Справа № 807/2151/16
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

про закриття провадження у адміністративній справі

15 березня 2017 рокум. Ужгород№ 807/2151/16
ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луцовича М.М.

при секретарі судового засідання Симканич Ю.В..

за участю сторін:

представник позивача ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Ужгородського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 митниці ДФС про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Ужгородський міський центр зайнятості звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 митниці ДФС яким просить суд стягнути з ОСОБА_1 митниці ДФС на користь Ужгородського міського центру зайнятості кошти, які виплачені, як допомога по безробіттю гр. ОСОБА_4 у сумі 26119,41 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив такий задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив просив суд закрити провадження у справі оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, та правовідносини, що склалися між сторонами не є публічно-правовими.

Заслухавши пояснення представника позивача представника відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що провадження у цій адміністративній справі підлягає закриттю, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся Ужгородський міський центр зайнятості до ОСОБА_1 митниці ДФС про стягнення коштів.

З позовної заяви вбачається, що предмет спору виник внаслідок встановлення факту перебування ОСОБА_4. у трудових відносинах з ОСОБА_1 митницею ДФС, який отримав статус безробітного та відповідну допомогу за період з 08.08.2011 р. по 01.08.2012 р. в сумі 26119,41грн. Оскільки постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.01.2012 року по справі 2а/0770/2373/11, згідно якої ОСОБА_4 був поновлений на роботі з 01.07.2011 року, що крім іншого підтверджується наказом Чопської митниці №82 від 31.01.2013 року, відтак на думку позивача відносився до зайнятого населення та не мав права бути зареєстрованим як безробітний та отримувати допомогу по безробіттю, позивач просить суд повернути виплачені кошти як допомогу по безробіттю у сумі 26119,41 грн.

Положеннями частини четвертої статті 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що із працедавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості надання соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування в сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема, обов'язку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування. Тобто, однією з визначальних особливостей Кодексу адміністративного судочинства України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Відповідно до статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України громадяни України, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

З огляду на викладене, всі наведені підстави, коли юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Така правова позиція відповідає висновку, висловленому Верховним Судом України у постановах від 18 червня 2013 року N 21-204а13 (Постанова N 21-204а13), від 22 вересня 2015 року N П/811/3781/14, який згідно зі статтею 2442 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

У даних правовідносинах відповідач ОСОБА_1 митниця ДФС виступав не як субєкт владних повноважень, а як юридична особа-роботодавець по відношенню до громадянина ОСОБА_4, що в свою чергу вказує на відсутність публічно-правового спору.

Оскільки позов заявлений про стягнення грошових коштів, то спірні правовідносини у даній справі, не підпадають під дію частини четвертої статті 50 КАС.

Крім того, приписи наведених норм кореспондуються з положеннями частини четвертої статті 21 КАС, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Положеннями пункту 5 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З огляду на викладене, за суб'єктним складом сторін та суттю спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

За наведених обставин та керуючись п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі наведеного та керуючись статтями 157, 165 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовною заявою Ужгородського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 митниці ДФС про стягнення коштів.

Розяснити позивачеві, що дана справа повинна розглядатися в порядку господарського судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяОСОБА_5