Справа № 816/268/16
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року м.Київ К/800/24021/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Донець О.Є.,

Черпіцька Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру України у Полтавській області, треті особи - Мокіївська сільська рада Чорнухинського району Полтавської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру України у Полтавській області, у якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 29 березня 2016 року, просив скасувати наказ від 02 березня 2015 року №680-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою».

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року залучено до участі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Мокіївську сільську раду Чорнухинського району, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року, провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України.

При винесенні рішень суди першої та апеляційної інстанцій виходили із того, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, ОСОБА_2 звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року, направити справу для продовження розгляду.

У касаційній скарзі позивач зазначає про помилковість висновку судів попередніх інстанцій щодо віднесення справи до цивільної юрисдикції, оскільки в даному випадку вимоги позивача стосуються перевірки правомірності надання відповідачем дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки. З обставин справи не вбачається, що земельну ділянку, стосовно якої виник спір, передано іншій особі, з якою у позивача виник спір.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Як встановлено ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Предметом позовних вимог у даній справі є оскарження наказу Головного управління Держземагентства України в Полтавській області від 02 березня 2015 року № 680-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким надано дозвіл Мокіївській сільській раді на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої в адміністративних межах Мокіївської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що за його заявою від 08 жовтня 2014 року про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки із земель державної власності відповідачем - Головним управлінням Держземагентства України в Полтавській області 03 грудня 2014 року виданий наказ № 5086-СГ про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 9,4001 га земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, розташованої в адміністративних межах Мокіївської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. На підставі вказаного наказу та договору на розробку проекту землеустрою від 19 грудня 2014 року №233 було розроблено проект землеустрою щодо ділянки площею 9,4001 га з кадастровим номером НОМЕР_1, який неодноразово подавався на затвердження відповідачу, проте останній у затвердженні проекту відмовляв з різних підстав.

Оскаржуваним наказом порушуються його права та інтереси, зокрема щодо отримання у користування земельної ділянки, на яку йому було раніше видано дозвіл на розробку проекту відведення та яку цим наказом поділено.

Як встановлено судами та вбачається із матеріалів справи, відповідно до наказу від 02 березня 2015 року №680-СГ земельну ділянку загальною площею 9,4001 га кадастровий номер НОМЕР_1 поділено відповідно до технічної документації з землеустрою щодо поділу земельної ділянки із закриттям вказаного кадастрового номера та реєстрації земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу з присвоєнням їм інших кадастрових номерів; наказами Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 30 вересня 2015 року №№ 1753/0/75-15-СГ, 1752/0/75-15-СГ, 1755/0/75-15-СГ, від 05 жовтня 2015 року №2273/0/75-15-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 надано дозволи на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,60 га, 1,70 га, 1,70 га, 1,50 га відповідно земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Мокіївської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів, а наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 23 травня 2016 року № 3623-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр.ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства на території Мокіївської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів та надано у власність громадянці ОСОБА_6 земельну ділянку площею 1,5000 га ріллі (кадастровий номер НОМЕР_2) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Мокіївської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів.

Отже, як вірно відзначено судами, станом на момент розгляду даної справи, одночасно у позивача та інших осіб, яким надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, утворених внаслідок поділу земельної ділянки, на яку на підставі наказу від 03 грудня 2014 року № 5086-СГ позивач виготовив проект землеустрою, виникло право вимоги до відповідача як до суб'єкта, якому відповідно до закону належить право розпорядження землями державної власності, про розгляд заяви про затвердження проекту землеустрою, виготовленого на підставі попередньо наданих відповідачем дозволів як для позивача, так і для окремих фізичних осіб, що свідчить про виникнення спору про право та не може бути вирішено адміністративними судами в порядку адміністративного судочинства.

За вказаними обставинами, в тому числі з урахуванням правової позиції, висловленої Верховним Судом України зокрема у постановах від 04 листопада 2015 року у справі №21-3296а15, від 11 листопада 2014 року у справі №21-493а14, від 29 вересня 2015 року у справі №21-345а15, від 10 листопада 2015 року у справі №21-2319а15, від 25 листопада 2015 року у справі №21-5535а15, від 26 січня 2016 року у справі №21-3367а15, 21-5523а15, від 09 лютого 2016 року у справі №21-5828а15, від 01 березня 2016 року у справі №21-3174а15, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що даний спір не носить характеру публічно-правового та не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, що є підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 221-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді