Справа № 295/13722/16-а
Суддя: Кузнєцов Д. В.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

при секретарі судового засідання Білінській Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Богунського районного суду м. Житомира справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, третя особа Департамент патрульної поліції про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відносно нього відповідачем винесено постанову, згідно якої позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, стягнення за яке передбачено ч. 3 ст. 122 КУпАП України та обрано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 510,00 грн. Позивач вважає, що дана постанова винесена із порушенням чинного права, неправильним, неповним дослідженням доказів і встановленням обставин у справі та застосуванням норм права. За словами ОСОБА_1, інспектором роти № 4 батальйону УПП у м. Житомирі ОСОБА_2 не доведено його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення не складався та його копія не вручалась позивачу, при видачі постанови на місці не було залучено свідків та постраждалих від начебто порушених позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху, відповідачем не зроблено плану-схеми. З огляду на викладене у позовній заяві ОСОБА_1 просить скасувати постанову інспектора роти № 4 батальйону УПП у м. Житомирі ОСОБА_4 від 21.10.2016 серія АР № 323861 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, стягнення за яке передбачено ч. 3 ст. 122 КУпАП України, адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 510,00 грн. та закрити провадження у справі у зв'язку із відсутністю адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав свої вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Додав, що зупинився напроти автовокзалу, паралельно вул. Київській, перпендикулярно припаркованому автомобілю на смузі, де автомобілі здійснюють зупинку та не заважав іншим транспортним засобам, які рухались. Знак аварійної зупинки не включав. За словами ОСОБА_1, він не стояв на жодній із трьох смуг проїжджої частини вулиці.

Інспектор роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 в судове засіданні не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав письмові заперечення про адміністративного позову, у яких просив відмовити ОСОБА_1 в позові за безпідставністю.

Представник Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 в судовому засіданні так само заперечувала проти позовних вимог. Пояснила суду, що позивач зупинив свій автомобіль біля припаркового автомобіля, чим перекрив останньому рух, в той час як транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди відповідно до п. 15.4 ОСОБА_3 дорожнього руху. Крім цього, за словами представника, позивач в ході спілкування із відповідачем 21 жовтня 2016 року свою вину у скоєному правопорушенні визнав. Згідно із вимогами чинного на момент притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 законодавства України інспектор мав право не складати протокол про адміністративне правопорушення та не був зобовязаний складати план-схему ДТП.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, вивчивши й дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 21 жовтня 2016 року Інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР №323861, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом М-2125, д.н.з. Е5492ЖИ, 21 жовтня 2016 року о 13-й год. по вул. Київській в м. Житомирі здійснив стоянку у другій смузі чим вчинив перешкоду іншим учасникам дорожнього руху та порушив п.п. 15.10 «д» ПДР України.

Відповідно до пункту 15.10 «д» ОСОБА_3 Дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (у тексті також ПДР) стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

За змістом п. 15.1, 15.2 ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

При цьому згідно із положенням п. 15.4 ПДР транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди.

Відповідно до частини 3 статті 122 КУпАП порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із частинами 2, 5 статті 258 цього Кодексу протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У статті 252 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі статтею 251 цього Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що автомобіль позивача марки М-2125, д.н.з. Е5492ЖИ, протягом тривалого часу стояв на проїзній частині вулиці Київської напроти автовокзалу у другому ряді перпендикулярно припаркованим автомобілям, чим зробив неможливим рух таких припаркованих біля правого краю проїзної частини транспортних засобів.

Крім того, як вбачається із продемонстрованого в залі судового засідання відеозапису, позивач ОСОБА_1 в момент винесення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення свою вину у скоєному адміністративному правопорушенні не заперечував та пропонував застосувати до нього попередження.

Суд критично ставиться до посилання позивача на не складання інспектором Левчуком В.С. плану-схеми ДТП та відсутності постраждалих від вчиненого правопорушення як на підставу для скасування оскаржуваної постанови, оскільки складання плану-схеми не вимагалось положеннями законодавства України (в редакції на час винесення оскаржуваної постанови), а відсутність свідків та «постраждалих від адміністративного правопорушення» саме по собі не виключає склад адміністративного правопорушення в діях (бездіяльності) ОСОБА_1 і дана обставина доведена відповідачем належними й допустимими доказами, зокрема відеозаписом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-12, 69, 70, 71, 158-163, 171-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а особою, яка не була присутня у судовому засіданні під час проголошення з моменту отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.В. Кузнєцов