Справа № 150/40/17
Суддя: Суперсон С. П.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

"16" березня 2017 р.
Справа №150/40/17
Провадження по справі №2-а/150/12/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С.П.,

при секретарі Бровко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної державної адміністрації Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної державної адміністрації Вінницької області (далі УПСЗН) про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії, в якому просив визнати бездіяльність відповідача щодо перерахунку йому щорічної одноразової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх с соціального захисту» за 2016 рік протиправною. Також позивач просив зобовязати УПСЗН здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 05 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх с соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат, з урахуванням виплачених сум, тобто 4730 гривень.

Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити.

Представник відповідача за довіреністю від 23.01.2017 №168 теж в судове засідання не зявився. При цьому, подав до суду письмове заперечення проти позову, в якому зазначив, що нарахування та виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 920 грн. здійснена з дотриманням вимог ст.ст. 12, 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та постановою КМУ від 2 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Окрім того, клопотав в поданому запереченні про залишення позову у звязку з пропущенням шестимісячного строку на звернення до суду з адміністративним позовом, так як виплата проведена була у квітні 2016 року, а позов заявлено в січні 2017 року. Також зауважив, що позивачем клопотання про поновлення строків звернення до суду не заявлялось, жодної обґрунтованої причини пропуску строку звернення до суду немає.

Суд, дослідивши матеріали справи, подане до суду заперечення проти позову дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, КАС України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду встановленого КАС України або іншими законами.

Згідно частини 2 статті 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Статтею 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Суд зауважує, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. А тому, не може бути визнано поважною причиною пропуску процесуального строку лише те, що позивач не був достатньо поінформованим, хоча мав можливість дізнатись про порядок проведення та визначення розміру вище зазначеної допомоги.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною поведінкою.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Згідно ч. 2 ст. 49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Як вбачається з матеріалів справи та поданого до суду заперечення проти позову, одноразову грошову допомогу позивач отримав в квітні 2016 року.

Таким чином, про порушення своїх прав позивач дізнався безпосередньо після отримання разової грошової допомоги - в квітні 2016 року. Проте, позивачем. через канцелярію суду подано адміністративний позов до Управління соціального захисту населення Чернівецької РДА лише 13.01.2017 (за спливом восьми місяців), тобто за межами строку, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України.

Водночас, клопотання про поновлення строків звернення до суду, позивачем не заявлялось, жодної обґрунтованої причини пропуску строку звернення до суду та доказів цих причин ним суду не було надано.

Крім того, позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, що також позбавляє суд можливості зясувати про наявність у позивача поважних причин пропуску строку. Та зважаючи на те, що справа перебуває в провадженні суду з 13 січня 2017 року, враховуючи розумні строки розгляду справи, суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність позивача, належним чином повідомленого, від якого надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Враховуючи викладене, положення ч. 2 ст. 99 КАС України, а також те, що позивач отримав одноразову грошову допомогу в квітні 2016 року, знав про невиплату йому даної допомоги в повному обсязі, проте жодних дій з приводу захисту своїх прав не вчиняв, та, звернувшись до суду з позовом через вісім місяців після отримання одноразової грошової допомоги , а саме 13.01.2017, пропустив строк для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду не заявляв, належних та допустимих доказів поважності пропуску строку звернення до суду не надавав і поважних причин на його поновлення судом не встановлено, тому позов ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 100, 158-160, 165 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної державної адміністрації Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії - залишити без розгляду, у звязку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький районний Вінницької області протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу постановлено в письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ С.П. СУПЕРСОН