Справа № 2а-807/12/2670
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" березня 2017 р. м. Київ К/9991/62947/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (головує в судовому засіданні),

Іваненко Я.Л.,

Мойсюка М.І.,

секретаря судового засідання Ковтонюка С.Д.,

за участю представника позивача Сапсая А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, третя особа Приватне підприємство «Карнеш», про зобов'язання перерахувати грошові кошти,

за касаційною скаргою Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2012 року,

встановив:

У січні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулось в суд з позовом до Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції (далі - Замостянський ВДВС Вінницького МУЮ) про визнання незаконною бездіяльності, зобов'язання перерахувати грошові кошти в розмірі 1864983,60 грн (з урахуванням витрат виконавчого провадження, що підлягають стягненню та сплаті на підставі Закону України «Про виконавче провадження») на користь іпотекодержателя ПАТ «Універсал Банк».

Зазначав, що є іпотекодержателем у виконавчому провадженні про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить ПП «Карнеш» для задоволення вимог ПАТ «Універсал Банк» за кредитним договором. Після проведених прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки, позивачем, як переможцем торгів, перераховано на рахунок органу ДВС грошові кошти у розмірі 1864983,60 грн за винятком різниці між запропонованою ним ціною та сумою невиконаного зобов'язання з урахуванням суми стягнення 214242,4 грн. Позивач звернувся до органу ДВС із заявою про повернення коштів з одночасним підтвердженням права на заставлене майно, однак кошти йому не перераховано.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2012 року, позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ. Зобов'язано Замостянський ВДВС Вінницького МУЮ вирішити питання щодо коштів, отриманих від реалізації майна: вбудованого приміщення в житловому будинку літ. «А»: в підвалі - приміщення з №277-1 по №277-16, в цокольному поверсі - приміщення з №277-17 по №277-55 загальною площею 862,1 кв.м, що складають 11/100 часток вбудовано-прибудованих приміщень, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать ПП «Карнеш» на праві приватної власності, - які підлягають перерахуванню ПАТ «Універсал Банк», як заставодержателю.

У касаційній скарзі та у доповненні до неї Замостянський відділ ВДВС Вінницького МУЮ, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Скаргу мотивує тим, що умовою, за якої кошти можуть бути перераховані заставодержателю, який не є стягувачем у виконавчому провадженні, є належне підтвердження прав на заставлене майно, однак до відділу ДВС надавались лише копії договорів іпотеки, завірені печаткою позивача, а не оригінали чи належним чином завірені нотаріусом копії документів, які б підтверджували право позивача на заставлене майно. Довідка про розмір заборгованості за кредитними договорами складена безпосередньо позивачем - іпотекодержателем (тобто, зацікавленою особою), тому не може бути беззаперечним доказом наявності такої заборгованості. Задовольнивши вимоги позивача, суди вирішили питання про стягнення можливої, але не підтвердженої заборгованості за договорами без участі фізичних осіб - позичальників за цими договорами, не з'ясували, чи настало право вимоги банку за основними кредитними договорами, укладеними з фізичними особами, за якими ПП «Карнеш» був майновим поручителем, чи звертався банк до суду про стягнення заборгованості з цих осіб та про звернення стягнення на це майно. Вважає, що вимоги банку не можуть бути задоволені шляхом виконання наказу господарського суду від 17 лютого 2009 року №12/62-08. Судами не враховано, що вимоги позивача про повернення коштів стосуються цивільних прав та обов'язків.

У запереченнях на касаційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» просить її доводи відхилити, залишивши в силі рішення судів першої та апеляційної інстанції.

Справа слухається за відсутності представників відповідача і третьої особи, які належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового розгляду справи.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що рішенням господарського суду Вінницької області від 27 січня 2009 року у справі №12/62-08 частково задоволено позов ВАТ «Універсал Банк» до ПП «Карнеш», третя особа ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки 255641,93 грн. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором від 11 травня 2007 року № 15/04/348-к-07, а саме: вбудовані приміщення в житловому будинку літ. «А»: в підвалі приміщення з №277-1 по №277-16, в цокольному поверсі приміщення з №277-17 по №277-55 загальною площею 862,1 кв.м., що складає 11/100 часток вбудовано-прибудованих приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать ПП «Карнеш» на праві приватної власності, на користь ВАТ «Універсал Банк» в особі Вінницької філії ВАТ «Універсал Банк» на суму 214242,4 грн.

2 березня 2009 року Замостянським ВДВС Вінницького МУЮ відкрито виконавче провадження № 11673077 з примусового виконання вказаного рішення господарського суду.

7 вересня 2011 року відбулися прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки та на яке звернуто стягнення, в ході якого ПАТ «Універсал Банк» став переможцем торгів, як такий, що запропонував найвищу ціну.

Банком, як покупцем об'єкту іпотеки, перераховано кошти за придбаний об'єкт в сумі 1864983,60 грн на депозитний рахунок відділу ДВС (тобто, за винятком різниці між запропонованою ним ціною та сумою невиконаного зобов'язання з урахуванням суми стягнення згідно з наказами суду у господарській справі).

У той же час між ПАТ «Універсал Банк» та 32 позичальниками - фізичними особами укладено ряд кредитних договорів, майновим поручителем яких є також ПП «Карнеш» (між банком та ПП «Карнеш» укладено ряд договорів іпотеки, якими забезпечується виконання цих фізичних осіб).

Тобто, як вважає позивач, він є одночасно стягувачем у виконавчому провадженні щодо звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення грошових вимог за кредитним договором від 11 травня 2007 року № 15/04/348-к-07, та заставодержателем за договорами іпотеки, укладеними ПП «Карнеш» по грошових зобов'язаннях інших 32 позичальників.

7 вересня 2011 року ПАТ «Універсал Банк», як іпотекодержатель за кредитними договорами, укладеними з позичальниками-фізичними особами, звернувся до Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ з вимогою про перерахування грошових коштів у розмірі 1864983,60 грн на свою користь.

У зв'язку з неперерахуванням коштів на рахунок ПАТ «Універсал Банк», останній звернувся до господарського суду Вінницької області зі скаргою, в якій просив визнати незаконною бездіяльність Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ та зобов'язати перерахувати кошти в розмірі 1864983,60 грн на користь банку.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 1 грудня 2011 року, залишеною в силі постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12 січня 2012 року, скаргу ПАТ «Універсал Банк» на бездіяльність Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ залишено без задоволення з тих підстав, що спірні питання щодо перерахування коштів, які залишились після отримання стягувачем присудженого за рішенням суду підлягають розгляду у порядку позовного провадження, так як стосуються цивільних прав і обов'язків, які не є предметом спору у справі №12/62-08.

За цих обставин позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з аналогічними вимогами.

Приймаючи рішення про задоволення позову частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не є стягувачем у виконавчому провадженні про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке належить ПП «Карнеш» для задоволення вимог ПАТ «Універсал Банк» за кредитним договором від 11 травня 2007 року №15/04/348-к-07, укладеним з ОСОБА_5, а є заставодержателем, тому сплатило лише різницю між запропонованою ним ціною та розміром невиконаного зобов'язання, і має право на повернення грошових коштів в розмірі 1864983,60 грн. Позивач неодноразового звертався до відповідача з приводу перерахування коштів, однак кошти на його рахунок не надійшли, обґрунтованої відповіді щодо причин не вчинення таких дій відповідачем не надано.

Апеляційний суд з таким висновком окружного суду погодився, додатково зазначивши, що ПАТ «Універсал Банк» надав органу ДВС відповідні документальні підтвердження права на заставлене майно та має право на першочергове право на задоволення його грошових вимог за рахунок коштів, отриманих від реалізації іпотеки.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; іпотекодержатель - кредитор за основним зобов'язанням.

Відповідно до частини другої статті 45 Закону України «Про іпотеку», яка визначає порядок проведення прилюдних торгів, будь-який учасник може бути покупцем предмета іпотеки, якщо він запропонує найвищу ціну. Якщо покупцем є іпотекодержатель, він зобов'язаний сплатити лише різницю між запропонованою ним ціною і розміром невиконаного основного зобов'язання.

За правилами статті 46 Закону України «Про іпотеку» переможець прилюдних торгів протягом десяти робочих днів з дня підписання протоколу перераховує кошти за придбане на торгах майно на зазначений у протоколі банківський рахунок органу державної виконавчої служби.

Порядок звернення стягнення на заставлене майно врегульовано статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), згідно з частиною першою та третьою якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до частини шостої статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені статтею 43 цього Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставодержателя. У разі якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

За приписами частини сьомої статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.

Згідно зі статтею 43 Закону України «Про виконавче провадження» розподіл стягнутих державним виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаної від реалізації майна боржника) здійснюється у такому порядку: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок сторін та інших осіб на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, не покриті авансовим внеском сторін та інших осіб; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми; 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені державним виконавцем відповідно до вимог цього Закону.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється по мірі їх стягнення. Сума, що залишилася після сплати штрафів, повертається боржнику.

Тобто, визначальним у даному випадку фактором є те, чи є заставодержатель стягувачем у виконавчому провадженні.

Оскільки позивач стверджує, що він є іпотекодержателем, однак не є стягувачем у виконавчому провадженні, а відповідач цей факт заперечує, з чим і мотивує свою відмову у поверненні коштів у порядку, визначеному частиною 6 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження», суди мали визначитись із статусом ПАТ «Універсал Банк» та достовірно встановити, чи є він стягувачем у виконавчому провадженні № 11673077.

Від встановлення цих обставин залежить порядок розподілу коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд не звернув увагу на посилання апеляційної скарги на те, що у період з 27 вересня 2011 року по 15 лютого 2012 року виконавче провадження №11673077 було зупинено з тих підстав, що ПАТ «Універсал Банк» є стягувачем у виконавчому провадженні, у зв'язку з чим неможливим є застосування частини шостої статті 54 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, до скарги надано копію розпорядження Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ від 26 лютого 2012 року, згідно з яким вирішено перерахувати грошові кошти в сумі 1840920,41 грн, які залишились після задоволення вимог іпотекодержателя за виконавчим документом, на рахунок ПП «Карнеш», як повернення коштів боржнику після задоволення вимог всіх стягувачів, відповідно до статті 43 Закону України «Про виконавче провадження».

Наведені обставини мають суттєве значення для встановлення характеру спірних правовідносин при вирішенні справи, однак вони залишились поза увагою суду апеляційної інстанції.

Не дослідили суди питання юрисдикції даного спору.

Якщо позивач є стороною (боржником чи стягувачем) у виконавчому провадженні, відкритому на підставі наказу господарського суду при виконанні судового рішення, ухваленого відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України, суди мали перевірити, чи даний спір відноситься до адміністративної юрисдикції, з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 30 червня 2015 року (справа № 825/2566/14).

Відповідно до частини першої статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи (частина друга статті 227 КАС України).

Зважаючи на те, що ухвалені у справі судові рішення не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, повно і всебічно встановлених обставинах справи, їх належній правовій оцінці, вони підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, так як порушення допущені обома судовими інстанціями.

Керуючись статтями 221, 223, 227, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

Касаційну скаргу Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції задовольнити частково.

Скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2012 року, справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.

Іваненко Я.Л.

Мойсюк М.І.