Справа № 426/17352/16-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Половинка В.О.
Суддя-доповідач - Ястребова Любов Вікторівна
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року справа №426/17352/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Ястребової Л.В.,

суддів Компанієць І.Д., Гаврищук Т.Г.,

секретар Терзі Д.А.,

за участі представника позивача Столяренка О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області на постанову Сватівського районного суду Луганської області від 10 лютого 2017 року у справі № 426/17352/16-а за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2016 року ОСОБА_4 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області (надалі - відповідач, Управління) про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку пенсії у розмірі 90 % місячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури Луганської області від 06.12.2016 року, скасування рішення від 08.12.2016 року щодо відмови у перерахунку пенсії, зобов'язання здійснити, починаючи з 01 січня 2016 року перерахунок призначеної пенсії, нарахувати її у розмірі 90 % місячної (чинної) заробітної плати, яку вказано у довідці прокуратури Луганської області від 06.12.2016 року з січня 2016 року без обмеження максимального розміру пенсії (а.с. 2-6).

Постановою Сватівського районного суду Донецької області від 10 лютого 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області щодо відмови в перерахунку ОСОБА_4 пенсії у розмірі 90 відсотків місячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки Прокуратури Луганської області від 06.12.2016р., з січня 2016 року.

Скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області від 8.12.2016 щодо відмови ОСОБА_4 у перерахунку пенсії.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області здійснити, починаючи з 1 січня 2016 року, перерахунок призначеної ОСОБА_4 - пенсії, нарахувати її у розмірі 90 відсотків місячної (чинної) заробітної плати, яку вказано у довідці Прокуратури Луганської області від 06.12.2016, з січня 2016 року, без обмеження максимального розміру пенсії (а.с. 35-37).

Відповідач, вважаючи таку постанову суду першої інстанції незаконною, такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги тієї обставини, що відповідь на звернення, яке було надано позивачу Управлінням, не є рішенням суб'єкта владних повноважень про призначення (перерахунок) пенсії в розумінні ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тому її (відповідь пенсійного фонду) не можна вважати неправомірною та скасувати. Апелянт також вказує, що позивач не зверталась до Управління із заявою про перерахунок пенсії відповідної форми, яка зазначена у додатку 2 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 року № 22-1, що є порушенням п. 4.1. цього Порядку. Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що позивач, звертаючись до суду із вказаним позовом, пропустила строк звернення, який передбачено ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим, на думку апелянта, позовні вимоги позивача з 01.01.2016 року по 30.06.2016 року слід залишити без розгляду. До того ж, апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції, що суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність у чинному законодавстві відсутні норми, які б дозволяли здійснити позивачу перерахунок пенсії без обмеження максимального розмірі, зазначаючи, при цьому, що з 01.04.2105 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (надалі - Закон № 213-VIII), яким до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» внесено зміни, а саме, зазначеною статтею передбачено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратити працездатність. Серед іншого, апелянт посилається на неврахування судом першої інстанції п. 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону № 213-VIII, яким з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, відповідно до, зокрема, ЗУ «Про прокуратуру» (а.с. 39-40).

Під час апеляційного розгляду представника позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги. Представник відповідача до суду не прибув.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегія суддів встановила наступне.

Позивач, ОСОБА_4, з червня 2012 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, чинній на час призначення пенсії).

06 грудня 2016 року прокуратурою Луганської області позивачу видано довідку № 18-737 вих-16, з якої вбачається, що ОСОБА_4 працювала в органах прокуратури Луганської області на посаді керівника підрозділу місцевої прокуратури Луганської області і її заробітна плата з 15 грудня 2015 року складає 15 219,30 грн. В довідці також зазначено, що остання видана для пред'явлення в Пенсійний фонд України для перерахунку пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 року (із змінами, внесеними згідно з Постанови КМ № 506 від 06.10.2014 року, № 763 від 30.09.2015 року), з урахуванням Постанови КМ № 1013 від 09.12.2015 року (а.с. 10).

07 грудня 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою довільної форми, в якій просила здійснити перерахунок її пенсії згідно зі ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 11).

Відповідач, листом № 72/с-7 від 08 грудня 2016 року повідомив позивача, що Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII (на підставі якого позивачу призначено пенсію за вислугу років) втратив чинність, у зв'язку з набранням чинності з 15.07.2015 року ЗУ «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII. Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне грошове утримання призначаються відповідно до, зокрема, Закону України «Про прокуратуру». На підставі вищезазначеного, відповідач пояснив позивачу, що в даному випадку, відсутні підстави для перерахунку пенсії відповідно до ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII (а.с. 12).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у перерахунку його пенсії відповідно до ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII, грубо порушує соціальні права і свободи позивача, тобто вимоги, заявлені позивачем в адміністративному позові є обґрунтованими та такими, що відповідають приписам чинного законодавства, а відповідачем, в свою чергу, не доведено правомірності своїх дій.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим з огляду на наступне.

Щодо строку звернення позивача до суду з адміністративним позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Згідно матеріалів справи, позивач дізналась про порушення своїх прав 08 грудня 2016 року, оскільки саме 08.12.2017 року відповідач у своєму листі повідомив позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії відповідно до ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII.

До суду першої інстанції із вказаним адміністративним позовом ОСОБА_4 звернулась 20 грудня 2016 року.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку, суд першої інстанції повинен був застосувати шестимісячний строк звернення до суду та згідно статті 100 КАС України адміністративний позов щодо вимог з 01 січня 2016 року по 07 червня 2016 залишити без розгляду, але суд першої інстанції уваги на ці обставини не звернув і позовні вимоги розглянув та задовольнив у повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про скасування постанови суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог з 01 січня 2016 року по 07 червня 2016 року включно та залишенню в цій частині без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, оскільки позивачем не наведено жодних поважних причин пропуску такого строку.

Згідно п. 9 частини 1 статті 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Суд першої інстанції незважаючи на пропуск позивачем строку звернення до суду, справу в порушення вимог статей 100, 155 КАС України помилково розглянув по суті позовних вимог з прийняттям відповідного рішення.

Згідно частини 1 статті 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 та 157 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог за період з 01 січня 2016 року по 07 червня 2016 скасувати, а позовні вимоги в цій частині залишити без розгляду.

Щодо суті позовних вимог, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 50-1Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХП (в редакції, що діяла на час призначення пенсії), прокурори і слідчі за стажем роботи не менше 20 років, у тому числі за стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно з ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону № 1697-VII, набрав чинності з 15 липня 2015 року (далі - Закон № 1697-VII), визнано таким, що втратив чинність Закон № 1789-ХІІ, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1.

За змістом цієї норми вбачається, що положення частини 18 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, які визначали умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати, втратили чинність з дня набрання чинності Законом №1697-VII, а саме, з 15 липня 2015 року.

Таким чином, на час підвищення посадових окладів працівникам прокуратури постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» № 1013 від 09.12.2015 року (набрала чинності з 01.12.2015 року), та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зазначена норма втратила чинність.

Колегія суддів зазначає, що чинним законодавством не передбачено, тобто є протиправним, застосовувати нормативно-правові акти, які втратили чинність.

Навпаки, в Рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року чітко визначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Закон № 1697-VII не містить норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Натомість, частиною 20 статті 86 Закону № 1697-VII передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що станом на день звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії (07 грудня 2016 року) та до теперішнього часу Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Положення Закону України Про прокуратуру №1697-VII від 14 жовтня 2014 року не були визнані не конституційними у встановленому порядку, а тому є чинними та підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

На переконання судової колегії, оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Крім того, право на пенсію позивач реалізувала та нарахування її пенсії здійснюється у розмірах, встановлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, у редакції чинній на час призначення.

Проте, право на перерахунок пенсії виникає, за загальним правилом, або у зв'язку зі збільшенням стажу, або збільшенням розміру заробітної плати (що має місце в межах спірних правовідносин) та може бути реалізовано на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що у відповідача відсутні законні підстави для здійснення позивачу перерахунку пенсії у відповідності до ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, оскільки положення цієї статті втратили чинність, у зв'язку з чим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо звернення позивача із заявою до пенсійного фонду про перерахунок пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-VI від 09.07.2003 року, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Пунктом 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про, зокрема, перерахунок пенсії при зверненні особи з відповідною заявою.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, 07 грудня 2016 року звернулась до відповідача із заявою довільної форми про перерахунок пенсії за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", надавши довідку прокуратури Луганської області від 06.12.2016 року № 18-737 вих.16 (а.с.10,11).

Колегія суддів зазначає, що оскільки позивач з відповідною заявою про перерахунок пенсії згідно Порядку № 22-1 до пенсійного органу не зверталась, Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області не мало правових підстав вирішувати питання про перерахунок чи відмову у перерахунку пенсії позивача, а лист-відповідь УПФУ в Сватівському районі Луганської області від 08.12.2016 року №72/с-7 носить рекомендаційний характер.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 березня 2017 року.

Керуючисьст.ст. 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області - задовольнити.

Постанову Сватівського районного суду Луганської області від 10 лютого 2017 року у справі № 426/17352/16-а - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про перерахунок пенсії за період з 01 січня 2016 року по 07 червня 2016 року - залишити без розгляду.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про перерахунок пенсії з 08 червня 2016 року - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.Д. Компанієць

Т.Г. Гаврищук