Справа № 2033/2-а-2588/11
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 р. Справа № 2033/2-а-2588/11
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бенедик А.П. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання - Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2011 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

В с т а н о в и л а:

16.03.2011 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути на свою користь з відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова (далі - відповідач, пенсійний орган, УПФУ в Фрунзенському районі м. Харкова) 9.124 грн - суми пенсії, що не була нарахована і виплачена їй за період з січня 2010 року по липень 2010 року, стягнути з відповідача 10.000 грн у відшкодування моральної шкоди та зобов'язати пенсійний орган здійснити перерахунок пенсії з урахуванням надбавки в розмірі 75%, встановленої Законом України від 22.10.1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII, в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Позивач зазначає, що відповідач здійснює нарахування та виплату її пенсії без врахування вимог законодавства про те, що розмір пенсії за віком не може бути нижчим розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Також позивач зазначає, що в порушення вимог Закону № 3551-XII пенсійний орган не підвищує розмір її пенсії на 75 відсотків.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2011 року адміністративний позов задоволений.

Так, судовим рішенням визнана неправомірною відмова УПФУ в Фрунзенському районі м. Харкова щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 у період з 01.01.2011 року з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2010 рік, з урахуванням раніше виплачених сум відповідно до ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пенсійний орган зобов'язаний здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у період з 01.01.2011 року з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2010 рік, з урахуванням раніше виплачених сум відповідно до ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У подальшому Фрунзенський районний суд м. Харкова постановою від 22 вересня 2011 року визначився про скасування судового рішення від 01 квітня 2011 року. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив частково шляхом стягнення з УПФУ в Фрунзенському районі м. Харкова на користь ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2011 року у розмірі чотирьох мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст. 14 Закону № 3551-XII, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2011 рік» 01.01.2010 року по 01.03.2010 року. З Державного бюджету на користь ОСОБА_1 стягнуто 3,40 грн у відшкодування витрат по сплати судового збору.

Ухвалою того ж суду від 25 жовтня 2016 року відмовлено в задоволені заяви УПФУ в Фрунзенському районі м. Харкова про прийняття по справі додаткового судового рішення.

Не погоджуючись з постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2011 року, в апеляційній скарзі пенсійний орган, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга згідно положень п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) підлягає задоволенню.

За приписами ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 з 21.09.1982 року перебуває на обліку в УПФУ в Фрунзенському районі м. Харкова та отримує пенсію за віком згідно з Законом України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників війни (а.с. 5).

При визначенні розміру пенсії позивача пенсійний орган керувався положеннями ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме: 804,53 грн (заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до ст. 40 цього Закону) х 0,51188 (коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до ст. 25 Закону) = 411,82 грн.

Суми прожиткового мінімуму на 2010 рік встановлено Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009 року № 1646-VI, а також Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» від 27.04.2010 року № 2154-VI, який застосовується з 1 січня 2010 року.

Так, у період з 01.01.2010 року по 31.03.2010 року розмір прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність, складав 695 грн, у період з 01.04.2010 року до 30.06.2010 року - 706 грн, у період з 01.07.2010 року до 30.09.2010 року - 709 грн, у період з 01.10.2010 року по 30.11.2010 року - 723 грн, у період з 01.11.2010 року по 31.12.2010 року - 734 грн.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною та щомісячної доплати до пенсії у зв'язку з втратою годувальника членам сімей шахтарів, смерть яких настала внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання) не досягає в осіб, яким призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника, на одного непрацездатного члена сім'ї 100 відсотків, на двох - 120 відсотків, на трьох і більше - 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірі.

Судом установлено, що пенсійний орган щомісяця здійснював доплату до пенсії позивача ОСОБА_1 у сумі, що не вистачає до розміру прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність.

Частиною 4 ст. 14 Закону № 3551-XII передбачено, що учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, іншим учасникам війни - на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Судом установлено, що пенсійний орган щомісяця здійснював доплату/підвищення до пенсії позивача ОСОБА_1 на виконання положень ч. 4 ст. 14 Закону № 3551-XII у розмірі 10 відсотків від розміру прожиткового мінімуму осіб, що втратили працездатність.

Факт нагородження позивача ОСОБА_1 у 1983 році медаллю «Ветеран праці» не є підставою для здійснення підвищення пенсії в іншому розмірі.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1

Оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, та порушені норми процесуального права (в частині рішення про вихід за межі позовних вимог ОСОБА_1.), що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів керуючись приписами п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, задовольняє апеляційну скаргу УПФУ в Фрунзенському районі м. Харкова, скасовує постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2011 року та приймає нове судове рішення про відмову в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1

Колегія суддів зазначає, що виходячи зі змісту ст. 99 КАС України строк звернення до адміністративного суду з позовом як різновид строку позовної давності та наслідки його пропущення, встановлені ч. 1 ст. 100 КАС України, можуть застосовуватися судами лише у випадку, коли мало місце порушення прав, свобод чи інтересів особи. В даному випадку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що діями відповідача права, свободи та інтереси позивача не порушено, а відтак наслідки пропуску строку звернення до суду застосуванню не підлягають.

Колегія суддів вказує на відсутність правових наслідків визначеного в постанові Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2011 року стосовно скасування постанови того ж суду від 01 квітня 2011 року та задоволення вищезазначених позовних вимог ОСОБА_1 шляхом стягнення з УПФУ в Фрунзенському районі м. Харкова на користь ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2011 року у розмірі чотирьох мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст. 14 Закону № 3551-XII, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2011 рік» 01.01.2010 року по 01.03.2010 року, оскільки перегляд судового рішення відбувався не в порядку, встановленому главою 4 КАС України, а виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня згідно з Законом № 3551-XII здійснюють не пенсійні органи, а органи соціального захисту населення.

Інші доводи та заперечення на висновки колегії суддів не впливають.

Підстави, передбачені ст. 94 КАС України для розподілу судових витрат, відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 41 ч. 1, 94, 195, 196, 198 ч. 1 п. 2, 202 ч. 1 п. 1, п. 4, ст.ст. 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова задовольнити.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2011 року скасувати з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мельнікова Л.В.
Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П. Донець Л.О.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 13 березня 2017 року.