Справа № 127/166/17-а
Суддя: Волошин С. В.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/166/17-а
Провадження № 2-а/127/171/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2017 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Волошина С.В.,

за участі секретаря Тонкопій Ю.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

04.01.2017 року ОСОБА_3 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити дії, в якому просив: визнати протиправними дії Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради щодо невиплати позивачеві в повному обсязі адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання в тому числі на оплату житлово комунальних послуг відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 також просив зобовязати Департамент соціальної політики Вінницької міської ради виплатити позивачу недоплачену адресну грошову допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг відповідно до Постанови КМУ № 505 від 01.10.2014 року за квітень, травень 2015 року та червень вересень 2016 року в загальній сумі 3696, 17 грн.

Вказані вимоги мотивував тим, що розмір наведеної вище допомоги, яка виплачувалась позивачу за квітень, травень 2015 року та червень вересень 2016 року був меншим від встановленого мінімуму. Позивач звернувся до відповідача із заявами про надання довідок та інформації про причини такого зменшення, на що отримав відповідь № 5 01 110016 від 05.12.2016 року з якої дізнався що в квітні 2015 року відповідач зменшив виплату допомоги на 162,06 грн. (442 грн. допомоги яку позивач мав отримати 279,94 грн. яку фактично отримав). В травні 2015 року відповідач зменшив виплату допомоги на 384,97 грн. (442 грн. допомоги яку позивач мав отримати 57,03 грн. яку фактично отримав). У вересні 2016 року відповідач зменшив виплату допомоги на 383,07 грн. (884 грн. допомоги яку позивач мав отримати 500,93 грн., яку фактично отримав). За червень серпень 2016 року зазначена допомога в сумі 2652 грн. (884 грн. х 3) відповідачем позивачу взагалі не виплачувалась.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2, посилаючись на вимоги ст.ст. 99, 100 КАС України, наполягала на залишенні позовних вимог за період з квітня 2015 року по червень 2016 року без розгляду, оскільки позивач вказану допомогу отримував вчасно, у визначені законом строки щомісячно та дізнавався про нарахований розмір допомоги кожного разу коли її отримував. Вказаними грошовими коштами, що нараховані та виплачені позивачу в якості допомоги були витрачені останнім на власний розсуд, разом з тим з позовом до суду він звернувся лише 04.01.2017 року, тобто поза межами встановленого законом шестимісячного строку. Клопотання про поновлення пропущеного строку позивачем на розгляд суду не внесено, а тому відстоюючи одночасно позицію і про необґрунтованість позовних вимог і у цій частині (за наведений період) також просила в цій частині позовних вимог постановити відповідну ухвалу про залишення позову без розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заперечував проти задоволення вказаного клопотання, оскільки вказав, що про розмір нарахованих сум допомоги позивач дізнався лише з відповіді відповідача № 5 01 110016 від 05.12.2016 року, а тому просив відмовити в задоволенні такого клопотання представника відповідача.

Суд, заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності та взаємозвязку зважає на наступне.

Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вказує позивач, Департамент соціальної політики Вінницької міської ради за квітень та травень 2015 року та червень вересень 2016 року протиправно зменшив розмір визначеної Постановою КМУ № 505 від 01.10.2014 року допомоги, яка виплачувалась позивачу у встановлені Законом строки та про такі протиправні дії він дізнався лише отримавши у грудні 2016 року відповідь № 5 01 110016 від 05.12.2016 року, якою відповідач повідомив позивача про правові підстави виплати допомоги саме у тих розмірах в яких вона була виплачена позивачу.

В судовому засіданні представником позивача не заперечувалась та обставина, що позивач своєчасно отримував відповідний розмір допомоги, що виплачувалась позивачу як тимчасово переміщеній особі, на даний час є спір виключно щодо розміру вказаних виплат за період квітня та травня 2015 року а також червня вересня 2016 року (з вказівкою на те, що за червень серпень 2016 року позивач допомоги взагалі не отримав).

Разом з тим, суд вважає, що про відповідні, на думку позивача, порушення свого права, що допущені відповідачем, позивач обєктивно дізнавався кожного разу коли отримував відповідну допомогу, оскільки вказана допомога є періодичним платежем та нараховувалась і виплачувалась щомісяця, тобто про виплату її позивачеві у розмірі, меншому ніж це встановлено відповідним законодавством, останній дізнався безпосередньо після здійснення вказаних виплат.

Статтею 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду, адміністративний позов в частині вимог про визнання протиправними дій Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради щодо невиплати позивачеві в повному обсязі адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання в тому числі на оплату житлово комунальних послуг відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 та зобовязання Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради виплатити позивачу недоплачену адресну грошову допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг за період квітня та травня 2015 року та з червня 2016 року по 4 липня 2016 року слід залишити без розгляду.

До вказаного висновку суд приходить з огляду на те, що позивач до суду з позовом звернувся лише 04.01.2017 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. 99, 100 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву в частині вимог ОСОБА_3 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання протиправними дій Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради щодо невиплати в повному обсязі адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання в тому числі на оплату житлово комунальних послуг відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 та зобовязання Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради виплатити позивачу недоплачену адресну грошову допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг за період квітня та травня 2015 року та з червня 2016 року по 4 липня 2016 року - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, а особи які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення ухвали можуть подати апеляційну скаргу на протязі пяти днів з дня її отримання.

Суддя: