Справа № 541/2689/16-а
Суддя: Городівський О. А.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/2689/16-а
№ провадження 2-а/541/9/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Городівського О.А.,

за участю секретаря - Ніколаєнко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миргород справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій відповідачів неправомірними, скасування рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язання призначити пенсію, -

в с т а н о в и в :

23 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на порушення відповідачем, його прав у сфері управлінської діяльності через відмову в призначенні пенсії. У зв'язку з чим просив визнати дії Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у призначенні йому пенсії неправомірними; скасувати рішення комісії № 228 від 07.10.2016 року з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах та зобов'язати Миргородське об'єднане управління Пенсійного фонду України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пільгову пенсію по заяві з 07 листопада 2016 року по списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що Миргородське об'єднане управління ПФУ в Полтавській області відмовило йому у призначенні пенсії за вислугою років у зв'язку з тим, що до пільгового стажу не зараховані періоди його роботи майстром будівельних та монтажних робіт на Крюківському ПМК-306 тресту «Чернігівсільбуд» з 27.09.1984 року по 09.10.1986 року, у зв'язку із відсутністю відомостей про зайнятість на будівництві об'єктів згідно розділу ХХІХ пільгових списків № 2 від 22.08.1956 року № 1173 та на посаді виконроба у Миргородському будівельно-монтажному управлінні комбінату «Полтавапромбуд» (тепер ВАТ БМФ «Граніт») з 01.11.1989 р. по 30.11.1989 р; з 22.08.1992 р по 17.11.1997 р.; з 01.03.1998 р. по 30.04.1998 р.; з 01.05.1999 р. по 31.05.1999 р. за відсутністю даних про оплату праці та проведення атестації робочих місць.

Позивач таке рішення УПФ вважає незаконним, оскільки воно суперечить ст.19 Конституції України та законодавству, яке регулює спірні правовідносини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Прасол Я.В. позовні вимоги підтримали. Позивач просив задовольнити позов з підстав, зазначених в позовній заяві. Суду пояснив, що з моменту розподілення після закінчення інституту працював у будівельних підприємствах на будівництві об'єктів, однак його право на пільгову пенсію поставили у залежність від можливості підтвердити документально чи дійсно він працював на будівництві об'єктів та чи проводилась атестація робочих місць, про необхідність якої він взагалі не знав.

Представник відповідача Миргородського об'єднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області та Головного управління ПФУ в Полтавській області Гончаренко Я.М. заперечив позовні вимоги ОСОБА_1 з підстав зазначений у письмових запереченнях на позовну заяву. У запереченнях вказано, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги управлінням не визнаються. Миргородським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області прийнято рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, оскільки рішенням Комісії від 07.10.2016 р. № 228 з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, при Головному управлінні Пенсійного фонду на підставі заяви ОСОБА_1 та доданих документів підтверджено пільговий стаж 7 років 10 місяців 3 дні, що не достатньо для призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в 55 років. Рішенням комісії відмовлено ОСОБА_1 в підтвердженні роботи, передбаченої пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» :

-з 27.09.1987 року по 09.10.1986 року на посаді майстра будівельних та монтажних робіт на Крюківському ПМК-306 тресту «Чернігівсільбуд» у зв'язку із відсутністю відомостей про зайнятість на будівництві об'єктів згідно розділу ХХІХ пільгових списків № 2 від 22.08.1956 року № 1173;

-з 01.11.1089 р. по 30.11.1989 р.; з 01.03.1998 р. по 30.04.1998 р.; з 01.05.1999року по 31.05.1999 р на посаді виконроба у Миргородському будівельно-монтажному управлінні комбінату «Полтавапромбуд» (тепер ВАТ БМФ «Граніт»), оскільки відсутні дані про оплату праці у вказані періоди.

-з 22.08.1992 року по 17.11.1997 р. на посаді виконроба у Миргородському будівельно-монтажному управлінні комбінату «Полтавапромбуд» (тепер ВАТ БМФ «Граніт») в зв'язку із не проведенням атестації робочих місць на підприємстві.

ОСОБА_1 не має достатнього стажу на роботах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років, а тому відсутні підстави для призначення пенсії відповідно до п. «б» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

Позивач з 27 вересня 1984 року до 10 жовтня 1986 року працював майстром будівельних і монтажних робіт у Крюківській ПМК-306 тресту "Чернігівсільбуд", 10 жовтня 1986 року переведений виконуючим обов'язки головного інженера, 12 жовтня 1987 року звільнений з переведенням до Миргородського БМУ комбінату "Полтавапромбуд".

12 жовтня 1987 року прийнятий до Миргородського БМУ комбінату "Полтавапромбуд" на посаду виконроба. 11.10.1990 р. Миргородський БМУ комбінату "Полтавапромбуд" перейменовано в Миргородське БМУ ПСМО "Полтавабуд", з 25.12.1995 року перейменовано у ВАТ БМФ "Граніт". Звільнений по п. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін 11 березня 2001 року, що підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці.

Відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Відповідно п. 10 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 для підтвердження стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку і оформлені належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведену атестацію на відповідному робочому місці та у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Пунктом 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637, передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. При цьому встановлення пільгового стажу постановою КМУ № 637 не передбачене, тому не може прийматись до уваги при призначенні права на пільгову пенсію.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, постановою правління ПФУ від 10.11.2006 № 18-1 затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугою років.

Цей порядок визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугою років у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступництва.

Підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугою років, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років. 07.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах з додатками про підтвердження його стажу. Аналіз наданих документів виявив, що за відомостями зазначеними в даних документах у позивача не є можливим встановити, що він був безпосередньо зайнятим на роботах, визначених в п. "б" ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" в період з 27.09.1987 року по 09.10.1986 року на посаді майстра будівельних та монтажних робіт на Крюківському ПМК-306 тресту «Чернігівсільбуд», у зв'язку із відсутністю відомостей про зайнятість на будівництві об'єктів згідно розділу ХХІХ пільгових списків № 2 від 22.08.1956 року № 1173.

В ході судового розгляду позивачем також не надано доказів того, що в період з 27.09.1987 року по 09.10.1986 року на посаді майстра будівельних та монтажних робіт на Крюківському ПМК-306 тресту «Чернігівсільбуд», він був безпосередньо зайнятим на роботах, визначених в п. "б" ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", тому в даній частині позовних вимог суд відмовляє у задоволенні позову.

Суд також відмовляє у задоволенні частини позовних вимог ОСОБА_1 щодо зарахування по пільгового стажу періоди з 01.11.1989 р. по 30.11.1989 р.; з 01.03.1998 р. по 30.04.1998 р.; з 01.05.1999 року по 31.05.1999 р на посаді виконроба у Миргородському будівельно-монтажному управлінні комбінату «Полтавапромбуд» (тепер ВАТ БМФ «Граніт»), оскільки додані по позовної заяви довідки про заробіток для обчислення пенсії (а.с. 8, 22, 23, 24) вказують на відсутність даних про оплату праці у вказані періоди, що виключає можливість врахування даних періодів до зайнятості повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

Суд вважає протиправним рішення комісії Головного управління ПФУ в Полтавській області від 07 жовтня 2016 року № 228 в частині відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу періоду його роботи з 22.08.1992 року по 17.11.1997 р. на посаді виконроба у Миргородському будівельно-монтажному управлінні комбінату «Полтавапромбуд» (тепер ВАТ БМФ «Граніт») у зв'язку з не підтвердженням права на пільгове пенсійне забезпечення результатами атестації робочих місць за цей період. Управління ПФУ зазначило, що оскільки атестація робочих місць, яка має проводитися на підприємствах не рідше ніж один раз на 5 років, на Підприємстві була проведена 18 листопада 2002 року, то період роботи позивача з 22.08.1992 року по 17.11.1997 р. не може бути зараховано до пільгового стажу.

Згідно правової позиції викладеної в постанові Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 16 вересня 2014 року у справі № 21-307а14, атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Рішення комісії Головного управління ПФУ в Полтавській області від 07 жовтня 2016 року № 228 ОСОБА_1 підтверджено період роботи передбаченої пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" 7 років 10 місяців та 03 дні. Судом встановлено безпідставне не підтвердження пільгового стажу періоду роботи з 22.08.1992 року по 17.11.1997 року, що становить 5 року 2 місці 27днів. Разом стаж, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення позивача становить 13 років 30 днів

На підставі наведеного, суд вважає , що позивач має право на призначення пенсії відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що заявлені позовні вимоги необхідно задовольнити частково, з метою захисту порушеного права позивача, скасувати рішення Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії, згідно п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у зв'язку з відсутністю необхідного стажу роботи, та зобов'язати Миргородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області повторно розглянути питання про призначення пенсії ОСОБА_1.

Оскільки відповідач є органом, який самостійно приймає певні рішення, які в разі їх невідповідності Закону можуть бути скасовані, визнані не чинними в судовому порядку, відтак, суд не може зобов'язати відповідача приймати конкретні рішення, так як це є виключною компетенцією органу який призначає та нараховує пенсії - Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

Суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати врахувати при вирішенні питання при призначенні пенсії ОСОБА_1 період його роботи з 22.08.1992 року по 17.11.1997 р. на посаді виконроба у Миргородському будівельно-монтажному управлінні комбінату «Полтавапромбуд» (тепер ВАТ БМФ «Граніт») до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до п. «б» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» .

Керуючись ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 55, 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд,-

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій відповідачів неправомірними, скасування рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язання призначити пенсію задовольнити частково.

Скасувати рішення Комісії Головного управління ПФУ в Полтавській області № 228 від 07.10.2016 року в частині відмови ОСОБА_1 у підтвердженні роботи передбаченої пунктом "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в період з 22.08.1992 року по 17.11.1997 р. на посаді виконроба у Миргородському будівельно-монтажному управлінні комбінату «Полтавапромбуд».

Зобов'язати Миргородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області повторно розглянути питання про призначення пенсії ОСОБА_1, за віком на пільгових умовах згідно п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 Закону України " Про пенсійне забезпечення", зарахувавши до стажу роботи передбаченої пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період його роботи на посаді виконроба у ВАТ БМФ "Граніт", з 22.08.1992 року по 17.11.1997 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Миргородський міськрайонний суд, шляхом подачі апеляційної скарги, протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя: О.А. Городівський