Справа № 2а/2570/4287/2011
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2011-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/2570/4287/2011
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2011 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Розмовенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області до Головного управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

16.08.2011 року позивач, Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області, звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління юстиції у Чернігівській області, в якому просить визнати протиправними дії підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про накладення штрафу на Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області в розмірі 680,00 грн. за повторне невиконання рішення суду ВП № 21330305 від 29.07.2011 року та скасувати постанову про накладення штрафу від 29.07.2011 року.

Свої вимоги мотивує наступним. Постанова державного виконавця про накладення штрафу є такою, що підлягає скасуванню, оскільки поважною причиною невиконання позивачем постанови суду за виконавчим листом є відсутність прийняття Урядом відповідних рішень та нормативно-правових актів, які стосуються соціальних гарантій необхідних для даних виплат, а також належного додаткового фінансового забезпечення.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав через канцелярію суду заперечення, в яких просив справу розглянути без його участі, в задоволенні позову просить суд відмовити, посилаючись на те, що постанова про накладення штрафу винесена державним виконавцем правомірно у відповідності до вимог Закону України Про виконавче провадження та зазначив наступне. 06.09.2010 року на виконання до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області надійшов виконавчий лист Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області № 2-835 від 30.08.2010 року. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 08.09.2010 року позивача зобовязано добровільно виконати рішення суду в строк до 15.09.2010 року. Рішення суду у встановлений строк виконано не було. За таких обставин, за невиконання рішення суду станом на 08.02.2011 року без поважних причин у строк, визначений державним виконавцем, відповідачем винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 340,00 грн. та направлено позивачу до виконання разом з вимогою виконати рішення суду в десятиденний термін з дня отримання вимоги і повідомити державного виконавця про його виконання. У звязку з повторним невиконанням рішення суду станом на 29.07.2011 року на боржника накладено штраф у розмірі 680,00 грн.

Фіксування судового засідання відповідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювалося.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області по справі № 2-835 Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області зобовязано здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік на користь ОСОБА_1 як інваліду війни 2-ї групи, відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням вже виплаченої суми допомоги за 2010 рік.

30.08.2010 року видано виконавчий лист № 2-835.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606 (на час винесення постанови про відкриття провадження), державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документу виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій встановлює строк для добровільного виконання рішення суду, який не може перевищувати 7 днів та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору та витрат, повязаних з провадженням виконавчих дій, передбачених даним Законом.

На виконання виконавчого листа старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області 08.09.2010 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 21330305, якою позивача зобовязано добровільно виконати рішення суду в строк до 15.09.2010 року.

Згідно ч. 1 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606 (на час винесення постанови про накладення штрафу), у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У звязку з невиконанням рішення суду станом на 08.02.2011 року без поважних причин у строк, визначений державним виконавцем, відповідачем винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 340,00 грн. та направлено позивачу до виконання разом з вимогою виконати рішення суду в десятиденний термін з дня отримання вимоги і повідомити державного виконавця про його виконання.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження (на час виникнення спірних правовідносин) вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 75 Закону України Про виконавче провадження після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно ст. 89 Закону України Про виконавче провадження у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

За повторне невиконанням рішення суду без поважних причин 29.07.2011 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області відповідно до ст. 89 Закону України Про виконавче провадження винесена постанова про накладення штрафу в розмірі 680,00 грн. Вказана постанова отримана позивачем 10.08.2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду за виконавчим документом №21330305 Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області не виконало у звязку з обмеженістю фінансових ресурсів.

При цьому, суд зазначає, що реалізація особою права, пов'язаного з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органа державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги. У справі Кечко проти України (Заява № 63134/00, рішення від 8 листопада 2005 року) Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Суд також відхиляє як необґрунтоване посилання позивача на відсутність внесення змін до відповідних нормативних актів щодо перерахунку та виплати недоплачених соціальних виплат, оскільки правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на соціальні виплати засновані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Суду ЄС у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку це державна соціальна підтримка, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Постанова Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області по справі № 2-835 набрала законної сили, про що було відомо позивачу.

Частиною 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області, знаючи про існування постанови, яка набрала законної сили, не вчинило жодних дій по її виконанню.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Тобто, судове рішення, яке набрало законної сили, є підставою для його виконання.

Суд бере до уваги, що обовязкове виконання рішення суду, в тому числі, субєктами наділеними владними повноваженнями покладається також конвенцією «Про захист прав та свобод людини», яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997р. Отже, її положення є обовязковими для виконання Україною. Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України до яких відносяться також і Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області. Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили повинно бути виконане, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не беруться. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської Конвенції з прав людини.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В той же час згідно з ч. 2 ст. 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки рішення суду по справі № 2-835 набрало законної сили і не виконується боржником, то державним виконавцем правомірно винесено постанову про накладення штрафу на позивача за повторне невиконання рішення суду без поважних причин, у встановлений державним виконавцем строк, тобто відповідно до вимог ст. 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд вважає, що відповідачем надано достатньо доказів, що спростовують вимоги позивача, а тому дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області до Головного управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови, слід відмови.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 158-163, 167, 181, 255, 257 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області до Головного управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови, - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Соломко І.І.