Справа № 569/1259/17
Суддя: Ковальов І.М.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/1259/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Грицаюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення звернулась ОСОБА_1

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії АР №125068 від 19 січня 2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 19 січня 2017 року його довірителька рухаючись власним автомобілем NISSAN QASHQAI , д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Чорновола в м.Рівне була зупинена працівниками поліції, на їхню вимогу надала документи на автомобіль та посвідчення водія. Після перевірки наданих нею документів, працівником поліції було повідомлено, що вона здійснила адміністративне правопорушення, а саме, що вона керуючи автомобілем користувалася при цьому телефоном, на що вона заперечила. На її вимогу надати докази її правопорушення, працівниками дій ніяких виконано не було, зокрема не надано відео- чи кіно запис події правопорушення, відсутні свідчення очевидців про подію.

При складання оскаржуваної постанови працівником поліції не було оголошено докази по справі, відповідно їх і не було досліджено, не відібрано пояснення позивачки та не надано можливість ознайомитись з матеріалами справи, рішення прийнято без дослідження всіх обставин справи, з порушенням принципів їх всебічного, повного і об'єктивного дослідження.

Зважаючи на вищевикладене та відсутність у її діях підтвердженого складу адміністративного правопорушення, вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Тому з цих підстав просить суд заявлені позовні вимоги задоволити.

В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги позивача не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні. Суду пояснив, що інспектор роти №2 батальйону УПП в м.Рівне лейтенант Черкас Т.С. у відповідності до вимог чинного законодавства та Правил дорожнього руху виявивши адміністративні правопорушення склала постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача по справі. В підтвердження своїх пояснень надав суду у якості доказу відеозапис з місця події та просив суд у задоволені позову позивачу відмовити.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

У відповідності до ст.107 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права у сфері публічно-правових відносин.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР №125068 від 19 січня 2017 року, винесеної інспектором роти №2 батальйону УПП в м.Рівне лейтенантом Черкас Т.С., ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки NISSAN QASHQAI +2, номерний знак НОМЕР_1 19 січня 2017 року о 14 год. 15 хв. в м.Рівне по вул.Чорновола під час руху транспортного засобу користувалася засобами зв'язку, тримала їх у руках, а саме розмовляла по мобільному телефону, чим порушила п.2.9. д ПДР України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Керуючись положенням статей 33 та 284 КУпАП, Постановив: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, та використовуючи визначений ст. 62 Конституції України принцип, відповідно до якого усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд вважає, що в судовому засіданні було встановлені безсумнівні докази тих обставин, що позивач вчинила інкриміновані їй адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.2.9.д Правил дорожнього руху водієві забороняється: під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Із наданого представником відповідача в судовому засіданні диску відеофіксації нагрудною відеокамерою вчиненого ОСОБА_1 порушення, який був оглянутий в судовому засіданні, слідує, що під час керування транспортного засобу позивач користувалась засобами зв'язку, а саме мобільним телефоном під час керування транспортним засобом.

До пояснень представника позивача, даних ним в судовому засіданні в тій частині, що вина його довірительки не доведена є безпідставними та не обґрунтованими.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії інспектора щодо накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП на позивача є правомірними та законними, а також суд наголошує, що доводи представника позивача про те, що вищевказана постанова являється незаконною є недоведеними та необґрунтованими, оскільки доказів, які б спростовували вищевказану постанову по справі про адміністративне правопорушення, з боку позивача не надано, підстав передбачених статтею 72 КАС України для звільнення позивача від доказування не встановлено.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не знайшли своє підтвердження, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11,17,18,71,160,161,162,183-2,186 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Судові витрати по справі звернути за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови до Житомирського апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий :