Справа № 431/4820/16-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Березка О.М.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року справа № 431/4820/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача: Шишова О.О., суддів Чебанова О.О., Арабей Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області на постанову Старобільського районного суду Луганської області від 30 листопада 2016 р. у справі № 431/4820/16-а (головуючий І інстанції Березка О.М.) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до Старобільського районного суду Луганської області з позовом Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області (далі відповідач, апелянт,УПФУ) в якому просив суд визнати протиправною відмову УПФ здійснити перерахунок пенсії і зобов'язати УПФ у Старобільському районі здійснити перерахунок та виплату пенсії з розрахунку 90% від суми заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, відображених у довідці від 19.09.2016 №63 Луганської митниці ДФС України. Перерахунок просить здійснити з 01 січня 2014 року.

Постановою Старобільського районного суду Луганської області від 30 листопада 2016 року у справі №431/4820/16-а позов задоволено, ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі щодо відмови у перерахунку пенсії.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 в розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань, індексації заробітної плати, відображених в довідці від 19.09.2016 № 63 Луганської митниці ДФС України. Перерахунок здійснити з 01 січня 2014 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач фактично отримувала матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, а також грошову індексацію доходів, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, тому при визначення розміру пенсії вказані виплати повинні братися до уваги.

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій апелянт з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову, ухвалити нову про відмову у задоволенні позову. Апелянт зазначає, що відповідно до ст.33 Закону України «Про державну службу» матеріальна допомога не відноситься до надбавок та доплат, які включаються до заробітку для перерахунку пенсії. Крім того, апелянт посилається до постанову Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 р. «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсій», яка встановлює, що до видів виплат, які включаються для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», відносяться виплати, що мають систематичний характер. Матеріальна допомога та інші виплати, про які зазначає позивач, не носить систематичного характеру, а відноситься до інших заохочувальних та компенсаційних виплат, тому відсутні правові підстави для включення вказаних виплат до заробітку для обчислення пенсії. Крім того, зазначили що суд першої інстанції безпідставно не врахував положення статті 99 КАС України.

Особи, які беруть участь у справі, до судового засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, у зв'язку з чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 02 грудня 2010 року отримує пенсію по інвалідності як державний службовець в розмірі 90% від заробітку.

28 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до УПФУ із заявою здійснити перерахунок пенсії, на що УПФУ 03 жовтня 2016 року відмовило ОСОБА_2 здійснені перерахунку пенсії, що підтверджується розпорядженням УПФ № 9442/02 від 03 жовтня 2016 року про відмову в перерахунку пенсії.

Зазначена вимога обґрунтована тим, що матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексація не належать до складових заробітної плати державного службовця, тому підстав для перерахунку пенсії, як державному службовцю відповідно до довідки №63 від 19.09.2016 , з урахуванням зазначених виплат немає.

Позивачем для перерахунку пенсії подана до пенсійного органу довідка від 19.09.2016 №63 Луганської митниці ДФС України про складові заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсії, в яку включені нараховані та виплачені позивачу матеріальна допомога на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань,індексація грошових доходів. На усі виплати, включені у довідку, нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. (а.с.7

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області від 03 жовтня 2016 року №9442/02 було відмовлено у врахуванні сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати у зв'язку з тим, що відповідач вважає, що вони не є складовими заробітної плати, а тому не можуть бути прийняти при перерахунку пенсії. (а.с.9)

Згідно з довідкою № 63 від 19.09.2016 року виданої на ім'я ОСОБА_2, про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», інші виплати ОСОБА_2, за період з грудня 2008 року до листопада 2010 року становили 18850,98 грн. (а.с.8).

Згідно зазначеної довідки про складові заробітної плати позивача на всі виплати, включені в довідку, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ст.37 Закону України «Про державну службу», пенсія державним службовцям призначається у розмірі 80% від суми їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який зазначив, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Колегія суддів вважає, що отримані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, повинні враховуватися в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що суми матеріальної допомоги на які нараховувався збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, однак які не включаються до складу заробітної плати державного службовця, не враховуються при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням Закону № 3723-XII, які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин стаття 41 Закону № 1058-IV та стаття 66 Закону № 1788-XII.

Те саме стосується і індексації заробітної плати.

Відповідно до рішення Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року (справа № 21-430а11) за змістом норм статті 66 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», Закону України від 26.06.1997 № 400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», статті 41 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

За приписами частини другої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності правових підстав для перерахунку пенсії спростовуються приведеними вище обставинами.

Щодо посилання апелянта на пропуск строку звернення до суду, колегія суддів зазначає, що ч.2 ст.99 КАС України передбачає, що відповідно до ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, пенсія це є періодичним платежем, тому у разі її неповної виплати позивач повинен був дізнатися про своє порушене право у січні 2011 року.

Позивач позов до суду подав 12.10.2016 року, тобто з пропуском шестимісячного строку встановленого ч.2 статті 99 КАС України.

Слід зазначити, що при зверненні до суду з позовною заявою ОСОБА_2 не просив поновити строк звернення до суду та суд першої інстанції це питання не вирішував.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б могли підтвердити наявність підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду.

Крім того, надаючи аналіз ч.1 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка визначає, що нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більш як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії, колегія суддів зазначає, що в даному випадку пенсія з 01.01.2014 року з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати не нараховувалася, тому підстав для виплати пенсії більше ніж за 6 місяців як встановлено ч.2 ст.99 КАС України не має.

Частина 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, однак вина пенсійного фонду не встановлена, тому при таких обставинах, також не має підстав для застосування цієї норми.

При таких обставинах колегія суддів, вважає, що позовні вимоги за період з 01.01.2014 року по 11.04.2016 року повинні бути залишені без розгляду.

Частиною 1 статті 203 КАС України передбачено, що постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Пунктом 9 частини 1 статті 155 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що за період з 12.04.2016 року судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

За період з 01.01.2014 року по 11.04.2016 року судом першої інстанції порушені норми процесуального права, тому в цій частині постанова підлягає скасуванню та в цій частині позовні вимоги необхідно залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області на постанову Старобільського районного суду Луганської області від 30 листопада 2016 р. у справі № 431/4820/16-а - задовольнити частково.

Постанову Старобільського районного суду Луганської області від 30 листопада 2016 р. у справі № 431/4820/16-а в частині задоволенні позовних вимог за період з 01 січня 2014 року по 11 квітня 2016 року - скасувати, та в цій частині позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без розгляду.

В решті постанову Старобільського районного суду Луганської області від 30 листопада 2016 р. у справі № 431/4820/16-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Суддя-доповідач: О.О.Шишов

Судді: О.О.Чебанов

Т.Г.Арабей