Справа № 438/1211/16-а
Суддя: Слиш А. Т.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 438/1211/16-а
Номер провадження №2-а/438/11/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Слиша А.Т.

при секретарі Гадубяк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бориславі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ВпОДДЗ батальйону №3 Управління патрульної поліції у м.Львові лейтенанта поліції Тищук Дмитра Петровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просить суд скасувати постанову інспектора ВпОДДЗ батальйону №3 Управління патрульної поліції у м.Львові лейтенанта поліції Тищука Дмитра Петровича АР №550012 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП у зв'язку з її незаконністю.

В обгрунтування позову посилається на те, що інспектором ВпОДДЗ батальйону №3 Управління патрульної поліції у м.Львові лейтенанта поліції Тищуком Д.П. його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., за те, що він 15 листопада 2016 року керуючи транспортним засобом, не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1, а саме перетнув її та не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вважає вказану постанову неправомірною, оскільки жодних порушень ПДР України ним допущено не було, не порушував вимог дорожньої розмітки і здійснив обгін транспортного засобу у відведеному місці проїжджої частини, а автомобіль працівників поліції рухався попереду нього, у суцільному потоці транспорту на відстані більше ніж 600м. і інспектор не міг бачити сам обгін і дорожню розмітку, однак інспектор його пояснення до уваги не взяв, натомість виніс постанову про накладення адміністративного стягнення.

Внаслідок винесення незаконної постанови, погіршився стан здоров'я ОСОБА_1 і був змушений звенутись у заклад охорони здоров'я. Внаслідок порушення стану здров'я позивач розгубився і на вимогу інспектора надати поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, попросив надати час, щоб знайти його в «бардачку» автомобіля, однак інспектор відмовився надати цей час і констатував фак відсутності полісу.

Крім цього, позивач вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою 79000, м. Львів, вул. Перфецького, 19, де розташоване Управління патрульної поліції у м. Львові, проте, інспектор Оробець Д.Т. положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу.

В зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, просить оскаржувану постанову за ч.1 ст. 122 КУпАП скасувати.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні не з'явився, в матеріалах справи наявне його клопотання, про розгляд справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач Тищук Д.П. та представник відповідача Управління патрульної поліції у м.Львові у судовому засіданні не з'явились про причину неявки суд не повідомили.

До суду поступило заперечення представника Управління патрульної поліції у м.Львові в якому просять відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки винесена постанова є законною, обгрунтованою та справедливою.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд виходить з наступного:

Згідно ст. 2 КАСУ, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень.

Згідно зі ст. ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, в тому числі й віднесених до компетенції національної поліції, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Згідно ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 15 листопада 2016 року постановою серії АР № 550012 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Позивача визнано винним у тому, що він 15 листопада 2016 року о 15:25 год. керуючи транспортним засобом «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі Київ-Чоп 547км+500м не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1, а саме перетнув її, та не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.1«г» Р.34 ПДР. За що відповідальність передбачена ч.1 ст.126, ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Посилання на жоден з цих доказів у винесеній постанові немає.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст. 256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Інспектор Тищук Д.П., стверджуючи у своїй постанові про перетинання позивачем суцільної лінії розмітки (1.1) при обгоні автомобіля не довів зазначений факт належними доказами, не переконав суд у законності та правомірності таких тверджень, оскільки правопорушення інспектором виявлене у дзеркало заднього огляду патрульного автомобіля, який рухався попереду автомобіля позивача на значній відстані, про що не заперечується самим інспектором на відео з нагрудної камери, наданої відповідачем.

Відтак в даному випадку, окрім висновків інспектора, який виніс постанову про адміністративне правопорушення та є заінтересованою особою, в справі відсутні будь-які інші докази на підтвердження факту порушення позивачем ОСОБА_1 дорожньої розмітки (1.1), а в силу вимог ч.3ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на це, суд оцінює критично постанову про адміністративне правопорушення, вчиненого позивачем і вважає доводи позивача щодо не вчинення в даному випадку правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, правдивими.

Згідно п. 21.2. ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

З аналізу даної норми Закону вбачається, що лише пряме порушення ПДР з відповідним складанням протоколів та оформлення ДТП дає працівникам поліції право вимагати та перевіряти наявність полісу страхування обов'язкової відповідальності, а відповідно і притягувати до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні з оглянутого відеозапису негрудної камери інспектора встановлено, що позивач ОСОБА_1 визнав факт відсутності у нього полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тільки заперечив порушення вимоги у перетині суцільної лінії розмітки. Посилання позивача на те, що внаслідок порушення стану здров'я позивач розгубився і на вимогу інспектора надати поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, попросив надати час, щоб знайти його в «бардачку» автомобіля, однак інспектор відмовився надати цей час і констатував фак відсутності полісу не знайшло свого підтвердження і не відповідає дійсності.

Таким чином, як вбачається з оглянутого відеозапису, з якого свідчить про спрощений порядок розгляду справи та ігнорування прав особи на захист, яка притягується до відповідальності, що є грубим порушенням норм процесуального права і постанова у справі про адміністративне правопорушення, не виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Таким чином, слід констатувати, що вказана справа була розглянута з порушенням у відсутності особи, яка притягується до відповідальності, про що свідчить відсутність підпису в постанові в графі про роз'яснення їй положень КУпАП, а також відсутні застереження про те, що особа відмовилась від підпису. Таким чином, посадовою особою суб'єкта владних повноважень було позбавлено особу, яка притягується до відповідальності можливості скористатись наданими їй ст.268 КУпАП правами, а також повно, об'єктивно з'ясувати усі обставини справи щодо всебічного, об'єктивного з'ясування істини у справі (ст.245 КУпАП).

Оскільки згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 (так само як і ч. 1 ст. 126 КУпАП), виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова інспектора ВпОДДЗ батальйону №3 Управління патрульної поліції у м.Львові лейтенанта поліції Тищука Дмитра Петровича серії АР №550012 від 15 листопада 2016 року є незаконною, та має бути скасована.

На підставі ст. ст. 288, 292, 293 КУпАП, керуючись ст. ст. 18, 122, 158 163, 171-2 КАС України, -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити.

Постанову серії АР №550012 від 15 листопада 2016 року у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. скасувати.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАС України - з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Бориславський міський суд Львівської області.

Головуючий суддя А.Т. Слиш