Справа № 812/1636/16
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2017-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

17 березня 2017 року СєвєродонецькСправа № 812/1636/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Смішливої Т.В.,

при секретарі судового засідання - Кравцовій Т.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1, дов. від 28.03.2016.

представника відповідача Сколобан В.Ю., дов. № 7 від 22.03.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про відвід головуючому судді - Смішливій Т.В. в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Станично-Луганської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганської області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов приватного підприємця ОСОБА_3 до Станично-Луганської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій № 000093/12-6-12/НОМЕР_1 від 16.06.2016.

Ухвалою суду від 27 грудня 2016 року адміністративний позов приватного підприємця ОСОБА_3 залишено без руху з підстав його невідповідності вимогам ст. 106 КАС України.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року відкрито провадження у даній справі після усунення позивачем недоліків, встановлених ухвалою суду від 27.12.2016.

У судовому засіданні представником позивача ОСОБА_1 заявлено відвід головуючому судді Смішливій Т.В., в обґрунтування якого зазначено, що суддя Смішлива Т.В. при вирішенні питання про відкриття провадження у даній справі допустила численні порушення норм процесуального права, а саме, на думку представника позивача, безпідставно залишила позовну заяву без руху чим порушила статті 106, частину першої статті 108, пункту 1 частини другої статті 110, пункту 1 частини четвертої статті 111 КАС України, вимагаючи від позивача подання уточненого адміністративного позову з уточненням позовних вимог лише на підставі надання до позову оскаржуваного рішення з іншим вихідним номером ніж той, який додано до позову. Представник позивача вважає, що рішення суду про необхідність подання уточненого адміністративного позову з уточненням позовних вимог є надмірним та зайвим, оскільки для виправлення недоліку у вигляді доданого до позовної заяви оскаржуваного рішення з іншим вхідним номером достатньо отримати від позивача оскаржуване рішення. Порушення суддею статей 106, частини першої статті 108 КАС України полягало в тому, що вимоги закону до позовної заяви є вичерпними та не можуть бути довільно розширені судом, а подання разом з позовною заявою оскаржуваного рішення з іншим порядковим номером не може вважатись недоліком позовної заяви відповідно до вичерпних вимог закону та не є підставою для залишення позовної заяви без руху. Неправильне застосування суддею пункту 1 частини другої статті 110, пункту 1 частини четвертої статті 111 КАС України полягає, на думку представника позивача, саме у підготовчому провадженні вирішується питання про витребування документів та наведення необхідних довідок при підготовці справи до судового розгляду та уточнення позовних вимог при проведенні попереднього засідання, а не на стадії відкриття провадження в адміністративній справі. Також представник позивача послався на неправильне застосування суддею Смішливою Т.В. статей 150 та 156 КАС України при прийнятті ухвали від 20.01.2017 про зупинення провадження у справі № 812/1636/16, оскільки суддя мала відкласти або оголосити перерву у справі на клопотання відповідача про зупинення провадження в справі для надання доказів та заперечень у справі.

Крім того, суддею при вирішенні питання про відкриття провадження у справі № 812/1635/16 також порушено норми процесуального права, а вказані справи об'єднує порушення відповідачем одних й тих самих норм податкового права, винесення відповідачем одночасно оскаржуваних рішень стосовно позивачів, які здійснювали господарську діяльність за однією адресою та мають родинні зв'язки між собою.

За твердженням представника позивача, обсяг порушень норм процесуального права за прийнятими судовими рішеннями в цих справах свідчить про зацікавленість та упередженість судді Смішливої Т.В. на користь Державної фіскальної служби України, органом якого є відповідач, та проти зазначених позивачів, оскільки неможливо припустити, що суддя Смішлива Т.В. не знає норми процесуального права, які зобов'язана знати та застосовує кожного разу при відправленні правосуддя. Оскільки у справах порушується питання про порушення відповідачем правил та процедур проведення перевірок позивачів, а суддя не в змозі або не хоче дотримуватися процесуальних норм, то позивач не має жодних підстав очікувати на справедливе вирішення спору таким суддею.

Представник відповідача у судовому засіданні проти заяви про відвід судді заперечував.

Вислухавши думку представників сторін, розглянувши заяву про відвід, суд дійшов такого.

Відповідно до статті 27 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться: якщо він брав участь у розгляді цієї справи або пов'язаної з нею справи як представник, секретар судового засідання, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді; у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого частиною третьою статті 15-1 цього Кодексу.

Суддя відводиться також за наявності обставин, встановлених статтею 28 цього Кодексу.

Статтею 30 КАС України визначено, що за наявності підстав, зазначених у статтях 27-29 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлений відвід особами, які беруть участь у справі.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду адміністративної справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу.

З заяви про відвід вбачається, що у позивача та його представника виник сумнів щодо відсутності безсторонності (неупередженості) судді Смішливої Т.В., викликаний двома обставинами:

- винесенням суддею з порушенням, на думку позивача, процесуальних норм ухвал від 27 грудня 2016 року про залишення позовної заяви без руху та від 20 січня 2017 року про зупинення провадження у справі № 812/1636/16.

- винесенням суддею, на думку позивача, з порушенням процесуальних норм ухвали від 27 грудня 2016 року у справі № 812/1635/16 про поверненні позовної заяви позивачу на підставі пункту 4 частини третьої статті 108 КАС України та відповідно порушенням права позивача на судовий захист;

Вирішуючи по суті заявлений від від суд виходить з такого.

Щодо залишення позову ОСОБА_3 без руху судом встановлено, що ухвалою суду від 27 грудня 2016 року адміністративний позов приватного підприємця ОСОБА_3 залишено без руху з підстав його невідповідності вимогам ст. 106 КАС України, а саме Позивачем до позовної заяви додано її копію, однак в порушення частини 3 статті 106 КАС України не додано копії всіх документів, що приєднуються до позову для надіслання відповідачу, про що було складено акт від 26.12.2016 № 121.

Окрім того, судом зазначено, що в прохальній частині позовної заяви позивач просить скасувати рішення відповідача від 16.06.2016 № 000093/12-6-12/НОМЕР_1, при цьому до позовної заяви додано рішення Станично-Луганської ОДПІ Головного управління ДФС у Луганської області про застосування фінансових санкцій від 16.06.2016 № 000092/12-16-12/НОМЕР_1.

Відповідно до частини 3 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Тобто, ненадання позивачем копій всіх документів, доданих до позову, відповідно до кількості відповідачів є беззаперечною підставою для залишення позову без руху.

Одночасно судом звернуто увагу позивача на те, що ним оскаржується рішення відповідача від 16.06.2016 № 000093/12-6-12/НОМЕР_1, а до позову додано рішення відповідача від 16.06.2016 № 000092/12-6-12/НОМЕР_1, що не було самостійною підставою для залишення позову ОСОБА_3 без руху.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року відкрито провадження у даній справі після усунення позивачем недоліків, та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні на 20.01.2017 на 09 годину 00 хвилин, про що позивача ОСОБА_3 повідомлено особисто телефонограмою 17.01.2017 за телефоном НОМЕР_2, зазначеним у позові як засіб зв'язку (а.с. 59)

Відповідно до частини третьої ст. 35 КАС України повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за три дні до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді.

Статтею 38 КАС України передбачено порядок виклику сторін шляхом надсилання тексту повістки електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

При цьому, частиною другою вказаної норми встановлено, що порядок частини першої цієї статті може бути застосовано також щодо особи, яка бере участь у справі, незалежно від того, чи є вона суб'єктом владних повноважень, у разі, якщо вона зазначила адресу своєї електронної пошти (номер факсу, телефаксу) і не висловила заперечень проти її використання для одержання текстів судових рішень та інших документів.

Оскільки позивачем у позові зазначено як засіб зв'язку телефон НОМЕР_2, не висловлено заперечень щодо його використання, повідомлення про призначення справи до розгляду здійснено судом саме за вказаним телефоном у строк не менш ніж за три дні до судового засідання, що відповідає вимогам КАС України.

Щодо безпідставного винесення судом ухвали про зупинення провадження у справі від 20.01.2017 суд зазначає, що підставою для її постановлення було клопотання представника відповідача (а.с. 60), а доводи, наведені у клопотанні суд визнав достатнімі для його задоволення.

Суд зазначає, що відповідно до пункту четвертого частини другої статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі за обґрунтованим клопотанням сторони до терміну встановленого судом.

При цьому право оцінки обґрунтованості заявленого клопотання надано суду, до того ж позивач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи до суду не прибув та свого відношення до заявленого клопотання не висловив.

Ухвала суду від 20.01.2017 отримана позивачем 24.01.2017 (а.с. 67) та не оскаржена в установленому законом порядку, набула чинності.

За таких обставин суд вважає, що наведені представником позивача у заяві про відвід аргументи можуть бути підставою для перегляду судових рішень в апеляційному порядку, і не є підставами для відводу судді у розумінні ст. 27 КАС України, оскільки жодних доказів упередженого ставлення судді Смішливої Т.В. до однієї зі сторін у даній справі представником позивача не наведено.

Проте, відповідно до практики ЄСПЛ ситуація, що склалася, може спричинити побоювання позивача та його представника, що суддя не є безстороннім, і ці побоювання можна зрозуміти, хоча не обов'язково їх можна вважати об'єктивно виправданими. Позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» («Wettstein v.Switzerland»), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» («Ferrantelli and Santangelo v. Italy»), від 7 серпня 1996 року, п. 58). З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя має не тільки чинитися, має бути також видно, що воно чиниться» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» («De Cubber v. Belgium»), від 26 жовтня 1984 року, п. 26; справа «Білуха проти України», заява № 33949/02).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

У пункті 49 рішення у справі «Білуха проти України», заява № 33949/02, ЄСПЛ зазначив, що «відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43) (пункт 50 рішення у справі «Білуха проти України»).

У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.

Суд за суб'єктивним критерієм, тобто особистими переконаннями та поведінкою при розгляді даної справи, є безстороннім та неупередженим, проте не можна не враховувати об'єктивний критерій, на який суттєво впливає здатність судді Смішливої Т.В. забезпечити відсутність будь-яких сумнівів у її безсторонності.

З огляду на доводи, викладені у заяві про відвід судді, вбачається наявність сумнівів позивача та його представника щодо безсторонності судді, які, незважаючи на відсутність доказів щодо їх обґрунтованості, свідчать про недовіру до конкретного судді, упередженого ставлення до суду самого позивача та з незалежних від судді Смішливої Т.В. причин не можуть бути нею усунені.

Суд, враховуючи позиції Європейського суду з прав людини, які викладені в наведених рішеннях, з метою забезпечення судом достатніх гарантій, виключення будь якого сумніву щодо безсторонності та неупередженості головуючого судді Смішливої Т.В., незважаючи на недоведеність поданої заяви про відвід судді, вважає за можливе задовольнити відвід головуючому судді Смішливій Т.В., заявлений представником позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 27, 28, 30, 31, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про відвід головуючому судді - Смішливій Т.В. в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Станично-Луганської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганської області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій задовольнити.

Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід окремо не оскаржується.

Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Ухвалу суду в повному обсязі складено та підписано судом 17 березня 2017 року.

Суддя Т.В. Смішлива