Справа № 189/42/17 (2-а/189/3/17)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 березня 2017 рокусправа № 189/42/17 (2-а/189/3/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

секретар судового засідання: Федосєєва Ю.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на постанову Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року у справі № 189/42/17 (2-а/189/3/17) за позовом ОСОБА_3 до Дніпровської міської ради (попередня назва Дніпропетровська міська рада) про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 556 від 24.11.2016 року «Про заборону руху вантажного транспорту по вул. Чаплинській»,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 21.11.2016 року № 556 «Про заборону руху вантажного транспорту по вул. Чаплинській»; заборонити відповідачу будь-яким чином обмежувати рух вантажного транспорту по вул. Чаплінській у м. Дніпро.

Постановою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

24.11.2016 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради прийнято рішення № 556 «Про заборону руху вантажного транспорту по вул. Чаплінській», відповідно до якого виконавчий комітет міської ради, керуючись законами України «Про автомобільні дороги», «Про дорожній рух», «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до листа департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпропетровської місткої ради від 23.11.2016 року № 8/4712, у звязку з неодноразовими наріканнями мешканців міста та руйнування дорожнього покриття внаслідок руху вантажного транспорту по вул.. Чаплинській та з метою впорядкування руху автотранспорту в місті вирішив заборонити рух вантажного транспорту по вул. Чаплинській. ( а.с. 5).

Вважаючи, що вказане рішення порушує права та законні інтереси позивача, останній звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки в ньому відсутнє достатнє обґрунтування необхідності заборони руху вантажного транспорту по вул. Чаплинській, а також не вказано, які реальні дії було прийнято для відновлення цього дорожнього покриття.

Проте, колегія суддів не може погодитися з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 статті 6 зазначеного кодексу визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини першої статті 11, частини першої статті 71, частини першої статті 104 КАС України, позивач звертається до адміністративного суду з позовом у разі, якщо він вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, дійсне (фактичне) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

В розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, при цьому, задоволенню підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем в момент здійснення ним оскаржуваних дій чи рішень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазначає що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, та є працівником ТОВ «Любимівськмий карєр», а внаслідок запровадження рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 556 від 24.11.2016 року «Про заборону руху вантажного транспорту по вул. Чаплинській» заблоковано діяльність цілого промислового підприємства, через що ускладнено реалізацію продукції цього підприємства та через брак грошових коштів ускладнено виплату заробітної плати, винагороди його працівникам, що на думку позивача, порушує його права та законні інтереси.

Разом з тим, судова колегія зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 взагалі перебуває у трудових правовідносинах з ТОВ «Любимівський карєр», що унеможливлює встановлення факту порушення прав та законних інтересів позивача, як працівника вказаного підприємства. Крім того, вказане підприємство судом першої інстанції до участі у справі не залучалось та не встановлювалось, чи дійсно останнє має якісь складнощі в роботі у звязку з прийняттям оскаржуваного рішення, а також, чи впливає останнє взагалі на діяльність ТОВ «Любимівський карєр».

Не надано таких доказів позивачем і до суду апеляційної інстанції.

Крім того, при подані адміністративного позову та подальшому розгляді справи позивачем не надано до суду копію сторінки паспорту, яка підтверджує його місце реєстрації, тобто взагалі не підтверджено право на подання позову саме до Покровського районного суду Дніпропетровської області, що також ставить під сумнів дійсність порушення прав та законних інтересів позивача.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували порушення його прав та законних інтересів, та не доведено, яким чином скасування оскаржуваного рішення відновить його порушені права та інтереси (якщо такі мали місце).

Проте суд на ці недоліки уваги не звернув і справу розглянув у максимально стислі терміни.

Крім того, колегія суддів також зазначає, що позов заявлений до Дніпропетровської міської ради і задоволений судом першої інстанції саме щодо вказаного відповідача, проте оскаржуване рішення прийнято Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, який згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань є окремою юридичною особою. Таким чином, позов заявлений позивачем і розглянутий судом першої інстанції відносно неналежного відповідача, який оскаржуване рішення не приймав.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС України, суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Отже, вказаними нормами статті встановлено, що заміна первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем належить до повноважень суду першої інстанції.

Під час розгляду справи суд першої інстанції не врахував, що в даній справі позивач звернувся до неналежного відповідача та не допустив його заміну, що призвело до порушення норм процесуального законодавства.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції за приписами статті 52 КАС України не наділений повноваженнями щодо здійснення заміни неналежного відповідача під час апеляційного розгляду справи.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції при розгляді вказаної адміністративної справи грубо порушені процесуальні норми, встановлені КАС України.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 107 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підставі для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Частиною шостою вказаної статті встановлено, що копія ухвали про відкриття в адміністративній справі невідкладно після постановлення надсилається особам, які беруть участь у справі, разом з витягом про їхні процесуальні права та обовязки, встановлені статтями 49, 51 цього Кодексу. Відповідачам та третім особам, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, надсилаються також копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Приписами ч. 3 ст. 49 КАС України встановлено, що особи, які беруть участь у справі, мають відповідні права, в тому числі,

- знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів.

- знайомитися з матеріалами справи

- заявляти клопотання та відводи

- давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення

- подавати докази, брати участь у дослідженні доказів

- висловлювати свою думку з питань, які виникають під час розгляду справи, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам

За змістом ч. 1 ст. 33 КАС України судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.

Нормами ч. 3 ст. 35 КАС України закріплено, що повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за три дні до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо у суді. Повістка у справах, для яких встановлено скорочені строки розгляду, має бути вручена у строк, достатній для прибуття до суду.

Колегія суддів зауважує на тому, що вказаними нормами КАС України встановлено, що судова повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за три дні до судового засідання, зокрема, і для того, щоб особи, які беруть участь у справі, мали можливість скористатися правами встановленими ст. 49 КАС України.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 13.01.2017 року ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі № 189/42/17 (2-а/189/3/17) та призначено попереднє судове засідання на 16.01.2017 року о 08:50 год.

Вказана ухвала суду направлена на адреси сторін, які беруть участь у справі.

Натомість, як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач копію ухвали суду від 13.01.2017 отримав лише 17 січня 2017 року, тобто вже після проведення попереднього судового засідання. (а.с. 31). Рекомендоване повідомлення повернуто до суду 18 січня 2017 року.

16.01.2017 року ухвалою суду першої інстанції дана справа призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду на 19.01.2017 року о 13:00 год.

Вказана ухвала суду від 16.01.2017 року направлена відповідачу засобами поштового звязку і отримана останнім 19 січня 2017 року, тобто безпосередньо в день судового засідання. Рекомендоване повідомлення повернуто до суду поштою 21 січня 2017 року. (а.с. 32).

Проте, незважаючи на відсутність станом на 16 та 19 січня 2017 року у суду даних про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, суд першої інстанції розглянув справу без наявності такого повідомлення.

Крім того, вказані ухвали суду від 13.01.2017 року та від 16.01.2017 року, а також повістки про виклик в судове засідання відповідачем, як зазначалось вище, отримані з порушенням вимог статті 35 КАС України, а саме, наступного дня після проведення попереднього судового засідання та в день розгляду справи по суті, у звязку з чим відповідач був позбавлений можливості скористатися правами, передбаченими нормами статті 49 КАС України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при розгляді вказаної справи порушив також і процесуальні норми, встановлені положеннями КАС України, які є обовязками для застосування судами адміністративної інстанції при розгляді адміністративних справ, чим позбавив позивача права на належний судовий захист.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Повний текст складено 14 березня 2017 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задовольнити.

Постанову Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року у справі № 189/42/17 (2-а/189/3/17) скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Дніпровської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 556 від 24.11.2016 року «Про заборону руху вантажного транспорту по вул. Чаплинській» відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко