Справа № 607/18223/15-а
Суддя: Сливка Л. М.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2017 Справа №607/18223/15-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливки Л.М.

за участю секретаря судового засідання Зарічної О.П.,

з участю позивача ОСОБА_1, його представників - адвоката Кожевнікової О. В., ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Яворівської районної ради Львівської області, Комісії з питань прав реабілітованих та соціального захисту жертв політичних репресій Львівської обласної ради про визнання бездіяльності незаконною, зобов'язання виплати вартість конфіскованого майна, виявити і повернути вилучену земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

25 листопада 2015 року адвокат Кожевнікова О. В. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Яворівської районної ради Львівської області ( далі Комісія), Комісії з питань прав реабілітованих та соціального захисту жертв політичних репресій Львівської обласної ради про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання комісію з питань поновлення прав реабілітованих Яворівської районної ради Львівської області виплатити йому вартість майна конфіскованого в його родини у відповідності до акту опису і оцінки майна за №13 від 07 жовтня 1950 року на загальну суму 138 280 гривень.

В обґрунтування вимог вказувала, що у січні 1950 року сім'я позивача у складі чотирьох осіб була виселена з політичних мотивів на спецпоселення із с. Мужиловичі Яворівського району в Амурську область із конфіскацією майна. У відповідності до статті 5 Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" вилучені будівлі та інше майно по можливості (якщо будинок незайнятий, а майно збереглося) повертаються реабілітованому або його спадкоємцям натурою. При відсутності такої можливості заявнику відшкодовується вартість будівель та майна.

У грудні 2012 року позивач звернувся до Комісії із заявою про повернення конфіскованого майна. 28 січня 2013 року Комісія з питань поновлення прав реабілітованих Яворівської районної ради склала акт оцінки майна родини реабілітованих за №13 від 07 жовтня 1950 року на загальну суму 138 280 гривень.

Рішенням Комісії за №1/1556 від 31 січня 2013 року постановлено виплатити позивача вартість незаконно конфіскованого майна у розмірі 600 грн.

Вважає, що дане рішення є неправомірним, а бездіяльність Комісії незаконною, так як Комісія не досліджувала і не встановила факт наявності конфісковано майна, кому таке майно було передано, чи воно знищене, не зазначено в акті про оцінку майна дані про землю та не обґрунтовано розмір відшкодування на суму 600 гривень.

Посилаючись на наведене, позивач просив визнати таку бездіяльність відповідачів незаконною та зобов'язати Комісію з питань поновлення прав реабілітованих Яворівської районної ради Львівської області виплатити ОСОБА_1 вартість майна конфіскованого в родини у відповідності до акту опису і оцінки майна за №13 від 07 жовтня 1950 року на загальну суму 138 280 гривень.

У ході судового розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та просив визнати бездіяльність відповідачів незаконною, зобов'язати Комісію з питань поновлення прав реабілітованих виплатити ОСОБА_1 вартість конфіскованого майна на загальну суму 138 280 гривень, а також зобов'язати Комісію виявити вилучену земельну ділянку на якій знаходилось вилучене майно та повернути у власність позивача.

У судовому засіданні позивач та його представники позов підтримали, зіславшись на доводи викладені у ньому.

Представник Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Яворівської районної ради в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо подав суду заперечення на позов. Вказав, що Комісією з питань поновлення прав реабілітованих Яворівської районної ради була правильно визначена сума відшкодування конфіскованого майна реабілітованим громадянам в розмірі 600 гривень, що відповідає вимогам діючого законодавства. Дії Комісії були правомірними, а вимоги позивача щодо виплати грошової компенсації на суму 138 280 гривень є безпідставними та необґрунтованими.

Посилаючись на наведене, вважає, що дії відповідачів є правомірними, а тому у задоволенні позову просив відмовити.

Представник комісії з питань прав реабілітованих та соціального захисту жертв політичних репресій Львівської обласної ради в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки.

Судом встановлено, у січні 1950 року родина ОСОБА_1 у складі чотирьох осіб була виселена з політичних мотивів на спецпоселення із с.Мужиловичі Яворівського району в Амурську область з конфіскацією майна, що підтверджується архівною довідкою виданою Режимно-секретним відділом Головного управління МВС України у Львівській області та визнається відповідачем по справі.

З архівної довідки за №10/386 від 03 липня 2012 року також установлено, що сім'я ОСОБА_1 реабілітована, з повернення конфіскованого майна або його вартості.

Компенсацію за незаконно конфісковане майно родина ОСОБА_1 не отримувала, що визнається сторонами спору та підтверджується матеріалами справи.

У грудні 2012 року позивач звернувся до Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Яворівської районної ради із заявою про повернення йому конфіскованого майна або виплату грошової компенсації .

З акту оцінки майна родини реабілітованого ОСОБА_1 від 28 січня 2013 року встановлено, що членами оціночної Комісія проведено оцінку конфіскованого майна родини реабілітованого ОСОБА_1 у с.Мужиловичі в 1950 році згідно акту опису і оцінки майна на загальну суму 138 280 гривень.

Рішенням Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Яворівської районної ради за № 1/1556 від 31 січня 2013 року вирішено виплатити ОСОБА_1 вартість незаконно конфіскованого майна та будівель його родини в с.Мужиловичі Яворівського району у 1950 року в розмірі 600 гривень.

Листом Комісія з питань поновлення прав реабілітованих та соціального захисту жертв політичних репресій Львівської обласної ради за від 26.06.214 року повідомила позивачу про проведення розрахунку відшкодування вартості майна, яке підлягало конфіскації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 429 від 18.04.1996 р. виходячи з суми, що становить 50% мінімальної заробітної плати (що становить 7 грн. 50 коп.), встановленої постановою Верховної Ради України № 49 від 20.02.1996 р., загалом на суму 600 гривень (а.с.5).

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, оцінивши та дослідивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні " вилучені будівлі та інше майно по можливості (якщо будинок незайнятий, а майно збереглося) повертаються реабілітованому або його спадкоємцям натурою. При відсутності такої можливості заявнику вдшкодовується вартість будівель та майна.

Не підлягають поверненню (компенсації) будівлі та інше майно, що було націоналізовано (муніципалізовано) на підставі відповідних нормативних актів.

Порядок виплати компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим регулюється Положенням, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень пункту 4 Положення про порядок виплати грошової компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим громадянам або їхнім спадкоємцям, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 24.06.1991р. №48 "Про заходи щодо реалізації Закону Української РСР "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні", вирішення питань стосовно відшкодування матеріальних збитків, виплати грошової компенсації реабілітованим, прийняття рішень щодо відшкодування матеріальних збитків віднесено до компетенції районних, міських, районних у місті комісії з питань поновлення прав реабілітованих.

Згідно з вимогами п.п. 3, 10, 12, 15, 18 "Положення про порядок виплати грошової компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим громадянам або їхнім спадкоємцям", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 24.06.1991р. №48 (із внесеними змінами), передбачено:

- громадянам, реабілітованим згідно із статтями 1 і 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», повертаються вилучені у них будівлі та інше майно або відшкодовується їх вартість;

- комісії визначають склад майна, яке підлягає поверненню реабілітованому, і встановлюють його вартість на підставі документів про вилучення і реалізацію майна, одержуваних з архівів та інших установ;

- вилучені будівлі та інше майно (якщо будинок незайнятий, а майно збереглося) повертаються реабілітованому або його спадкоємцям. При відсутності такої можливості заявнику відшкодовується вартість будівель і майна;

- компенсація виплачується за рахунок коштів місцевого бюджету відповідним фінансовим органом за місцем проживання реабілітованого, а якщо реабілітований громадянин проживає за межами України - фінансовим органом за місцем провадження попереднього слідства;

- у разі неможливості повернути майно або відшкодувати його вартість у порядку, передбаченому пунктами 12 і 15 цього Положення, реабілітованим на сім'ю виплачується грошова компенсація у розмірі до 15 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до "Положення про порядок виплати грошової компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим громадянам або їхнім спадкоємцям" громадянам, реабілітованим згідно із ст. 5 Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні", повертаються вилучені у них будівлі та інше майно або відшкодовується їх вартість (за винятком майна, цивільний обіг якого було заборонено на час репресії).

Право на звернення до обласної Комісії з питань поновлення прав реабілітованих та розгляд заяви у відповідності до закону, гарантується Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» та Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 24 червня 1991 року №48 «Про заходи щодо реалізації Закону Української РСР "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні " (із внесеними змінами). У відповідності до вказаних актів затверджено Положення про комісії Рад народних депутатів з питань поновлення прав реабілітованих.

Комісії Рад народних депутатів з питань поновлення прав реабілітованих (надалі - комісії) утворюються Верховною Радою Республіки Крим, обласними, районними, міськими і районними в місті Радами народних депутатів. Комісії у своїй роботі керуються законами України, постановами Кабінету Міністрів України, іншими нормативними актами, а також Положенням. Комісії відповідно до покладених на них завдань: подають допомогу громадянам в одержанні необхідних документів у зв'язку з реабілітацією, організують публікацію повідомлень про реабілітацію в пресі чи іншим способом інформують громадськість за місцем роботи та проживання реабілітованого, доручають органам внутрішніх справ провадити перевірку фактів безпідставності заслання і вислання, направлення на спецпоселення, а також конфіскації та вилучення майна у зв'язку з необгрунтованими репресіями (розкуркуленням) заслуховують інформацію відповідних службових осіб про виконання законодавства з питань реабілітації, а також подання допомоги реабілітованим громадянам і членам їхніх сімей, здійснюють контроль за відшкодуванням реабілітованим громадянам матеріальних збитків і наданням установлених пільг; вирішують інші питання, пов'язані з поновленням прав реабілітованих громадян.

Матеріали справи засвідчують про те, що Комісія з питань поновлення прав реабілітованих Яворівської районної ради Львівської області, розглянувши заяву ОСОБА_1 про повернення незаконно конфіскованого у його родини майна, прийняла рішення від 31 січня 2013 року, яким лише констатувала виплату грошової компенсації ОСОБА_1 у розмірі 600 грн. за незаконно конфісковане майно.

В матеріалах справи відсутні та представником Комісії суду не надано будь-яких доказів на підтвердження того факту, що Комісія вживала заходів для встановлення наявності конфіскованого майна, кому таке майно було передане, чи збереглось таке майно на даний час та чи можливо повернути його сім'ї заявника.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з врахуванням обсягу повноважень, які делеговані обласним комісіям з питань поновлення прав реабілітованих, суд вважає, що комісія з питань поновлення прав реабілітованих протиправно у встановлений законом спосіб не розглянула адресовані звернення від сім'ї репресованої особи ОСОБА_1, а саме, Комісія не встановила та не дослідила факт наявності конфіскованого майна, кому таке майно було передане, чи збереглось таке майно на даний час та чи можливо повернути його сім'ї заявника.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги про визнання незаконною бездіяльність Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Яворівської районної ради підлягають до задоволення шляхом визнання незаконною бездіяльність комісії та зобов'язання Комісію з питань поновлення прав реабілітованих Яворівської районної ради розглянути заяву ОСОБА_1 про повернення майна у відповідності до вимог Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» та Постанови Кабінету Міністрів УРСР від 24 червня 1991 року №48 "Про заходи щодо реалізації Закону Української РСР "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" .

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов'язання Комісію з питань поновлення прав реабілітованих Яворівської районної ради Львівської області виплатити ОСОБА_1 вартість конфіскованого майна на загальну суму 138 280 грн., а також повернути вилучену в сім'ї ОСОБА_1 земельну ділянку на якій знаходилось вилучене майно є безпідставними та до задоволення не підлягають, з огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" вилучені будівлі та інше майно по можливості (якщо будинок незайнятий, а майно збереглося) повертаються реабілітованому або його спадкоємцям натурою. При відсутності такої можливості заявнику вдшкодовується вартість будівель та майна.

Не підлягають поверненню (компенсації) будівлі та інше майно, що було націоналізовано (муніципалізовано) на підставі відповідних нормативних актів.

Виплата компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим регулюється Положенням, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На виконання вищенаведеного, 18.02.1993 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №112, якою затверджено Положення про порядок виплати грошової компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим громадянам або їхнім спадкоємцям (далі - Положення).

В силу вимог п.12 Положення, вилучені будівлі та інше майно (якщо будинок не айнятий, а майно збереглося) повертаються реабілітованому або його спадкоємцям. При відсутності такої можливості заявнику відшкодовується вартість будівель і майна.

Згідно з вимогами ст.ст. 17,18 «Положення про порядок виплати грошової компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим громадянам або їхнім спадкоємцям», затвердженого Постановою Кабміну України від 18.02.1993 року №112 встановлено, що незалежно від вартості вилучених будівель та майна, загальна сума компенсації не повинна перевищувати 65 мінімальних заробітних плат та до 15 мінімальних заробітних плат реабілітованим на сім'ю, загальна сума компенсації не повинна перевищувати 80 мінімальних заробітних плати.

Відповідно до вимог ст. 1 Постанови «Про порядок розрахунків з реабілітованими громадянами» від 18.04.1996 р. N 429 встановлено, що з 1 березня 1996 році розміри грошової компенсації відшкодування вартості конфіскованого майна реабілітованим громадянам або їхнім спадкоємцям, передбачених Законом України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" визначаються виходячи із суми, що становить 50 відсотків мінімальної заробітної плати, встановленої постановою Верховної Ради України від 20 лютого 1996 року N 49, яка в свою чергу з 01.02.1996 року встановила мінімальну заробітну плату у розмірі 1млн. 500 тис.крб.

Вказана Постанова Кабміну України від 18 квітня 1996 року №429 «Про порядок розрахунків з реабілітованими громадянами» на предмет конституційності не розглядалася, нечинною у встановлений законодавством спосіб не визнавалась, а тому відповідач правомірно керувався нею під час визначення розміру грошової компенсації і відшкодування конфіскованого майна реабілітованим громадянам.

Також, слід зазначити, що 50 відсотків від встановленої мінімальної заробітної плати становить 750 000 карбованців, що в перерахунку на гривню становить 7 грн. 50 коп.( 80*7,50=600грн.)

З врахуванням вищенаведеного Комісією з питань поновлення прав реабілітованих Яворівської районної ради була правильно визначена сума відшкодування конфіскованого майна реабілітованим громадянам в розмірі 600 грн., що відповідає вимогам діючого законодавства.

Таким чином, вимога позивача про зобов'язання Комісію виплатити йому компенсацію у відповідності до акту опису і оцінки майна на суму 138 280 гривень є необґрунтованими та безпідставними, оскільки Комісія при визначенні розміру відшкодування на суму 600 грн. діяла у відповідності до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» та Положення «Про порядок виплати компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим або їхнім спадкоємцям».

Щодо позовних вимог про повернення земельної ділянки слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», не підлягають поверненню (компенсації) будівлі та інше майно, що було націоналізовано (муніципалізовано) на підставі відповідних нормативних актів.

Відповідно до положень п.1 розділу "Про землю" Декрету про землю від 26.10.1917 р. право приватної власності на землю скасовується назавжди; вся земля обертається у всенародне надбання.

В Земельному кодексі УСРР, прийнятому 25 жовтня 1922 року, було закріплено націоналізацію землі й скасування приватної власності на неї, заборонено купівлю-продаж та інші угоди, пов'язані з відчуженням землі. Усі громадяни незалежно від статі, віросповідання та національності наділялися правом на одержання землі в користування безоплатно. Кодекс надавав право громадянам обирати будь-яку форму землекористування. У першому кодифікованому земельно-правовому акті України визначалося також поняття і регламентувалося землекористування селянського двору, допускалася "трудова оренда" землі.

За Земельним кодексом УРСР 1970 року усі землі проголошувалися власністю народу України, тобто залишалися власністю виключно держави.

Земельним кодексом України в редакції від 13 березня 1992 року було визначено, що колишнім власникам землі (їх спадкоємцям) або землекористувачам земельні ділянки не повертаються.

Згідно з вимогами ч.4 ст.78 Земельного кодексу України 2001 року в чинній редакції, особам (їх спадкоємцям), які мали у власності земельні ділянки до 15 травня 1992 року (з дня набрання чинності Земельним кодексом України) земельні ділянки не повертаються.

З врахування вищенаведеного, земля яка була у власності позивача націоналізована і на підставі норм Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» поверненню реабілітованим не підлягає.

Більше того, позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження факту наявності у нього чи членій його сімї права приватної власності на землю.

Відомості про земельну ділянку відсутні і у архівній довідці за №10/386 від 03.07.2012року і в акті опису та оцінки майна за №13 від 07.01.1950 року.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зобов'язання Комісію з питань поновлення прав реабілітованих Яворівської районної ради Львівської області виплатити ОСОБА_1 вартість конфіскованого майна на загальну суму 138 280 грн., а також повернути вилучену в сім'ї ОСОБА_1 земельну ділянку на якій знаходилось вилучене майно є безпідставними та до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 18, 71, 86, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Яворівської районної ради Львівської області, Комісії з питань прав реабілітованих та соціального захисту жертв політичних репресій Львівської обласної ради про визнання бездіяльності незаконною, зобов'язання виплатити вартість конфіскованого майна, виявити та повернути вилучену земельну ділянку задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Яворівської районної ради Львівської області в частині усунення від розгляду питання щодо визначення складу майна, яке підлягає поверненню реабілітованому, встановлення його наявності та місця знаходження, можливості поверненню такого майна ОСОБА_1.

Зобов'язати Комісію з питань поновлення прав реабілітованих Яворівської районної ради розглянути заяву ОСОБА_1 про повернення майна у відповідності до вимог Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" та Постанови Кабінету Міністрів УРСР від 24 червня 1991 року №48 "Про заходи щодо реалізації Закону Української РСР "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" .

У задоволенні решти вимог відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок державного бюджету.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанову може бути оскаржено до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка