Справа № 489/5323/16-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 489/5323/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Кирильчук О.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Запорожана Д.В., Романішина В.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Миколаєва про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання провести перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Миколаєва щодо відмови в перерахунку пенсії як державному службовцю на підставі довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцем; зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії, виходячи із розміру 90% заробітної плати судді на підставі наданих довідок з 02.08.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що у зв'язку із збільшенням посадових окладів суддів має бути перераховано пенсію із застосуванням норм Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII в редакції, яка діяла на час призначення пенсії, оскільки подальша зміна законодавства не може бути підставою для відмови в перерахунку вже призначеної пенсії.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 січня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Суд першої інстанції встановив, що позивач з 07.06.2011 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Миколаєва та отримує пенсію як державний службовець.

02.08.2016 року позивач звернулась із заявою до відповідача про перерахунок пенсії державного службовця відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII. До заяви були долучені довідки від 20.07.2016 року №7/1-1017/16 про заробітну плату для щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та від 01.08.2016 року №5/2-1077/16 про розрахунок вислуги років на державній службі, видані управлінням Державної судової адміністрації України Миколаївської області.

Рішенням управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Миколаєва від 19.09.2016 року №74/1 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону України «про державну службу» у зв'язку із відсутністю рішень Уряду щодо проведення перерахунку пенсій відповідно до Закону України «Про державну службу». Рішення мотивовано також тим, що з 01.06.2015 року норми Закону України «Про державну службу», в тому числі ті, що регулюють порядок здійснення перерахунку пенсій, скасовано на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ від 02.03.2015 року, а з набранням чинності Закону України «Про державну службу від 10.12.2015 року №889-VІІ скасовано, зокрема, статтю 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи приписи ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 01.05.2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України, Закону України «Про державну службу», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За змістом статті 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

До 01.05.2016 року пенсійне забезпечення державних службовців було врегульоване нормами Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII.

З 01.05.2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, у зв'язку із чим втратили чинність положення Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців, окрім ст.37 цього Закону.

На підставі ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, яка діяла на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

З огляду на приписи ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 01.05.2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Водночас помилковим є посилання позивача як на підставу перерахунку пенсії на п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітків для обчислення пенсії», оскільки на дату звернення із заявою про перерахунок пенсії зазначена норма втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеною в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 року, законодавчі норми можуть змінюватися, а передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення №20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки заяву про перерахунок пенсії подано позивачем після 01.05.2016 року, відтак пенсійний органом обґрунтовано прийнято рішення про відмову в проведенні такого перерахунку.

Оскільки похідними від вимог про визнання протиправними дій є вимоги про зобов'язання провести перерахунок пенсії, останні задоволенню також не підлягають.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 січня 2017 року у справі № 489/5323/16-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: В.Л. Романішин