Справа № 334/7507/15-а (2а/334/149/15)
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 року м. Київ К/800/52321/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

суддів: Голяшкіна О.В.,

Черпіцької Л.Т.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за

касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Запоріжжя

на постанову Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 18 вересня 2015 року

та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року

у справі № 334/7507/15-а (2а/334/149/15)

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Запоріжжя

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Запоріжжя (далі - УПФУ), в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати їй пенсії з 01 квітня 2015 року, зобов'язати УПФУ з 01 червня 2015 року поновити виплату пенсії.

Постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 18 вересня 2015 року позов задоволено: визнано неправомірними дії відповідача щодо невиплати ОСОБА_2 пенсії з 01 квітня 2015 року; зобов'язано УПФУ відновити з 01 червня 2015 року виплату ОСОБА_2 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року постанову Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 18 вересня 2015 року скасовано в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправними дій УПФУ щодо невиплати пенсії ОСОБА_2 з 01 квітня 2015 року та в цій частині у задоволенні позову відмовлено. В іншій частині постанову Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 18 вересня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», таким чином в період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачуватись не повинна.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ з 10 вересня 2014 року та з того часу отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до копії протоколу про призначення пенсії № 6608 від 03 вересня 2014 року.

З 01 квітня 2015 року УПФУ не виплачує позивачу пенсії за віком, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким внесено зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

20 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до відповідача з проханням поновити виплату пенсії, однак, листом УПФУ від 26 серпня 2015 року їй відмовлено у поновленні виплати пенсії.

Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо відмови про поновлення виплати призначеної пенсії з 01 червня 2015 року, позивач звернулася до суду з цим позовом про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з того, що норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення втратили чинність з 01 червня 2015 року відповідно до п. 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», оскільки не прийнятий закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року. Таким чином особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Скасовуючи в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправними дії УПФУ щодо невиплати пенсії ОСОБА_2 з 01 квітня 2015 року та відмовляючи в цій частині у задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що станом на 01 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено з 01 квітня 2015 року, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу з 01 квітня 2015 року.

Суд касаційної інстанції погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на таке.

01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким внесено зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якими в свою чергу визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не виплачуються.

П. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до зазначених законів.

Оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» не скасовано, його положення (на час/період виникнення спірних відносин) не визнано неконституційними, а до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Таким чином, з 01 червня 2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, згідно з Законом України «Про державну службу», втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії за віком, призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2016 року № 21-948а16 та має враховуватись судами загальної юрисдикції відповідно до ст. 2442 КАС України.

За таких обставин, суди дійшли законного та обґрунтованого висновку, що з 01 червня 2015 року ОСОБА_2 виплата пенсії за віком, яка їй призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», повинна бути відновлена.

Суд вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 18 вересня 2015 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: