Справа № 718/2492/16-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 718/2492/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Олексюк Т.І.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

14 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Курка О. П. Білоуса О.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

позивача: ОСОБА_2,

представників відповідача: Брезіцького М.М., Замерзляка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління патрульної поліції у м. Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовом до управління патрульної поліції у м. Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 січня 2017 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представники відповідача заперечували проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 січня 2017 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 листопада 2016 року інспектор роти №1 батальйону УПП у місті Чернівці Департаменту патрульної поліції НП України Чубрей В.С. виніс постанову серії АР №089506 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за те, що останній 26 вересня 2016 року о 10:20 год., керуючи автомобілем марки ВАЗ 211010, державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Чернівці проїхав перехрестя по вул. Головній №101 на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив п.8.7.3.(е) Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, та застосував до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Позивач не погодився з таким рішенням відповідача, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджено належними і допустимими у розумінні КАС України доказами, в тому числі наданим відповідачем відеозаписом, дослідженим судом у засіданні, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та правомірність спірної постанови. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Стаття 23 Закону України «Про Національну поліцію України» визначає, що основними повноваженнями патрульної поліції є, зокрема, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративне правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення в тому й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності ( ч.ч.1,2 ст.7 КУпАП).

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, чч.1-3 статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України "Про національну поліцію", з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі Наказом МВС від 07.11.2015 було затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 (далі - Інструкція).

Ця Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Розділ ІІІ Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення(п.1)

Пункт 2 Розділу ІІІ Інструкції конкретизує, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 1-3 статті 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, згідно з п.4 Розділу І Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 листопада 2016 року інспектор роти №1 батальйону УПП у місті Чернівці Департаменту патрульної поліції НП України Чубрей В.С. виніс постанову серії АР №089506 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за те, що останній 26 вересня 2016 року о 10:20 год., керуючи автомобілем марки ВАЗ 211010, державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Чернівці проїхав перехрестя по вул. Головній №101 на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив п.8.7.3.(е) Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, та застосував до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що того дня, а саме: 26 вересня 2016 року він дійсно проїжджав перехрестя по вул. Головній №101 в м. Чернівці, проте, жодних правил дорожнього руху він не порушував, оскільки проїхав перехрестя на миготливе зелене світло.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів апеляційної інстанції зважає на наступне.

Пунктом 8.7.3 Правил дорожнього руху, затверджених Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, сигнали світлофора мають такі значення: а) зелений дозволяє рух; б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора; в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції; ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух; є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу; ж) чорні контурні стрілки на червоному і жовтому сигналах не змінюють значення цих сигналів та інформують про дозволені напрямки руху при зеленому сигналі; з) вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Згідно з пунктом 8.10 Правил дорожнього руху, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп - лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до частини другої статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника <...>, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як свідчать матеріали справи, при винесені постанови в справі про адміністративне правопорушення інспектором не були з'ясовані вказані обставини.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, у постанові про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме наявні докази вини у скоєнні позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на відеозапису з нагрудної відеокамери відповідача як на доказ наявності в діях позивача порушень правил дорожнього руху колегія суддів оцінює критично, виходячи з наступного.

Відповідно до п.16.8. Правил дорожнього руху водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп - лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Як свідчать матеріали справи, відповідач зробив висновки про проїзд позивачем перехрестя на заборонний червоний сигнал світлофору, знаходячись на протилежній частині перехрестя та спостерігаючи за сигналом світлофору, що регулює рух транспортних засобів в протилежному ніж той, в якому рухався позивач напрямку.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів перевірки справності та синхронності роботи світлофора за напрямком руху автомобілю позивача. Також відповідачем і не спростовано жодними доказами твердження позивача стосовно того, що на момент увімкнення сигналу світлофору, що забороняє рух, останній вже перетнув горизонтальну розмітку 1.12 (стоп - лінія).

Також, колегією суддів апеляційної інстанції було переглянуто відео з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, однак доказу того, що позивачем було вчинено адміністративне правопорушення, а саме проїзд на заборонений сигнал світлофору відсутні. На вказаному відео видно, що позивач заперечує проїзд на червоний сигнал світлофору, однак інспектор стверджував що позивачем порушено правил дорожнього руху України.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що наданий відповідачем відеозапис не відповідає критеріям належності і допустимості у розумінні ст. 70 КАС України і не може бути прийняти судом до уваги, оскільки його зафіксовано на невстановлений пристрій, при цьому будь-яких документів на цей пристрій суду першої та апеляційної інстанції надано не було. У матеріалах справи такі відсутні. Крім того, із зазначеного відеозапису не видається за можливе встановити коли і ким його зроблено.

Підсумовуючи вказане, судова колегія приходить до висновку, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, не з'ясовано всіх обставин справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.280 КУпАП та не спростовано позицію позивача.

Під час розгляду справи доказів, які б свідчили про правомірність рішення відповідача, отримано не було.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача є помилковим. Вирішуючи спір, суд прийняв рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими.

Згідно із ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління патрульної поліції у м. Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора роти №1 БУПП в м. Чернівці Цубрея Валерія Сергійовича щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП протиправними.

Скасувати постанову від 26.11.2016 року серія АР № 089506 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 березня 2017 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Курко О. П. Білоус О.В.