Справа № 489/787/17
Суддя: Тихонова Н. С.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/787/17
Номер провадження 2-а/489/171/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 березня 2017 р. о 08 год. 30 хв., Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого - судді Тихонової Н.С., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Свої вимоги мотивував тим, що з 13.05.2002 р. він перебуває на обліку УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва та отримує пенсію відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». В зв'язку з підвищенням посадових окладів працівників прокуратури позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до закону, який діяв на час призначення пенсії, але з урахуванням розміру заробітної плати визначеної у довідці виданої прокуратурою Миколаївської області від 19.09.2016 р. Проте відповідачем було відмовлено йому у здійсненні перерахунку пенсії, оскільки норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначаються пенсії відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» - скасовано. Позивач такі дії відповідача вважає неправомірними та протиправними, оскільки нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, окрім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Також зазначає, що відповідачем незаконно було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, що грубо порушує його права і законні інтереси.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати протиправними дії та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва за №75/2 від 27.09.2016 р. щодо відмови йому у перерахунку раніше призначеної пенсії на підставі довідки прокуратури Миколаївської області №18/213 вих-16 від 19.09.2016 р., зобов'язати УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва здійснити йому перерахунок раніше призначеної пенсії у відповідності до вимог ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. (із змінами та доповненнями в редакції, що діяла на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90 % від середнього заробітку, на підставі довідки прокуратури Миколаївської області №18/213 вих-16 від 19.09.2016 р.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

З 13.05.2002 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва та йому призначено пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 % від середнього заробітку.

У зв'язку з підвищенням працівникам прокуратури заробітної плати позивач в 2016 р. звернувся до УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва УПФУ із заявою про перерахунок раніше призначеної йому пенсії на підставі Довідки виданої прокуратурою Миколаївської області від №18/213 вих-16 від 19.09.2016 р.

Згідно вказаної Довідки виданої ОСОБА_1 сума заробітної плати на посаді старшого прокурора прокуратури області складає 17 821 грн. 44 коп. Довідка видана для пред'явлення в Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Проте згідно Рішення УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва за №75/2 від 27.09.2016 р. позивачу відмовлено в проведенні перерахунку пенсії відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р., оскільки вказаною постановою внесено зміни до Постанови КМУ від 31.05.2000 р. №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», а саме виключено пункт 4, який врегульовував питання перерахунку пенсії державним службовцям.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що дії відповідача щодо відмови йому у перерахунку раніше призначеної пенсії є неправомірними, оскільки порушують його конституційні права на соціальний захист та пенсійне забезпечення. Крім того, звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод при прийнятті нових або внесенні змін до чинних законів не допускається.

У відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачці) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожний повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно з ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Частиною 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що слідує за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Поряд з цим, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 р., ч.18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» викладена в наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Даний Закон, згідно пункту 1 Прикінцевих положень, набрав чинності 01.01.2015 року.

15.07.2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень нового Закону України «Про прокуратуру» визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закон України «Про прокуратуру», крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу першого частини 2 статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини 5 статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15.12.2015 року.

Отже, на час звернення позивача, 22.09.2016 року, до відповідача із заявою про перерахунок пенсії частини 13 та 18 статі 50-1 Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність.

Згідно ч.20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (чинної на час виникнення спірних відносин), умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому, відповідно, вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України.

На момент звернення позивача за перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

Норми законодавства щодо умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на час розгляду даної адміністративної справи є чинними і не визнані неконституційними, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 р. №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, за вказаних вище обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до висновку про правомірність оскаржуваних дій та рішень відповідача, та, відповідно, здійснення своїх повноважень у спосіб передбачений Конституцією України та законами України.

При цьому, одночасно необхідно звернути увагу й на той факт, що аналогічної правової позиції з цього спірного питання дотримується і Вищий адміністративний суд України, зокрема, в своїх рішеннях від 26.01.2017 року №К/800/28010/16, від 02.02.2017 року №К/800/27464/16, від 13.01.2017 року №К/800/1439/17.

Слід також зазначити, що Конституційний Суд України у п.2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року вказав, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у 2.2. вказаного рішення КСУ зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту. У Рішенні від 02.03.1999р. №2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до п.3 ст.116 Конституції України (254к/96-ВР), здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України (384/2011) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак даний обов'язок відповідачем в даній справі не виконано.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідачем правомірно було відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 7-12, 86, 159, 161-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя: Н.С. Тихонова