Справа № 521/21851/16-а
Суддя: Целух А. П.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№пр.2а/521/106/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«27» лютого 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання - Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеса про визнання дій протиправними та зобовязання про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії-,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить визнати протиправним порушення з боку Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеса у відношенні нього вимог статей 22 та 46 Конституції України, якими він відповідно до п. 2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 р. за № 41/26486) зобов'язаний керуватися у своїй діяльності, а також підпунктів 7 та 8 пункту 4 цього положення, згідно яких відповідач призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, для чого забезпечити своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату цих пенсій, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок державного бюджету України.Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеса негайно поновити йому права отримувати державні пенсії як інваліду-ліквідатору ЧАЕС 2-ої групи в розмірі 8,75 мінімальних пенсій за віком, для чого зобов'язати негайно здійснити відповідний перерахунок та забезпечити своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату цих пенсій за рахунок державного бюджету України. З урахуванням факту, що державні пенсії як інваліду ЧАЕС є єдиним джерелом фінансування його харчування, лікування та життя, фізичної неможливості отримувати інші доходи, просить допустити негайне виконання судового рішення в цілому. В обгрунтування свої вимог позивач посилається на обставини викладені в позові.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача у судовому засіданні, проти задоволення позову заперечувала.

Крім цього раніше на адресу суду надавалося заперечення, в якому представник вказує, що розмір пенсії позивачу розраховано відповідно до чинної постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

До листопада 2011 року позивач отримував державну пенсію як інвалід ліквідатор ЧАЕС 2 групи в розмірі 8,75 мінімальних пенсій за віком.

Розмір його пенсії на той час був визначений відповідно до ст.ст. 49-54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Після зменшення розміру пенсії в зв'язку зі змінами, внесеними у вказаний закон, 01.11.2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеса з заявою з проханням привести нарахування та виплату належних йому державних пенсій як інваліду - ліквідатору ЧАЕС у відповідності до Конституції України.

Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеса в задоволені заяви позивачу відмовлено, що вбачається зі змісту листа № 328/К-1 від 15.12.2016 року.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я визначено в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. №796-ХІІ.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

У відповідності до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-ІІІ, що набрав чинність з 01.01.2015 року, внесено зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зокрема, стаття 50 викладена у такій редакції: «Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Новою редакцією статті 54 визначено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

З огляду на викладені положення законодавства, з 01.01.2015 року визначення розмірів пенсій ліквідаторам наслідків аварії на ЧАЕС віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України.

На реалізацію даних положень діє постанова Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як роз'яснено в п. 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012, в аспекті конституційного подання положення ч. 2 ст. 95, ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 129 Конституції України, п. 5 ч. 1 ст. 4 Бюджетного кодексу України та п. 2 ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з положеннями ст. 6, ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст.117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Таким чином, органи Пенсійного фонду України визначають розміри пенсій у відповідності до зазначених нормативно-правових актів та з урахуванням інших вимог, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

На підставі викладеного, чинним законодавством не передбачено норми щодо обрахунку пенсій інвалідам ліквідаторам наслідків аварії на ЧАЕС у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком (основна пенсія) та 75 % від розміру мінімальної пенсії за віком (додаткова пенсія), а вказані виплати проводяться в порядку та у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Проте , починаючи з 26 квітня 1986 року, українська держава взяла на себе зобов'язання не тільки сплачувати заробітну плату підвищену до 16 кратного розміру в залежності від реального рівня переопромінення в місці проведення робіт (пункти 1,4 та 13 постанови Ради Міністрів Української РСР від 10 червня 1986 року № 207-7, надалі постанова 207-7), але й надала безпрецедентні гарантії - в разі каліцтва або захворювання, викликаного аварією на Чорнобильській АЕС пенсії призначалися в порядку, передбаченому чинним законодавством у випадку трудового каліцтва або професійного захворювання, відповідно до Правил, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 3 липня 1984 р. № 690 (підпункт 10 пункту 1 постанови Ради міністрів Української РСР від 8 травня 1986 року № 168-5, пункт 1 постанови 207-7).

Ці Правила регулювали щомісячні виплати компенсацій втрати заробітної плати понад розмір соціальної державної пенсії, встановленої для всіх громадян Української РСР на випадок втрати працездатності, виключно для працюючих, службовців, які отримали травми, професійні захворювання внаслідок порушень норм безпеки, відсутності контролю за обов'язковими вимогами санітарного законодавства, таке інше, з боку держави.

Виключно для інвалідів - ліквідаторів наслідків аварії на ЧАЕС українська держава встановила, що працівникам та службовцям, які отримали професійну хворобу, пенсії повинні нараховуватися відповідно до Списку № 1, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 р. № 1173без обмежень, незалежно від тривалості праці в шкідливих умовах (п.п. б) п. 8 постанови 207-7).

Все це дозволило позивачу до листопада 2011 року отримувати державні пенсії як інваліду-ліквідатору ЧАЕС 2-ої групи у розмірі 8,75 мінімальних пенсій за віком.

Саме в такому розмірі на той час пенсії визначали статті 49 - 54 Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі Закон 796-ХІІ).

Але відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою була виведена формула нового Порядку обчислення пенсій особам, які _ постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця формула, як і весь порядок в цілому, юридично припинили для позивача гарантії надані державою на виконання Конституції України.

Так частина 3 статті 22 Конституції України гарантує мені, що права позивача на отримання від держави за рахунок державного бюджету державних пенсій в розмірі не меншому ніж 8,75 мінімальних пенсій за віком, визначені статтями 49-54 Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не можуть бути звужені, скасовані або обмежені при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

Відповідно до рішеннь Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року по справі № 5-рп/2005, № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року, справа про соціальні гарантії громадян, № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року), в яких чітко визначено:

«5. Конституційний Суд України, вирішуючи питання щодо конституційності оспорюваних норм Кодексу,-виходить з такого.

Згідно зі статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена» (№ 5-рп/2005).

Таким чином, ніякі зміни в законодавстві України не можуть ніяким чином змінити сутність змісту права громодянина на отримання від держави за рахунок державного бюджету державних пенсій в розмірі не меншому ніж 8,75 мінімальних пенсій за віком.

Верховна Рада України внесла до неї зміни - 30 вересня 2016 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» № 1401-VIII від 02.06.2016 року, яким Конституція України доповнена статтею 1512 наступного змісту:

«Стаття 1512. Рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов'язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені».

Таким чином у органів Пенсійного фонду України з'явився обов'язок виплачувати належну позивачу державну пенсію, як ліквідатору наслідків Чорнобильської катастрофи в розмірі визначеному редакцією Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року (надалі Закон 796-ХІІ) на час виникнення у позивача права на соціальну допомогу як інваліда ЧАЕС.

1 листопада 2016 року позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою про приведення нарахування та виплати належних йому державних пенсій як інваліду - ліквідатору ЧАЕС у відповідність до Конституції України, на що отримав відмову від 15.12.2016 року.

Так судом встановлено порушенням з боку відповідача по відношенню до позивача вимог статей 22 та 46 Конституції України, якими відповідно до гі. 2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 р. за № 41/26486) зобов'язаний керуватися у своїй діяльності, а також підпунктів 7 та 8 пункту 4 цього положення, згідно яких відповідач призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, для чого забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату цих пенсій, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином суд вважає, що позов ОСОБА_1 є обгрунтованимта пдлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеса про визнання дій протиправними та зобовязання про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії- задовольнити

Визнати протиправним порушення з боку Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеса у відношенні ОСОБА_1 вимог статей 22 та 46 Конституції України, якими він відповідно до п. 2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 р. за № 41/26486) зобов'язаний керуватися у своїй діяльності, а також підпунктів 7 та 8 пункту 4 цього положення, згідно яких відповідач призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, для чого забезпечити своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату цих пенсій, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок державного бюджету України.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеса негайно поновити права ОСОБА_1 отримувати державні пенсії як інваліду-ліквідатору ЧАЕС 2-ої групи в розмірі 8,75 мінімальних пенсій за віком, для чого зобов'язати негайно здійснити відповідний перерахунок та забезпечити своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату цих пенсій за рахунок державного бюджету України. З урахуванням факту, що державні пенсії як інваліду ЧАЕС є єдиним джерелом фінансування його харчування, лікування та життя, фізичної неможливості отримувати інші доходи, просить допустити негайне виконання судового рішення в цілому

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня її проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ