Справа № 810/649/17
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2017-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2017 року Справа № 810/649/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Волкова А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, третя особа - Публічне акціонерне товариство "ШАМРАЇВСЬКЕ" про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, третя особа - Публічне акціонерне товариство "ШАМРАЇВСЬКЕ", в якому просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Київській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 3.79 в умовних кадастрових гектарах із земель резервного фонду Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області;

зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області прийняти рішення щодо надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 3.79 в умовних кадастрових гектарах із земель резервного фонду Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області;

встановити Головному управлінню Держгеокадастру у Київській області строк протягом одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили для подання до суду звіту про виконання постанови.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням суду за нею визнано право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах із земель резервного фонду Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області. Однак відповідач неправомірно відмовив у наданні дозволу на розробку проектної документації щодо відведення земельної ділянки у власність.

Відповідач проти позову заперечував, в обґрунтування заперечень зазначив, що земельна ділянка, щодо якої позивач просить надати дозвіл на розробку проектної документації, знаходиться у постійному користуванні Публічного акціонерного товариства "ШАМРАЇВСЬКЕ", що унеможливлює її передачу у власність позивача.

Про дату, час і місце судового розгляду сторони повідомлені належним чином.

У призначений для розгляду справи день і час сторони до суду не з'явились.

Позивач надіслав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідач надіслав до суду заперечення в яких просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Третя особа - Публічне акціонерне товариство "ШАМРАЇВСЬКЕ", взяло участь у справі на стороні відповідача, відзиву на позовну заяву, заперечень проти позову, будь-яких пояснень, заяв чи клопотань до суду не надали.

За таких обставин суд, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з ухвалою від 27.02.2017 постановив про розгляд справи за відсутності представників сторін у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

10 квітня 2013 року Сквирський районний суд Київської області, визнав за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 3,79 в умовних кадастрових гектарах, із земель резервного фонду Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області.

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Київській області з клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орієнтовною площею 3,79 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Рудянської сільської ради.

27 грудня 2016 року за результатом розгляду клопотання ОСОБА_1 Головне управління Держгеокадастру у Київській області відмовило ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проектної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Свою відмову відповідач мотивував тим, що ОСОБА_1 бажає відвести у власність земельну ділянку, за рахунок земель, які перебувають у постійному користуванні ПАТ "ШАМРАЇВСЬКЕ", а земельні ділянки які перебувають у користуванні громадян чи юридичних осіб передаються у власність чи користування лише після припинення права користування ними у порядку визначеному законом.

Вважаючи протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Київській області у наданні дозволу на розробку проектної документації із землеустрою, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини щодо набуття права власності на земельні ділянки, а також прав на земельну частку (пай) регламентуються нормами Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України та іншими законами України.

Відповідно до пункту "ґ" частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Земельне законодавство не містить чіткого визначення поняття земельної частки (паю). При розумінні сутності поняття "земельна частка (пай)" насамперед слід керуватися сукупністю норм законодавства, зокрема, статтею 25 і розділом Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України, перехідними положеннями Закону України "Про оренду землі" від 6 жовтня 1998 р. (в редакції від 2 жовтня 2003 p.), Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", Указом Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям", постановою Кабінету Міністрів України 4 лютого 2004 р. № 122 "Про організацію робіт і методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)" від, постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 р. № 801 "Про затвердження форми сертифікату на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)".

Аналіз перелічених нормативних актів дозволяє дійти висновку, що земельна частка (пай) являє собою умовну частку сільськогосподарських земель, розмір якої визначений як середній по господарству в умовних кадастрових гектарах. На відміну від земельної ділянки, яка має чітко визначені межі й розмір у фізичних гектарах, місцезнаходження та межі земельної частки (паю) є невизначеними. Громадянин, якому надана земельна частка (пай), не знає точного місця її розташування на полях сільськогосподарського підприємства.

Статтею 81 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до статті 3 Закону України від 05.06.2003 № 899-IV "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" (далі - Закон № 899-IV) особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою.

Розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) (стаття 9 Закону № 899-IV).

Порядок організації робіт та методика розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 № 122.

При набутті права на землю мають враховуватися також положення статті 116 Земельного кодексу України, якою передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій.

Частиною п'ятою статті 116 Земельного кодексу України також передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

В силу приписів частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України повноваження з передавання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб, належить до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам.

У справі, що розглядалась, суд встановив, що відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з тих підстав, що земельна ділянка, щодо якої позивач просив відповідача надати дозвіл, знаходиться у постійному користуванні Публічного акціонерного товариства "ШАМРАЇВСЬКЕ".

Це означає, що відмова у наданні дозволу є правомірною, а позов задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною другою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, що пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз, тому підстави для стягнення з позивача судових витрат на користь відповідача відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.