Справа № 359/9627/16-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 359/9627/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Вознюк С.М. Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

16 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно ст. 41 КАС України, в залі суду апеляційну скаргу Бориспільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Бориспільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Бориспільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вважає неправомірними дії щодо зменшення розміру належної їй пенсії при проведенні її перерахунку.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2017 року задоволено вказаний адміністративний позов. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Борисполі та Бориспільському районі, що полягають у здійсненні ОСОБА_3 перерахунку пенсії в розмірі 70% заробітної плати державного службовця, визначеної з урахуванням розмірів матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і допомоги на оздоровлення. Зобов'язано Бориспільське об'єднане управління пенсійного фонду України визначити ОСОБА_3 розмір пенсії відповідно до постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2014 року, виходячи з 82% заробітної плати, відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час призначення пенсії), включивши до перерахунку для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та індексації, включивши базовий місяць при обчисленні індексу споживчих цін для індексації пенсії, з травня 2009 року починаючи з 7 жовтня 2014 року та здійснити виплату недоотриманої пенсії з урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що в травні 2009 року Управління Пенсійного фонду України в м. Борисполі та Бориспільському районі призначило позивачу пенсію в розмірі 82% заробітної плати державного службовця та станом на 01.10.2014 року її розмір становив 4329,35 грн. з урахуванням індексації 274,26 грн. Ця обставина підтверджується Листом Управління Пенсійного фонду України в м. Борисполі та Бориспільському районі № 4290/05 від 08.04.2015 року (а.с.6).

Однак, розмір пенсії був визначений без урахуванням розмірів матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і допомоги на оздоровлення.

Тому в березні 2014 року позивач звернулася до суду з метою усунення цього порушення.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду від 15 травня 2014 року (а.с. 10-11), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року (а.с. 12-13), зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Борисполі та Бориспільському районі визначити позивачу розмір пенсії з урахуванням розмірів матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і допомоги на оздоровлення.

За змістом Листа Управління Пенсійного фонду України в м. Борисполі та Бориспільському районі № 4290/05 від 08.04.2015 року на виконання судового рішення УПФУ в м. Борисполі та Бориспільському районі нарахувало позивачу пенсію в розмірі 70% заробітної плати державного службовця, визначеної з урахуванням розмірів матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і допомоги на оздоровлення. Після перерахунку пенсії за рішеннями суду з 07.10.2014 року розмір пенсії становить 4107,78 грн.

Листом № 5660 від 06 червня 2016 року відповідач повідомив позивача, що на сьогоднішній день зміни до чинного законодавства, зокрема до Закону України «Про державну службу» та до Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», щодо складових заробітної плати що включаються при визначенні заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця не вносились. Отже, підстави для розрахунку заробітної плати державного службовця з урахуванням допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, відсутні (а.с. 9).

Крім цього, листом № 4290/05 від 08 липня 2015 року відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», визначено, що пенсія державного службовця обчислюється у розмірі 70 відсотків від заробітної плати державного службовця. Оскільки судове рішення набрало законної сили 07 жовтня 2014 року, то при перерахунку пенсії позивача належить застосувати вказане обмеження (а.с. 6).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи даний адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, що була чинною на час призначення пенсії позивачу, пенсія державним службовцям призначалась в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

01 травня 2014 року набрав чинності підпункт 2 п. 24 Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», згідно з яким пенсія державним службовцям почала призначатись в розмірі 70 % суми їх заробітної плати.

Крім того, 1 січня 2015 року набув чинності підпункт 2 п. 11 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», відповідно до якого пенсія державним службовцям почала призначатись в розмірі 60% суми їх заробітної плати.

В Прикінцевих положеннях цих Законів відсутнє правило про їх зворотну дію в часі. Ця обставина свідчить про те, що підпункт 2 п. 24 Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» та підпункт 2 п. 11 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» не поширюються на спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожній фізичній або юридичній особі забезпечується право мирно володіти своїм майном.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач мала обґрунтовані та розумні сподівання на призначення пенсії в правильному розмірі.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що здійснивши перерахунок пенсії та визначивши її в меншому розмірі, відповідач невиправдано втрутився у право позивача на мирне володіння грошовими коштами.

Такі дії свідчать про порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не с вичерпними Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу Існуючих прав і свобод

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними

Частиною 1 ст. 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, копи вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Колегія суддів погоджується з критичним сприйняттям судом першої інстанції посилань відповідача на те, що починаючи з 1 червня 2015 року і до законодавчого врегулювання спеціальні пенсії не призначаються, а вже призначені не перераховуються, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 череня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України. Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Судом першої інстанції було встановлено, що пенсія позивачу призначена в травні 2009 року, тобто, до внесення змін до Закону України «Про державну службу».

Вирішуючи питання про застосування Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у часі, необхідно виходити з того, що згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, посилання відповідача на те, що згідно пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 1 червня 2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначена відповідно до Закону України «Про державну службу», не діють, є необґрунтованими, оскільки позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії, а не про призначення пенсії вперше.

Положення ч. 1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, зокрема, враховуються, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески, а після набрання чинності» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника. При цьому, даним Законом передбачено, що Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об'єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень ч. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення Індексації грошових доходів населення» № 1078 від 17 липня 2003 року індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

Відповідно до вищевказаних норм права, суми індексації заробітної плати, на які також були нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, підлягають врахуванню під час обчислення пенсії державного службовця.

Матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, одноразова премія та індексація, які виплачувались позивачу є частиною заробітної плати державного службовця та виплачувалися за рахунок та у межах фонду оплати праці, передбаченого в Державному бюджеті України, а також, враховувалися при обчисленні середнього заробітку, на них нараховувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а тому повинні враховуватись при обчисленні розміру пенсії державного службовця.

З мотивувальної частини постанови Бориспільського міськрайонного суду від 15 травня 2014 року вбачається, що обов'язок по нарахуванню та виплаті позивачу пенсії в новому розмірі виник у Управління Пенсійного фонду України в м. Борисполі та Бориспільському районі після набрання цією постановою суду законної сили. Ця подія відбулась 07 жовтня 2014 року.

Судом першої інстанції було встановлено, що внаслідок дій Управління Пенсійного фонду України в м. Борисполі та Бориспільському районі, які полягають у перерахунку позивачу пенсії в розмірі 70% заробітної плати державного службовця, суперечать наведеним вимогам закону. Внаслідок цього розмір пенсії позивача зменшився у зв'язку з чим погіршився стан пенсійного забезпечення позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що з метою відновлення порушеного права належить визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Борисполі та Бориспільському районі, що полягають у здійсненні перерахунку пенсії позивача з обмеженням її розміру до 70% заробітної плати державного службовця, визначеної з урахуванням розмірів матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і допомоги на оздоровлення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Правова позиція по даному питанню висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 24 березня 2016 року в справі № К/800/24728/15.

Отже, доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, а тому вона є такою, що задоволенню не підлягає.

Зі змісту ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Бориспільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області - залишити без задоволення, а постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 16.03.2017 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.