Справа № 815/3972/16
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/3972/16

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В., Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Державній податковій інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 38-1303 та № 39-1303 від 12 травня 2016 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як позивач, відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 30 грудня 2011 року № 3489 є власником нежилої будівлі, яка розміщена на земельній ділянці площею 0,2320 га., а тому зобов'язаний сплачувати до бюджету земельний податок за користування відповідною земельною ділянкою.

Внаслідок чого, позивачу правомірно визначено суму грошового зобов'язання зі сплати земельного податку фізичних осіб оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями.

Крім того, апелянтом зазначено, що ухвалою ВАСУ від 05 серпня 2016 року, у справі № К800/11076/16 зупинено виконання рішень, у справі № 522/11050/14-а, якими скасовано рішення Одеської міської ради № 1268-VI від 20 вересня 2011 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси», що спростовує висновок суду про відсутність чинної нормативної грошової оцінки земель міста Одеси.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є платником єдиного податку 2 групи з 01 січня 2012 року.

При цьому, відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 30 грудня 2011 року № 3489, ОСОБА_1 придбала нежитлову будівлю, площею 555 кв.м., яка розташована на земельній ділянці, загальною площею 0,2320 га.

В свою чергу, податковим органом складено та направлено позивачу податкове повідомлення-рішення № 39-1303 від 12 травня 2016 року, яким визначено суму податкового зобов'язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб, у сумі 207 727,56

Крім того, у спірному періоді позивачу належало право власності нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 91,6 м.кв., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до договору купівлі-продажу від 22 квітня 2016 року право власності на нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 91,6 м.кв., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, передано ОСОБА_2 (а.с. 75-76).

В свою чергу, податковим органом складено та направлено позивачу податкове повідомлення-рішення №38-1303 від 12 травня 2016 року, яким визначено суму податкового зобов'язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб, у сумі 15 286,65 грн.

Не погоджуючись з отриманими податковими повідомленнями-рішеннями № 38-1303 та № 39-1303 від 12 травня 2016 року, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок, з яким погоджується колегія суддів, що позивачу безпідставно нараховано податкові зобов'язання зі сплати земельного податку у спірному періоді оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України, земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок і земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно п. 269.1 ст. 269 ПК України, платниками податку за землю є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Відповідно до положень ст. 270 ПК України, об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Згідно до п. 287.1 ст. 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до п. 287.6 ст. 287 ПК України, при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності нарахування позивачу податкового зобов'язання зі сплати земельного податку за земельними ділянками, що знаходяться за адресами: м. Одеса, пр-т. Добровольського, 110-Б; м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, буд. 177/1.

Так, відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 30 грудня 2011 року № 3489, ОСОБА_1 придбала нежитлову будівлю, площею 555 кв.м., яка розташована на земельній ділянці, загальною площею 0,2320 га., за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 177/1.

В свою чергу, з вищевикладених норм вбачається, що земельний податок сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

В даному випадку, із зібраних матеріалів у справі вбачається, що відповідачем не здійснювалось державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В даному випадку, обов'язок щодо доказування правомірності оскаржуваних податкових-повідомлень рішень покладається на податковий орган, як на суб'єкта владних повноважень, що заперечує проти задоволення адміністративного позову.

При цьому, податковим органом не надано до суду доказів використання позивачем вказаної ділянки у розмірі, відповідно до якого йому нараховано земельний податок.

Крім того, відповідно до п. 286.1 ст. 286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Згідно п. 271.1 ст. 271 ПК України, базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, або площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Відповідно до п. 289.1 ст. 289 ПК України, для визначення розміру податку на землю та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Правові засади проведення оцінки земель, професійної оціночної діяльності у сфері оцінки земель в Україні, спрямовані на регулювання відносин, пов'язаних з процесом оцінки земель, забезпечення проведення оцінки земель, з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки земель, інформаційного забезпечення оподаткування та ринку земель визначає Закон України «Про оцінку земель» від 11.12.2003 року № 1378-IV.

Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про оцінку земель», технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про оцінку земель», підставою для проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Підставою для оцінки та нарахування земельного податку позивачу стала довідка про нормативну грошову оцінку, що видана на підставі рішення Одеської міської ради № 41-VI від 28 грудня 2010 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеса».

В свою чергу, вищевказане рішення Одеської міської ради скасовано постановою Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2014 року, у справі №522/11050/14-а, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року, яка набрала законної сили з моменту проголошення.

При цьому, ухвалою ВАС України від 05 серпня 2016 року зупинено виконання зазначених судових рішень до закінчення касаційного провадження у справі.

В даному випадку, судом першої інстанції вірно встановлено, що на момент прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, рішення Одеської міської ради, яким затверджено нормативну грошовому оцінку земель міста Одеси скасовані, а тому ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області не мала законних підстав для нарахування позивачу земельного податку 12 травня 2016 року, на підставі таких рішень.

В частині правомірності висновку податкового органу щодо нарахування позивачу земельного податку за користування земельною ділянкою під нежитловим приміщенням (підвалу), у багатоквартирному будинку, загальною площею 91,6 м.кв., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1

Згідно п. 287.8 ст. 287 ПК України, власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

В свою чергу, рішенням Одеської міської ради «Про встановлення ставок земельного податку в м. Одесі» № 6762-VI від 10 червня 2015 року, встановлено ставки земельного податку, зокрема у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки землі власниками вбудовано-прибудованих нежитлових приміщень, розташованих в житлових будинках, які використовують дані приміщення для ведення підприємницької діяльності.

В даному випадку, необхідною умовою нарахування особі податкових зобов'язань зі сплати земельного податку за площі під нежилими приміщеннями є використання даних приміщень для ведення підприємницької діяльності.

При цьому, обов'язок щодо доказування правомірності оскаржуваних податкових-повідомлень рішень покладається на податковий орган, як на суб'єкта владних повноважень, що заперечує проти задоволення адміністративного позову.

Так, в матеріалах справи відсутні докази використання позивачем вказаного приміщення для ведення підприємницької діяльності.

В свою чергу, відповідно до договору купівлі-продажу від 22 квітня 2016 року позивачем передано у власність ОСОБА_2, вказане нежитлове приміщення, а тому земельний податок мав би нараховуватися виключно за період перебування у власності позивача вказаного нерухомого майна.

Більш того, як вже зазначалося вище колегією суддів, при розрахунку оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, рішення Одеської міської ради, яким затверджено нормативну грошовому оцінку земель міста Одеси не мало законної сили.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Державну податкову інспекцію у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.В. Бойко

Т.М. Танасогло