Справа № 2-а/593/42/16
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року м. Львів № 876/1959/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря - Андрушківа І. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Бережанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 15 листопада 2016 року у справі № 2-а/593/42/2016 за позовом ОСОБА_1 до Бережанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Бережанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (далі - управління), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови обчислити його пільговий стаж за роботу у районах Крайньої Півночі з урахуванням кратності, кожен рік роботи за один рік і шість місяців, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок його пенсії з врахуванням кожного року роботи в період з 25 вересня 1985 року до 01 січня 1991 року у районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців, а також здійснити перерахунок призначеної йому пенсії за віком у зв'язку зі збільшенням стажу роботи з моменту призначення пенсії до прийняття рішення судом.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідач протиправно не зарахував йому період роботи з 25 вересня 1985 року до 01 січня 1991 року в кратному розмірі, один рік як один рік і шість місяців, оскільки у вказаний період він працював в Долинському управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин помічником бурильника вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а тому має право на пільги, передбачені указом Президії Верховної Ради України від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 15 листопада 2016 року вказаний позов задоволено. Визнано протиправними дії управління щодо відмови здійснити розрахунок стажу роботи ОСОБА_1 із застосуванням кратності відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) та зобов'язано відповідача зарахувати ОСОБА_1 стаж його роботи в районах Крайньої Півночі з 25 вересня 1985 року по 01 січня 1991 року в пільговому обчисленні, один рік за один рік і шість місяців, та зробити перерахунок і подальшу виплату позивачу такої перерахованої пенсії з часу призначення йому пенсії за віком, тобто з 22 червня 2010 року, з урахуванням виплачених сум пенсії за даний період.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що згідно з указом Президії Верховної Ради України від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» пільги при обчисленні стажу роботи щодо зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців мають лише працівники, які направлялися або запрошувалися на роботу в райони Крайньої Півночі на умовах укладених ними трудових договорів на роботу в цих районах, до числа яких позивач не належить.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, хоча їх належним чином було повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду, що відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 22 червня 2010 року перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Списку № 2.

ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою від 10 лютого 2016 року, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії з врахуванням стажу роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні.

Листом відповідача від 18 лютого 2016 року № 6/к-11 позивачу було відмовлено в такому перерахунку пенсії у зв'язку з тим, що у період з 25 вересня 1985 року до 01 січня 1991 року він працював вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі без укладення строкового трудового договору про роботу в цій місцевості.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що пільгове обчислення стажу передбачено законодавством колишнього Союзу РСР, а період роботи ОСОБА_1 в районах Крайньої Півночі підтверджується трудовою книжкою та архівними довідками, а тому управління протиправно не врахувало стаж його роботи у пільговому обчислені з посиланням на те, що ним не були надані строкові трудові договори, оскільки це суперечить приписам пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV.

Такий висновок суду першої інстанції є помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до абзаців першого та другого пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ від 10 лютого 1960 року), постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року № 1908-VІІ «Про розширення пільг на осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і у місцевостях, що прирівнюються до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ від 26 вересня 1967 року).

Указом від 10 лютого 1960 року передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності.

Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів Союзу РСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Абзацом першим пункту 5.9 Положення про вахтовий метод організації робіт, затвердженого постановою Державного комітету Союзу РСР з праці і соціальних питань, Президії ВЦРПС та Міністерства охорони здоров'я Союзу РСР від 31 грудня 1987 року № 794/33-82, встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу від 26 вересня 1967 року.

З огляду на викладене суд вважає, що на працівників, які працювали вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, а додаткові пільги, передбачені статтею 5 зазначеного Указу, зокрема зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду України від 27 жовтня 2015 року (№ 21-3324а15).

Відповідно до записів у трудовій книжці, виданій на ім'я ОСОБА_1, архівних довідок від 22 лютого 2016 року № 96/04-01/К-5, № 97/04-01/К-5, останній працював в Долинському управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин помічником бурильника по четвертому розряду в цеху капітального ремонту вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі в період роботи з 1986 по 1994 рік.

Відтак, оскільки робота ОСОБА_1 вахтовим методом у районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, за трудовим договором з підприємством, що не було розташоване у цих районах, не дає йому права на пільги з кратного обчислення трудового стажу (один рік за один рік і шість місяців), то висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є помилковим.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваної постанови та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бережанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області задовольнити.

Постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 15 листопада 2016 року у справі № 2-а/593/42/2016 скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Бережанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А. І. Рибачук

Судді В. М. Багрій

Д. М. Старунський

Повний текст постанови виготовлено 13 березня 2017 року.