Справа № 428/950/17
Суддя: Журавель Т. С.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/950/17
Провадження №2-а/428/117/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Журавель Т.С., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати пенсії; зобов'язання поновити нарахування та виплату пенсії за віком та сплатити заборгованість починаючи з 01.02.2015 року на рахунок в уповноваженому банку, обраному раніше - АТ «Ощадбанк».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області. Як внутрішньо переміщена особа, позивач зареєструвався в м. Сєвєродонецьку Луганської області та надав відповідачу довідку про тимчасову реєстрацію і заяву про виплату пенсії на рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк». Проте, з 01.02.2015 року відповідачем припинено виплату пенсії. Позивач вважає, бездіяльність відповідача протиправною та такою, що суперечать вимогам чинного законодавства, з огляду на викладене позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність УПФУ в м. Сєвєродонецьк Луганської області щодо невиплати йому пенсії з 01.02.2015 року; зобов'язати УПФУ в м. Сєвєродонецьк Луганської області поновити нарахування та виплату йому пенсії за віком та сплатити заборгованість за період, починаючи з 01.02.2015 року на рахунок в уповноваженому банку, обраному раніше - АТ «Ощадбанк.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, надали суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

Від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову у яких зазначено, що 19.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявою про взяття на облік пенсійної справи. З 01.02.2015 року позивача взято на облік до УПФУ в м. Сєвєродонецьку, згідно розпорядження №64537 від 16.11.2016 року. Позивач надав до УПФУ в м. Сєвєродонецьку довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України № 919057094 від 19.07.2016 року, видану УПтСЗН Сєвєродонецької міської ради. Під час проведення перевірки достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї було встановлено факт відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування. Згідно витягу з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №15 від 26.10.2016 року, рішенням комісії вирішено соціальні виплати ОСОБА_1 не призначати. У зв'язку з викладеним, УПФУ в м. Сєвєродонецьку прийняло розпорядження від 16.11.2016 року про припинення виплати пенсії позивачу. Крім того, вважає, що позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення до суду, оскільки позивач звернувся до суду 27.01.2017 року, а позовні вимоги просить задовольнити з 01.02.2015 року. З огляду на вищенаведене вважає, позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за віком, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області та отримує пенсію за віком.

Позивачем при зверненні до відповідача з заявою від 19.07.2016 року про взяття на облік пенсійної справи та поновлення виплати пенсії було подано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 919057094 від 19.07.2016 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 взятий на облік та перебуває за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачем було проведено перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї було встановлено факт відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №15 від 26.10.2016 року, рішенням комісії вирішено соціальні виплати ОСОБА_1 не призначати.

16.11.2016 року УПФУ в м. Сєвєродонецьку прийняло розпорядження про припинення виплати пенсії позивачу з 01.12.2016 року.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії з 01.02.2015 року протиправною та такою, що порушує його конституційні права.

Суд погоджується з вищевказаним твердженням позивача з огляду на наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно ст. 4 вищевказаного Закону, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

У відповідності до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Отже, припинення виплати пенсій можлива лише з підстав визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому, згідно Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669 - VIII (із змінами і доповненнями), період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» від 07.11.2014 року № 595.

Вказаною постановою затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (далі - Тимчасовий порядок).

Пунктом 8 Тимчасового порядку встановлено, що особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зареєстрований у встановленому законом порядку, як особа, що перемістилася з району проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою від 19.07.2016 року № 919057094, копія якої наявна у матеріалах справи.

Відповідач посилається на постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 08.06.2016 року № 365, якою затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 365 зазначено, установити, що комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворені районними, районними у м. Києві і м. Севастополі державними адміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад, приймають рішення про відновлення або про відмову у відновленні соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, довідки яких недійсні на дату набрання чинності цією постановою, відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого цією постановою, за умови отримання внутрішньо переміщеною особою нової довідки відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

На момент припинення виплати пенсії позивачу довідка від 19.07.2016 року № 919057094 не була скасована.

Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування визначає механізм здійснення контролю за проведенням виплати внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування (пункт 1 Порядку).

Згідно п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, соціальні виплати припиняються у разі: 1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати; 2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї; 3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат; 4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»; 5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, на структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) або робочі групи, а не на відповідача.

Таким чином, у відповідача відсутні повноваження здійснення вищезазначеного контролю.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо невиплати пенсії за віком позивачу.

Також є обґрунтованими і підлягають задоволенню вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача вчинити певні дії, а саме зобов'язання УПФУ в м. Сєвєродонецьку поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком та сплатити заборгованість за період, починаючи з 01.02.2015 року з перерахуванням на рахунок в уповноваженому банку, обраному раніше позивачем - АТ «Ощадбанк» відповідно до вимог ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, вимога позивача про поновлення нарахування пенсії за віком з 01.02.2015 року, задоволенню не підлягає, оскільки з матеріалів справи вбачається, що нарахування пенсії ОСОБА_1 за період з 01.02.2015 року по 30.11.2016 року не припинялася.

Щодо посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів частини другої статті 46 Закону № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. У цій нормі йде мова про нараховані суми пенсії та про вину органу ПФУ. Не нарахування сум пенсії може бути наслідком вини органу ПФУ, проявом якої є порушення законодавства про пенсійне забезпечення, тобто факт не нарахування будь-яких складових пенсії може бути спірним.

З огляду на позицію Конституційного Суду України в рішеннях № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013, а також на підставі аналізу положення частини першої статті 99 КАС України в системному зв'язку з положенням частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», можна дійти висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов'язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Крім того, суд звертає увагу, що Верховний Суд України у постанові від 25.05.2016 у справі № 21-1249а16 (ЄДРСР 58275228) зазначив, що спори у справах, пов'язаних з пенсійними виплатами, мають розглядатися у межах звернення до адміністративного суду, тобто в межах шестимісячного строку. У цій же постанові Верховний Суд України наголосив, що при розгляді цієї справи слід застосовувати положення спеціальних норм. Таким чином, Верховний Суд України не виключає можливості, що спори у справах, пов'язаних з пенсійними виплатами за минулий час, на підставі частини першої статті 99 КАС України можуть розглядатися поза межами шестимісячного строку.

Таким чином, на не отримані позивачем суми пенсії строки звернення до суду не розповсюджуються, оскільки порушено право громадянина на отримання пенсії у повному обсязі. Враховуючи наведене, суд вважає безпідставними посилання відповідача про застосування до спірних відносин шестимісячного строку звернення до суду, визначеного частиною другою статті 99 КАС.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Позивач у позовній заяві просить суд звернути постанову до негайного виконання в межах суми платежів за один місяць.

Враховуючи, що позивача було звільнено від сплати судового збору, суд, керуючись вимогами ст. 94 КАС України, при ухваленні рішення на користь позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 640 грн. на користь держави.

Керуючись ст.ст. 122, 160, 163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії з 01.02.2015 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 та сплатити заборгованість за період, починаючи з 01.02.2015 року на рахунок в уповноваженому банку, обраному раніше ОСОБА_2 - АТ «Ощадбанк».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області суму витрат по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

Постанову звернути до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Суддя Т. С. Журавель