Справа № 607/12788/16-а
Суддя: Сливка Л. М.
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2017 Справа №607/12788/16-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливка Л.М.,

за участі секретаря судового засідання - Зарічної О.П.,

позивача ОСОБА_1, представника відповідача Гірняк В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання протиправним та часткове скасування рішення Тернопільської міської ради № 6/55/13 від 27 січня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування пунктів 1, 2 та 5 рішення Тернопільської міської ради № 6/55/13 від 27 січня 2015 року «Про внесення змін до рішення № 6/4/3 від 05 січня 2011 року «Про місцеві податки і збори». В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що на виконання Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» 27 січня 2015 року Тернопільська міська рада прийняла рішення № 6/55/13 «Про внесення змін до рішення № 6/4/3 від 05 січня 2011 року «Про місцеві податки і збори», пунктами 1, 2 та 5 якого з 01 січня 2015 року встановлені місцеві податки і збори. Затвердженим рішенням визначено платників такого податку, об'єкти оподаткування, базу оподаткування, ставку податку, податковий період, строк та порядок сплати податку, строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку та інше.

Позивач вважає, що пункти 1, 2 та 5 вищевказаного рішення Тернопільської міської ради підлягають скасуванню через порушення процедури його прийняття та недотримання норм законодавства України, на які є покликання в змісті позовної заяви. Прийняття такого рішення, як про це в адміністративному позові зазначає ОСОБА_1, є порушенням прав та інтересів громадян, як власників нерухомого майна, розташованого на території м. Тернополя.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в адміністративному позові, просила суд їх задовольнити, визнати протиправним та скасувати пункти 1, 2 та 5 рішення Тернопільської міської ради № 6/55/13 від 27 січня 2015 року «Про внесення змін до рішення № 6/4/3 від 05 січня 2011 року «Про місцеві податки і збори».

Представник відповідача Тернопільської міської ради в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, так як вважає, що орган місцевого самоврядування діяв в межах наданих повноважень та не допустив порушень норм податкового законодавства.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування, посадові особи органів місцевого самоврядування зобов'язані діяти тільки на підставі та в межах своєї компетенції.

Зі змісту ч.2 ст.144 Конституції України та ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції.

В силу ч.1 ст.104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Крім того, ч.2 ст.171 КАС України надає право оскаржити нормативно-правовий акт особам, щодо яких його застосовано, а також особам, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Так, на виконання Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» 27 січня 2015 року Тернопільська міська рада прийняла рішення № 6/55/13 «Про внесення змін до рішення № 6/4/3 від 05 січня 2011 року «Про місцеві податки і збори», пунктами 1, 2 та 5 якого з 01 січня 2015 року встановлені місцеві податки і збори.

Зміст вказаних пунктів оспорюваного рішення:

1. Встановити з 1 січня 2015 року наступні місцеві збори:

1.1. Збір за місця для паркування транспортних засобів у відсотках від мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня бюджетного року, в залежності від місць паркування, згідно з додатками 1, 3 (додаються).

1.2. Туристичний збір у розмірі 1,0 відсотка від вартості усього періоду проживання (ночівлі).

2. Встановити з 1 січня 2015 р. наступні місцеві податки :

2.1. Єдиний податок, згідно з додатками 2, 5 (додається).

Встановити фіксовані ставки єдиного податку для фізичних осіб - підприємців, що діють на території м. Тернополя:

2.1.1. для першої групи платників єдиного податку в розмірі 10 відсотків від мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня податкового (звітного) року, на всі види діяльності згідно із КВЕД ДК 009:2010, які дозволені для даної групи платників Податковим кодексом України.

2.1.2 для другої групи платників єдиного податку в розмірі 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня податкового (звітного) року, на всі види діяльності згідно із КВЕД ДК 009:2010, які дозволені для даної групи платників Податковим кодексом України".

2.2. Податок на майно згідно з додатком 6, який складається з :

- податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки;

- транспортного податку;

- плати за землю.

2.2.1. Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановити :

- для об'єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, у розмірі 1 відсотка від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м. бази оподаткування;

- для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, ставка складає 1 відсоток від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м. бази оподаткування.

Надати пільги зі сплати податку, а саме:

- встановити межу житлової нерухомості, на яку зменшується база оподаткування для квартири/квартир незалежно від їх кількості - 70 кв. м;

- звільнити від сплати податку в частині об'єктів житлової нерухомості учасників антитерористичної операції, членів їх сімей та членів сімей загиблих під час участі в антитерористичній операції - мешканців м. Тернополя;

- звільнити у першому півріччі 2015 року від сплати податку релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, з об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у їх власності та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями) - в частині культових споруд, крім Тернопільської єпархії Української православної церкви Московського патріархату.

2.2.2. Транспортний податок встановити із розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування згідно із ст.267 Податкового кодексу України.

2.2.3. Встановити наступні річні ставки земельного податку у відсотках від нормативної грошової оцінки землі:

2.2.3.1. За земельні ділянки різного функціонального використання, в тому числі які перебувають у постійному користуванні і власності суб'єктів господарювання - в розмірі 1 відсотка (за виключенням земельних ділянок, вказаних в п. 2.2.3.2 - 2.2.3.9);

2.2.3.2. За один гектар сільськогосподарських угідь:

- для ріллі, сіножатей та пасовищ - 0,1 відсотка;

- для багаторічних насаджень - 0,03 відсотка.

- за сільськогосподарські угіддя, що надані в установленому порядку і використовуються за цільовим призначенням, у тому числі військовими сільськогосподарськими підприємствами, незалежно від того, до якої категорії земель вони віднесені, податок справляється за ставками, визначеними п. 2.2.3.2 цього рішення.

2.2.3.3. за один гектар нелісових земель, які надані у встановленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства, встановлюються:

- за сільськогосподарські угіддя - відповідно до пункту 2.2.3.2. цього рішення;

- за ділянки, зайняті виробничими, культурно-побутовими, житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами, - відповідно до пунктів 2.2.3.4.-2.2.3.9. цього рішення.

2.2.3.4. за земельні ділянки (в межах населених пунктів), зайняті житловим фондом, автостоянками для зберігання особистих транспортних засобів громадян, які використовуються без отримання прибутку, гаражно-будівельними, дачно-будівельними та садівницькими товариствами, індивідуальними гаражами, садовими і дачними будинками фізичних осіб, а також за земельні ділянки, надані для потреб сільськогосподарського виробництва, водного та лісового господарства, які зайняті виробничими, культурно-побутовими, господарськими та іншими будівлями і спорудами - 0,03 відсотка.

2.2.3.5. за земельні ділянки (в межах населених пунктів) на територіях та об'єктах природоохоронного, оздоровчого та рекреаційного призначення, використання яких не пов'язано з функціональним призначенням цих територій та об'єктів - 5 відсотків.

2.2.3.6. за земельні ділянки (в межах населених пунктів) на територіях та об'єктах історико-культурного призначення, використання яких не пов'язано з функціональним призначенням цих територій та об'єктів, справляється у розмірі:

- міжнародного значення - 7,5 відсотка;

- загальнодержавного значення - 3,75 відсотка;

- місцевого значення - 1,5 відсотка.

Дія цього пункту не застосовується до земельних ділянок, на яких розташовані дипломатичні представництва, які відповідно до міжнародних договорів (угод), згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, користуються приміщеннями та прилеглими до них земельними ділянками на платній основі.

2.2.3.7. за земельні ділянки (у межах населених пунктів), що відносяться до земель залізничного транспорту (крім земельних ділянок, на яких знаходяться окремо розташовані культурно-побутові будівлі та інші споруди і які оподатковуються на загальних підставах), надані гірничодобувним підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, а також за водойми, надані для виробництва рибної продукції, та земельні ділянки, на яких розташовані аеродроми - 0,25 відсотка.

2.2.3.8. у разі надання в оренду земельних ділянок (в межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, у тому числі зазначеними у пунктах 2.2.3.4. та 2.2.3.7. цього рішення, іншим суб'єктам, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється відповідно до пункту 2.2.3.1 цього рішення від нормативної грошової оцінки, визначеної з урахуванням застосування відповідного коефіцієнта функціонального використання цих площ залежно від виду економічної діяльності орендаря.

2.2.3.9. за земельні ділянки (в межах та за межами населених пунктів), надані для розміщення об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії - 0,25 відсотка.".

2.Додаток 2 до рішення міської ради від 5.01.2011р. № 6/4/3 „Ставки збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності" до рішення від 5.01.2011р. № 6/4/3 „Про місцеві податки і збори" ( із змінами та доповненнями) - виключити, додаток 3 „Таблиця фіксованих ставок єдиного податку для фізичних осіб - підприємців І-ІІ груп" вважати додатком 2, додаток 4 „Положення про збір за місця для паркування транспортних засобів" вважати додатком 3, замінивши в тексті Положення цифру „266" на цифру „268", додаток 5 „Положення про туристичний збір" - вважати додатком 4, додаток 6 „Положення про збір за провадження деяких видів підприємницької діяльності" - виключити, додаток 7 „Положення по єдиному податку" вважати додатком 5, додаток 8 „Положення про нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" вважати додатком 6, виклавши його в новій редакції, згідно з додатком „Податок на майно" ( додається).

5.Встановити, що зазначені зміни до рішення від 5.01.2011р. № 6/4/3 вступають в дію з 1 січня 2015 року.

Вказане рішення органу місцевого самоврядування позивач отримала на поданий нею 24 жовтня 2016 року електронний інформаційний запит.

Зокрема, 31 жовтня 2016 року за №10262/08 виконавчий комітет Тернопільської міської ради інформував ОСОБА_1 про те, що рішення Тернопільської міської ради від 27 січня 2015 року № 6/55/13 «Про внесення змін до рішення № 6/4/3 від 05 січня 2011 року «Про місцеві податки і збори» було офіційно оприлюднене на сайті Тернопільської міської ради в розділі «Нормативні документи», підрозділ «Рішення сесії міської ради», а також в газеті «Тернопіль Вечірній» від 29 січня 2015 року № 2 (1775), яким встановлено порядок сплати податку на нерухомість у 2015 році.

Згідно ст.143 Конституції України територіальні громади міста безпосередньо або через утворювані ними органи місцевого самоврядування, вирішують питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» (надалі - Закон) закріплено основні принципи здійснення місцевого самоврядування, серед яких, зокрема, принцип правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених Законом та іншими законами (ст.4).

У відповідності до ст.10 Закону міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України цим Законом та іншими Законами України.

Згідно ст.25 Закону сільські, селищні міські ради наділені правомочністю розглядати та вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 1 ст.59 Закону передбачено, що Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію (п.5).

Законом України №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів належить встановлення у межах, визначених Кодексом, ставок місцевих податків і зборів.

Згідно із п.83. ст.8 Податкового кодексу України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору (п.10.3 ст.10 Податкового кодексу України).

В пункті 4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набув чинності 01 січня 2015 року, зазначено: «рекомендувати органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Установити, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Водночас, пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України встановлено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до п.266.5.1. ст.266 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Згідно п.266.1.1. ст.266 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Пунктом 266.2.1. ст.266 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Крім того, підпунктом 4.1.9 п.4.1. ст.4 Податкового кодексу України визначено принцип стабільності, вимоги якого передбачають, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Частиною 3 ст.27 Бюджетного кодексу України встановлено, що Закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету (зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету) і приймаються: не пізніше 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку планового бюджетного періоду; після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Таким чином, правила щодо прийняття місцевими радами рішень щодо зміни розмірів податків, які справляються до бюджетів та формують їх доходну частину, що визначені податковим та бюджетним законодавством, є однаковими.

З наведених положень податкового та бюджетного законодавства вбачається, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Таким чином, оскільки відповідачем не дотримано вимоги пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 та пп.4.1.9 п. 4.1. ст.4 Податкового кодексу України, пункти 1, 2 та 5 рішення Тернопільської міської ради №6/55/13 від 27 січня 2015 року «Про внесення змін до рішення № 6/4/3 від 05 січня 2011 року «Про місцеві податки і збори» суперечать вимогам чинного законодавства, порушують права та інтереси громадян, як власників нерухомого майна, розташованого на території м. Тернополя.

Суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати підходи, які визначив Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ, Суд) у справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine), заява № 39766/05, рішення від 7 липня 2011 року.

ЄСПЛ дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі «якості» закону і не забезпечувало адекватного захисту від свавільного втручання у майнові права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимогу законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника-платника податку, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування. На думку Суду, відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з такого важливого фіскального питання, яка призводила до його суперечливого тлумачення, порушує вимоги Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо «якості закону».

За наведених обставин заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення шляхом визнання протиправним та скасування пунктів 1, 2 та 5 рішення Тернопільської міської ради №6/55/13 від 27 січня 2015 року «Про внесення змін до рішення № 6/4/3 від 05 січня 2011 року «Про місцеві податки і збори».

З приводу клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду суд покликається на те, що відповідно до ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Загальний термін звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється ч.2 ст.99, а саме: шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В ухвалі про відкриття провадження суд вирішив подане позивачкою клопотання про поновлення строку звернення до суду. Визнав поважними причини його пропущення, зокрема те, що про наявність оспорюваного рішення ОСОБА_1 дізналася із наданої їй Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради відповіді від 31 жовтня 2016 року за № 10262/08.

Вищенаведене свідчить про безпідставність клопотання представника органу місцевого самоврядування про залишення позову без розгляду.

Керуючись статтями 2, 94, 99, 100, 102, 158-163, 167, 185-186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункти 1, 2 та 5 рішення Тернопільської міської ради №6/55/13 від 27 січня 2015 року «Про внесення змін до рішення № 6/4/3 від 05 січня 2011 року «Про місцеві податки і збори».

Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської міської ради 551,20 гривень сплаченого судового збору.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка