Справа № 802/1736/16-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1736/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дончик В.В.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

14 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом Могилів-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - позивач) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач в жовтні 2016 року звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просив: стягнути з ФОП ОСОБА_2 ЄДРПОУ: НОМЕР_1 (АДРЕСА_1) заборгованість по податку з доходів фізичних осіб (11010500) на суму 102 483 грн. 51 коп.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.11.2016 адміністративний позов задоволено повністю.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, податковий номер НОМЕР_1) заборгованість по податку на доходи фізичних осіб (11010500) в сумі 102 483 гривні 51 копійку (сто дві тисячі чотириста вісімдесят три гривні п'ятдесят одну копійку).

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_2 зареєстрований Піщанською РДА 23.09.2005 та перебуває на обліку у Могилів-Подільській ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області з 23.09.2005 (а.с.7-9).

Згідно матеріалів справи у відповідача утворився податковий борг перед бюджетом по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в сумі 102 483, 51 грн., з них 98 196, 92 грн. - основний платіж, 4 286, 59 грн. - пеня.

Дана заборгованість виникла у результаті самостійно поданої відповідачем податкової декларації про майновий стан і доходи від 15.05.2015 №, у якій розраховано суму податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 271 717,02 (а.с. 16-17).

Крім того, у зв`язку з несвоєчасною сплатою узгодженого грошового зобов`язання, відповідачу в автоматичному режимі нараховано пеню в сумі 4 286, 59 грн.

16.12.2015 відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, податковим органом вручена відповідачу податкова вимога форми "Ф" від 11.12.2015 №913-00 на суму 145 483, 51 грн. (а.с.11).

На час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції, доказів сплати вказаної суми заборгованості перед бюджетом відповідачем не надано, рішення відповідача не оскаржувалось.

Таким чином, за відповідачем рахується заборгованість перед бюджетом в загальному розмірі 102 483,51 грн., що підтверджується даними особової картки платника податків (а.с. 12-15), а також довідкою про суми податкового боргу (а.с. 10), які містяться в матеріалах справи.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано усі необхідні докази про наявність податкової заборгованості відповідача та вжиття заходів її стягнення, а відповідачем даний факт не спростовано та не погашено податковий борг в сумі 102483,51 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

При цьому, згідно із п.14.1.175 ст. 14 ПК України грошове зобов'язання платника податку набуває статусу податкового боргу з моменту його узгодження та несплати у порядку, визначеному Податковим кодексом України.

Відповідно до п.п. 16.1.4. п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На виконання вказаної вимоги посадовими особами Могилів-Подільської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області виставлено відповідачу податкову вимогу, яка отримана відповідачем (а.с. 11).

Проте, вжиті позивачем заходи по погашенню відповідачем податкового боргу не призвели до погашення податкового боргу.

Рішення податкового органу в адміністративному та судовому порядку відповідачем не оскаржувались, не скасовані, докази про сплату податкового боргу до судів першої та апеляційної інстанцій не подавались.

Так, згідно п. 87.11 ст.87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

В апеляційній скарзі відповідача посилався на те, що він не був обізнаний про розгляд даної справи в суді першої інстанції та зазначив що раніше декількома платежами сплатив всю необхідну суму. В підтвердження цього у нього є оригінали відповідних платіжних доручень, які він може надати суду для огляду в судовому засіданні.

Згідно матеріалів справи судом першої інстанції позивачу було направлено повістку про розгляд даної справи на адресу, вказану в адміністративному позові, проте, згідно відмітки на конверті вказано, що його повернуто через те, що адреса позивача вказана невірно, що дійсно є неналежним способом повідомлення про розгляд справи згідно вимог КАС України. Однак дане порушення процесуального закону не потягнуло за собою прийняття неправильного рішення, а тому не є підставою для його скасування в апеляційному порядку.

Крім того, ухвалою апеляційного суду відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні, про що повідомлено сторін у справі, зокрема і відповідача, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення наявним у матеріалах справи.

Тому, відповідач мав можливість надати до апеляційного суду докази які б спростовували заявлені позовні вимоги позивача чи підтверджували б сплату податкового бору.

Проте, позивач в судове засідання не з`явився хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлений завчасно і належним чином. Письмових пояснень чи доказів про сплату податкового бору від відповідача до суду теж не надходило.

Статтями 11, 71 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, суб'єктом владних повноважень доведено суду правомірність заявлених вимог, а доводи апеляційної скарги відповідача викладених вище висновків суду не спростовують.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а тому підлягають задоволенню.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2016 року - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В. Ю.