Справа № 428/1649/17
Суддя: Журавель Т. С.
Дата ухвалення: 2017-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/1649/17
Провадження №2-а/428/155/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Журавель Т.С., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області про скасування постанови про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №390013 від 06.02.2017 року та закриття адміністративного провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 06 лютого 2017 року поліцейським взводу №1 роти №3 ОСОБА_2 ОСОБА_3 за результатами розгляду справи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст.133-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення виніс постанову серії БР № 390013 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п'ятдесяти) гривень 00 копійок. Відповідно до цієї Постанови, 06.02.2017 року в м. Сєвєродонецьк позивач зберігав транспортний засіб А 0483 РУТА д.н. НОМЕР_1, що використовується для перевезення пасажирів на комерційній основі поза встановленого місця для його стоянки чим, на думку інспектора БПОП, порушив ч.8 ст.133-1 КУпАП. Користуючись правом оскарження в суді рішень, позивач змушений звернутися до суду, оскільки вказану постанову винесено з чисельними порушеннями законодавства України, зазначені в ній данні не відповідають фактичним обставинам, а сама постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не зявилися, надіслали суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача також надав до суду письмові заперечення у яких зазначено, що підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало порушення останнім ч.8 ст.133-1 КУпАП, а саме, зберігання транспортного засобу, що використовується для перевезення пасажирів на комерційній основі, поза встановленими місцями їх стоянки. Копія протоколу про адміністративне правопорушення була надана ОСОБА_1 про що свідчить його власний підпис. Позивач у позові вказує на те, що його не ознайомлено зі ст. 63 КУ, а також не надано можливість скористатися його правами, передбаченими ст.286КУпАП. Проте відповідач не погоджується з зазначеним твердженням позивача, оскільки відповідно до пояснень, наданих ОСОБА_1 від 06.02.2017 року, останній з положеннями ст.10, 59, 63 Конституції України ознайомлений. Під час надання пояснень позивач не зазначав будь-яких зауважень, щодо порушення його процесуальних прав, а навпаки погодився на визнав свою провину. Оскаржувана постанова складена у відповідності до вимог законодавства України, а тому підстави для її скасування відсутні.

У відповідності до ч. 4 ст.122 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові матеріали справи, оглянувши відеозаписи правопорушення, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 06.02.2017 року о 05 год. 30 хв. на вул. Б. Ліщини м. Сєвєродонецька ОСОБА_1 зберігав транспортний засіб А 0483 РУТА д.н. НОМЕР_1, що використовується для перевезення пасажирів на комерційній основі, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.8 ст.133-1 КУпАП та порушив ч.1 ст.21 ЗУ «Про автомобільний транспорт». На підставі викладеного поліцейським взводу №1 роти №3 ОСОБА_2 ОСОБА_3 було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 390013, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн..

Позивач вважає вищевказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, посилаючись на невідповідність постанови чинному законодавству, не ознайомлення його з положеннями ст.63 Конституції України, ненадання можливості дати пояснення щодо незгоди зі скоєнням адміністративного правопорушення.

Суд не погоджується з вищевказаними твердженнями позивача з огляду на наступне.

Частинами 1 та 2 ст.21 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що власники (користувачі) автобусів, що використовуються для перевезення пасажирів на комерційній основі, повинні забезпечувати їх зберігання у спеціально пристосованих для цього приміщеннях, гаражах, на майданчиках, стоянках, забезпечених засобами охорони. Власникам (користувачам) транспортних засобів забороняється зберігання їх у житлових зонах поза спеціально відведеними для цього майданчиками.

Між тим, згідно до ч. 8 ст.133-1 КУпАП зберігання транспортних засобів, що використовуються для перевезення пасажирів на комерційній основі, поза встановленими місцями їх стоянки, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1, написаних ним власноручно 06.02.2017 року, останній з положеннями ст.10, 59, 63 Конституції України ознайомлений. Мешкає він за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, 18/65, офіційно працевлаштований в АТП 10920 м. Сєвєродонецьк і займає посаду водія. 05.02.2017 року вона займалася перевезенням пасажирів по маршруту Рубіжне-Містки на комерційній основі. Після ремонту автомобіля НОМЕР_2 та по закінченню робочого часу, автомобіль був залишений для зберігання за місцем його мешкання поза встановленими місцями для їх стоянки, яке знаходиться в оренді АТП 10920 та в якому він працює. Про те, що автомобіль необхідно зберігати на АТП 10920 йому було відомо. Свою провину у скоєнні адміністративного правопорушення він щиро визнає.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що позивач посилається на доводи, викладені у позові, з ціллю введення суду в оману задля уникнення адміністративної відповідальності, а тому критично ставиться до його доводів щодо невідповідності постанови чинному законодавству України, не ознайомлення його з положеннями ст.63 Конституції України та ненадання можливості дати пояснення щодо незгоди зі скоєнням адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її скасування та для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т. С. Журавель