Справа № 810/2227/16
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2227/16 Головуючий у 1-й інстанції: Лиска І.Г.
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
ПОСТАНОВА
Іменем України

14 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Літвіної Н.М.

суддів Ганечко О.М. Коротких А.Ю.

при секретарі Архіповій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Військової частини польової пошти НОМЕР_1 та Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військової частини НОМЕР_2 ) на постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_2 ), третя особа - Військова частина польова пошта НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », третя особа: Військова частина польова пошта НОМЕР_1 , про визнання протиправним та скасування п. 17 наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 15 березня 2016 року № 31 (по особовому складу) в частині звільнення капітана ОСОБА_1 з посади командира ремонтної роти НОМЕР_3 зенітного ракетного полку та призначення капітана ОСОБА_1 на посаду командира ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти цього самого полку, та зміну формулювання п. 22 наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 33 від 21 березня 2016 року з «Капітана ОСОБА_1 , командира ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти військової частини польова НОМЕР_1 » на «Капітана ОСОБА_1 , командира ремонтної роти НОМЕР_3 зенітного ракетного полку військової частини польова пошта НОМЕР_1 ».

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_2 ), та третя особа - Військова частина польова пошта НОМЕР_1 , подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги підлягають задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 24 грудня 2012 року по 15 березня 2016 року проходив військову службу на посаді командира ремонтної роти НОМЕР_3 зенітного ракетного полку військової частини польова пошта НОМЕР_1 у м. Біла Церква Київської області.

15 березня 2016 року, пунктом 17 Наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 31 (по особовому складу) капітана ОСОБА_1 , відповідно до п. 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, звільнено з посади командира ремонтної роти 1129 зенітного ракетного полку та призначено на посаду командира ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти цього самого полку.

У вказаному наказі також зазначено, що ОСОБА_1 призначається на нижчу посаду з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей на підставі висновку службової характеристики з шпк «капітан» на «старший лейтенант».

В подальшому, п. 22 наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 33 від 21 березня 2016 року, відповідно до ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», його було звільнено з військової служби у запас за п. «б» (за станом здоров`я) як командира ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Вважаючи такі дії та рішення відповідача протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що станом на момент видачі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 15 березня 2016 року №31 (по особовому складу) особливий період не діяв. Відповідно, суд дійшов висновку, що підстав, з якими абз. 4 п.п. 3 п. 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України пов`язує можливість призначення військовослужбовців на нижчі посади на підставі, висновку службової характеристики відсутні.

З таким висновком колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 Конституції України, громадяни відбувають службу відповідно до закону. Проходження військової служби в Збройних Силах України, зокрема переміщення військовослужбовців по службі, врегульовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ), Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення № 1153), Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах, затвердженого наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170.

Відповідно до п. 13 ст. 6 Закону № 2232-ХІІ військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ передбачено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1126-VІІ, затверджено Указ Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014. Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1126-VII, набрав чинності 18 березня 2014 року.

За змістом ст. 1 Закону № 3543-ХІІ особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу.

У ч. 4 ст. 3 Закону № 3543-ХІІ зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.

Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.

Правова позиція, щодо дії особливого періоду, зокрема і на момент прийняття оскаржуваних наказів, викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 16 лютого 2015 року № К800/582/14.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що в Україні з 18 березня 2014 року наступив особливий період, який діяв на момент видання наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 15 березня 2016 № 31 (по особовому складу).

Підпунктом 1 п. 81, ч. 3 п.п. 3 п. 82, 83 Положення передбачено, що призначення на посади, зокрема, здійснюється: військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової) - посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців (далі - номенклатура посад), яка затверджується Міністром оборони України. Призначення військовослужбовців на нижчі посади здійснюється - з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестації, а в особливий період - на підставі висновку службової характеристики.

Відповідно до Номенклатури посад для призначення військовослужбовців наказами по особовому складу, затвердженої наказом Міністра оборони країни від 18 грудня 2012 року № 865 (зі змінами), командувач військ оперативного командування, в особливий період, здійснює призначення військовослужбовців на посади командирів батальйонів, дивізіонів та посади з штатною посадовою категорією до «майор» включно.

Пунктом 257 Положення передбачено, що атестування військовослужбовців в особливий період не проводиться. У разі подання документів з питань призначення їх на посади нагородження чи присвоєння чергових військових звань складаються службові характеристики в порядку, визначеному Міністерством оборони України.

Як вбачається з матеріалів справи позивач був призначений на нижчу посаду в порядку реалізації висновку службової характеристики, від 26 січня 2016 року із висновком: «Займаній посаді не відповідає. Доцільно призначити на нижчу посаду» (а.с. 78).

З тексту даної характеристики вбачається, що за час проходження служби в займаній посаді капітан ОСОБА_1 зарекомендував себе з негативної сторони. До виконання службових обов`язків відноситься незадовільно. Свої посадові обов`язки виконує незадовільно. Має низьку виконавчу дисципліну за що має не зняті дисциплінарні стягнення від командування частини. Став на шлях ігнорування вимог керівних документів щодо виконання своїх обов`язків по займаній посаді. Над вдосконаленням своїх фахових й методичних навичок не працює. Виконання поставлених задач, як командир ремонтної роти, командуванням частини ігнорує. Має багато нарікань з особистої виконавчої дисципліни. Керівні документи в обсязі займаної посади не знає. Вводить в оману представників інших військових підрозділів, щодо участі в проведенні Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, що є неприпустимим та ганьбить честь офіцера Української армії. Має неодноразові випадки порушення військової дисципліни, за що має ряд дисциплінарних стягнень в тому числі попередження про неповну службову відповідність.

Механізм розгляду та опрацювання документів, які є підставою для видання наказів про переміщення військовослужбовців врегульовано Інструкцією.

Пунктом 4.1. Інструкції передбачено, що військовослужбовці Збройних Сил України призначаються на військові посади, які передбачені штатами (штатними розписами) військових частин. Призначення військовослужбовців на посади і переміщення по службі здійснюються, серед іншого, на підставі подання.

Пунктом 4.9 Інструкції, серед іншого, передбачено, що підставами для видання наказів по особовому складу про призначення і переміщення військовослужбовців на нижчі посади є - витяг із Плану переміщення на посади або в разі здійснення незапланованого переміщення - Подання. Подання підписується командиром військової частини й надсилається до посадової особи, яка має право видавати наказ по особовому складу щодо призначення або переміщення військовослужбовця. Крім подання, додаються у разі призначення на нижчі посади копії атестацій і оцінних карток, а в особливий період службові характеристики.

На виконання зазначених вище вимог нормативно-правових актів, командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 27 січня 2016 року за вих. №135 було підготовлено та направлено до військової частини НОМЕР_2 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») подання про призначення позивача на посаду командира ремонтного взводу автомобільної техніки. До подання було долучено копію службової характеристики, з висновком доцільно призначити на нижчу посаду.

З матеріалів справи вбачається, що висновки суду першої інстанції, ґрунтувались на оцінці лише позитивних характеристик позивача, зокрема характеристики від 21 серпня 2015 року, яка містить позитивні відгуки про роботу позивача, без надання оцінки характеристиці від 26 січня 2016 року, яка передбачала, висновки «Займаній посаді не відповідає. Доцільно призначити на нижчу посаду».

Разом з тим, посилання позивача на тривалу і бездоганну службу в Збройних Силах України та наявність, до моменту переміщення на нижчу посаду, позитивних характеристик, колегією суддів до уваги не приймаються, з тих підстав, що вони не спростовують наявності у позивача не знятих дисциплінарних стягнень та негативної його характеристики від 26 січня 2016 року із висновком: «Займаній посаді не відповідає. Доцільно призначити на нижчу посаду.», яка стала підставою для прийняття спірного наказу.

Матеріали справи свідчать про те, що 12 лютого 2015 року позивачу оголошувалась догана, 17 лютого 2015 року сувора догана (а.с. 140), також оголошувались догани: 04 та 20 березня 2015 року, 07, 21, 28 травня 2015 року (а.с. 141 зі зворотної сторони), 05 червня 2015 року, 03 та 09 липня 2015 року (а.с. 143), 11 та 17 липня 2015 року, 15 вересня 2015 року, сувора догана 12 жовтня 2015 року та 22 січня 2016 року (а.с. 144).

З огляду на зазначені вище обставини та встановлені під час розгляду справи факти, колегія суддів вважає, що переміщення позивача по військовій службі відбулось з дотриманням вимог чинного на момент виникнення даного спору законодавства, що в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Таким чином, доводи апеляційних скарг спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 19 грудня 2016 року та є підставами для її скасування.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповною мірою дослідив обставини справи та порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги Військової частини польової пошти НОМЕР_1 та Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військової частини НОМЕР_2 ) задовольнити, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Військової частини польової пошти НОМЕР_1 та Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військової частини НОМЕР_2 ) задовольнити.
Постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_2 ), третя особа - Військова частина польова пошта НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

Повний текст постанови виготовлено 15 березня 2017 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Коротких А. Ю.

Ганечко О.М.