Справа № 711/10704/16-а
Суддя: Демчик Р. В.
Дата ухвалення: 2017-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Демчика Р.В.

при секретарях Бузун Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону УПП у м. Черкаси Іванова Бориса Сабітовича про скасування постанови, третя особа: Управління патрульної поліції в м. Черкаси,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до поліцейського роти №3 батальйону УПП у м. Черкаси Іванова Б.С. про скасування постанови, третя особа: Управління патрульної поліції в м. Черкаси.

Свій позов обґрунтовує тим, що постановою інспектора УПП лейтенанта поліції Іванова Б.С. серії АР №091167 від 5 грудня 2016 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Вважає, що вказана постанова прийнята з грубим порушенням законодавства, що регулює порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Так, інспектором при складенні постанови були допущені грубі порушення вимог ст.276 КУпАП, які полягають у тому, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся на місці зупинки транспортного засобу а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення інспектором були допущені такі порушення: інспектор незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справу виключно за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи; відповідач позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП; відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст. 278,279 КУпАП та не надав доказів порушення ПДР.

Просить суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР №091167 від 5 грудня 2016 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Позивач к в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав вказаних в позові.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та зазначив, що вважає дії щодо винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами, обґрунтовано, добросовісно, з дотриманням принципу рівності перед законом, з урахуванням права особи на участь в процесі прийняття рішення, своєчасно. А тому просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи проти задоволення позову заперечував.

Заслухавши пояснення сторін, оглянувши відеозапис з реєстратора патрульного поліцейського, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В силу ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови поліцейського роти №3 батальйону УПП у м. Черкаси капрала поліції Іванова Б.С. серії АР № 091167 від 5 грудня 2016 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ст.126 ч.1 КУпАП та накладено адмінстягнення в розмірі 425 грн.

Відповідно до вищевказаної постанови, ОСОБА_1, 5 грудня 2016 року о 09 год. 34 хв. в м. Черкаси по вул. Хіміків, 34, керував транспортним засобом «Рено Мастер», державний номер НОМЕР_1, під час руху користувався засобами зав'язку, а саме мобільним телефоном, чим порушив п.2.9.д ПДР України, та не пред'явив на вимогу поліс обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.4. ПДР України.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору ) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена карта»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до статті 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов'язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху.

Пунктом 1.1 зазначених правил встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п.2.4 правил дорожнього руху на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пунктом 2.1. Правил передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Під час розгляду справи позивач вказав на те, що він є учасником бойових дій, а тому відповідно до п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільняється від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а тому не пред'явив працівнику поліції поліс добровільного страхування.

Як вбачається з посвідчення серії АА № 472697 від 20 грудня 2004 року ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни і учасників бойових дій.

Так, відповідно до п. 13.1. ст.13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

В рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2014 від 23 грудня 2014 року зазначено, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-ІV зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам 1 групи, є такі наземні транспортні засоби, яким зазначені особи володіють на праві власності, так на будь-якій іншій правовій підставі ( договір підряду, оренди тощо)

Як вбачається з реєстраційної картки транспортного засобу, автомобіль «Рено мастер», державний номерний знак НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_4

Доказів, які свідчать про те, що позивач володів автомобілем «Рено мастер», державний номерний знак НОМЕР_2 на праві власності чи іншій правовій підставі ( договір підряду, оренди тощо) позивач суду не надав.

За таких обставин суд вважає, що твердження позивача про те, що він, керуючи 5 грудня 2016 року автомобілем Рено мастер», державний номерний знак НОМЕР_2 був звільнений від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України є помилковим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З матеріалів справи вбачається, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП зафіксований відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та міститься в матеріалах справи .

За таких обставин суд не приймає до уваги доводи позивач про те, що останній не порушував правил дорожнього руху, оскільки відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено факт вчинення позивачем правопорушення та надано неспростовні докази цього.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на порушення відповідачем порядку розгляду справи, оскільки у відповідності до вимог ч. 2 ст. 258 КУпАП поліцейським було правомірно, за місцем вчинення правопорушення, винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Крім того, суд вважає необгрунтованими доводи позивача про те, що через розгляд справи на місці вчинення правопорушення, позивач був позбавлений можливості надати пояснення та заперечення, оскільки згідно частини першої статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Так, відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, інспектор патрульної поліції Іванов Б.С. діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Відповідно постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР №091167 від 5 грудня 2016 є правомірною.

Відповідно п.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладанні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що обтяжують і пом'якшують відповідальність, а згідно ст. 280 КУпАП, посадова особа, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати, чи є обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Як вбачається з постанови, вона винесена уповноваженою на те особою національної поліції, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, на позивача накладене стягнення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, що дає суду вважати що відповідачем при її винесені враховані всі обставини, передбачені ст. 33 КУпАП, а тому постанова є законною та такою, що не підлягає до скасування.

Відповідно до ч.5 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Керуючись ст.ст. 9, 178, 245, 247, 251, 256, 280, 288, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 71, 86, 160, 161, 162 КАС України, суд, -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону УПП у м. Черкаси Іванова Бориса Сабітовича про скасування постанови, третя особа: Управління патрульної поліції в м. Черкаси відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Київського адміністративного апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Головуючий:

Повний текст постанови суду виготовлено 17 березня 2017 року

Головуючий: Р.В.Демчик