період з січня по жовтень 2016 року робота у святкові дні (стаття 73 КЗпП) нараховувалась без подвійного розміру, чим занижено розмір заробітної плати на загальну суму 467,70 грн.

Так, згідно з графіком роботи та табелями обліку робочого часу за 2016 рік охоронець ОСОБА_5 працював 1 січня (Новий рік), 7 січня (Різдво Христове), 8 березня (Міжнародний жіночий день), 2 травня (День міжнародної солідарності трудящих), 19 червня (вихідний день), 28 червня (День Конституції України). Охоронець ОСОБА_6 працював 1 травня (День міжнародної солідарності трудящих), 14 жовтня (День захисника України). Охоронець ОСОБА_4 працював 9 травня (День перемоги) та 24 серпня (День Незалежності України). Проте, оплата проводилась без подвійного розміру, чим занижено розмір заробітної плати ОСОБА_5 на загальну суму 280,62 грн., ОСОБА_6 на загальну суму 93,54 грн. та ОСОБА_4 на загальну суму 93,54 грн.

У зв'язку з наявністю такого порушення відповідачем винесено припис від 29.11.2016 № 13/03/193/2381/-1728, яким зобов'язано позивача забезпечити дотримання вимог статті 107 КЗпП, та постанову від 20.12.2016 № 1-0495 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, якою на позивача накладено штраф у розмірі 43500 грн.

На виконання вимог припису позивачем донараховано та виплачено ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заробітну плату за роботу у святкові дні в загальній сумі 467,70 грн., про що повідомлено відповідача листом № 25 від 14.12.2016.

В матеріалах справи наявні копії заяв ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 та наказів про надання додаткового дня для відпочинку вказаним особам до щорічної основної відпустки за 2017 рік. Крім цього, за результатами перевірки вказані особи написали інші заяви, про виплату їм заробітної плати за роботу у святкові дні в подвійному розмірі, що і було зроблено позивачем. Вказані обставини не заперечуються сторонами та підтверджуються показами ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4, які були допитані судом в якості свідків.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого Указом Президента України від 06.04.11р. № 386/2011 (надалі - Положення), Державна інспекція України з питань праці (Держпраці України) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (п. 7 Положення).

Підпунктом 3 пункту 3 Положення визначено, що органи Держпраці України відповідно до покладених на них завдань здійснюють, зокрема, державний нагляд та контроль за додержанням вимог законодавства про зайнятість населення з питань дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи.

Тобто, відповідач є повноважним органом, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Львівської області.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, встановлених частиною другої статті 265 Кодексу законів про працю України, передбачений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 (далі - Порядок №509).

Частиною другої статті 265 Кодексу законів про працю України встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

- фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

- недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України "Про військовий обов'язок і військову службу", «Про альтернативну (невійськову) службу", «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - п'ятим частини другої цієї статті - у розмірі мінімальної заробітної плати.

У відповідності до частини четвертої статті 265 Кодексу законів про працю України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені, зокрема, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Судом встановлено, шо постанова про накладення штрафу від 20.12.2016 № 1-0495 у розмірі 43500 грн. винесена у заявку з виявленим порушенням позивачем вимог статті 107 КЗпП, тобто в десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати за кожного працівника, по якому виявлено порушення. Такий штраф накладено першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Львівській області, тобто уповноваженою на це посадовою особою контролюючого органу.

Відповідно до статті 107 КЗпП робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі:

1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками;

2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки;

3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму.

Оплати у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день.

На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.

Згідно з абзацом 5 частини 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» на бажання працівника, який працював у святковий або неробочий день, йому може бути надано інший день відпочинку за умови, що робота в цей день виконувалась понад установлену місячну норму робочого часу.

З урахуванням вказаних положень законодавства та висновків Верховного суду України суд зазначає, що компенсація за роботу у святковий день у вигляді надання працівнику іншого дня відпочинку можлива лише в тому випадку, якщо така робота виконувалась понад встановлену місячну норму робочого часу. В протилежному випадку

В даному випадку, працівники ТзОВ «АРТ БУД Л» ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виконували свою роботу у святкові дні згідно з графіком, в межах місячної норми робочого часу, а тому оплата праці за роботу у ці дні повинна була бути проведена в подвійному розмірі відповідно до пункту 3 частини 1 статті 107 КЗпП.

З урахуванням викладеного, висновок відповідача про порушення позивачем вимог статті 107 КЗпП суд вважає обґрунтованим.

Щодо доводів позивача про наявність законодавчих обмежень на проведення контролюючими органами у 2016 році перевірок суб'єктів господарювання суд зазначає таке.

Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76 VIII (надалі - Закон № 76 VIII) передбачено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Таким чином законодавчим органом на період з січня по червень 2015 року встановлено певні обмеження щодо проведення перевірок суб'єктів господарювання всіма контролюючими органами. Однак, такі обмеження згідно з Законом № 76 VIII не поширюються на перевірки, які проводяться у вказаний період Державною фіскальною службою України та Державною фінансовою інспекцією України.

Крім цього, 28.12.2014 Верховною Радою України прийнято Закон №71 VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (надалі - Закон № 71 VIII), відповідно до п. 3 Прикінцевих положень якого встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

З 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

З 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

На переконання суду норми Закону № 76 VIII, зокрема щодо обмежень у проведенні перевірок, є загальними та стосуються всіх контролюючих органів. Тоді як норми Закону № 71 VIII, у процитованій частині, є спеціальними та стосуються контролюючих органів, що забезпечують формування єдиної державної податкової, державної митної політики щодо адміністрування податків, зборів та митних платежів, оскільки критеріями визначення переліку підприємств, на які такі обмеження не поширюються, зокрема, є обсяг доходу за попередній календарний рік, а також певний вид діяльності таких підприємств (виробництво чи імпорт підакцизних товарів).

Саме така оцінка положень вказаних вище нормативних актів робить логічною та послідовною позицію законодавчого органу, яким в один день прийнято різні за змістом норми щодо одних і тих самих правовідносин, зокрема, обмеження повноважень контролюючих органів у проведенні перевірок суб'єктів господарювання.

З урахуванням викладеного суд зазначає, що станом на листопад 2016 року відсутні законодавчі обмеження щодо проведення контролюючими органами, зокрема органами Держпраці України, перевірок суб'єктів господарювання.

Судом враховано, що позивачем допущено посадову особу відповідача до проведення перевірки, надано до перевірки відповідні документи та виконано припис про усунення порушень законодавства, який направлений на адресу ТзОВ «АРТ БУД Л» за результатами такої перевірки. На цей час зауважень щодо підстав проведення перевірки у позивача не було.

Тому, суд відхиляє доводи ТзОВ «АРТ БУД Л» щодо відсутності у відповідача підстав для проведення перевірки.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена відповідачем з дотриманням вимог КЗпП та Порядку №509. При цьому розмір штрафу, накладеного на товариство, відповідає встановленому статтею 265 КЗпП.

Суд також враховує, що позивач фактично усунув виявлені перевіркою порушення вимог статті 107 КЗпП, оскільки нарахував та виплатив працівникам заробітну плату у подвійному розмірі за роботу у святкові дні.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінюючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність його вимогам частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що таке рішення прийняте відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та неупереджено. За таких обставин суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Згідно з статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

п о с т а н о в и в :

в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.І. Кузан

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15.03.2017