Справа № 539/3842/16-а
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 р.Справа № 539/3842/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Лях О.П.

Суддів: Яковенка М.М. , Старосуда М.І.

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17.01.2017р. по справі № 539/3842/16-а за позовом ОСОБА_1 до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання перерахувати пенсію,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (надалі - відповідач), в якому просила суд: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 16.11.2016 року № 456 та зобов'язати Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії державного службовця з 01.11.2016 року відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XI у розмірі 80 % суми заробітної плати з урахуванням сум індексації та матеріальної допомоги на оздоровлення, відповідно до довідки від 09.11.2016 року № 04-29/549 на загальну суму 17 885 грн. 30 коп. і виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії (а.с.2-9).

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17.01.2017 року адміністративний позов задоволено (а.с.22-23).

Визнано протиправним та скасовано рішення Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 16.11.2016 року № 456.

Зобов'язано Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.11.2016 року відповідно до Закону України "Про державну службу" 16.12.1993 року № 3723-XI у розмірі 80 % суми заробітної плати з урахуванням індексації та матеріальної допомоги на оздоровлення, відповідно до довідки від 09.11.2016 року № 04-29/549 на загальну суму 17 885 грн. 30 коп. і виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Стягнуто з Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судового збору.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області 17.01.2017 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі (а.с. 24).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що вищевказана постанова суду першої інстанції незаконна та необґрунтована, адже суперечить положенням пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», відповідно до якого з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначена в порядку та на умовах Закону України «Про державну службу» і Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», в зв'язку з чим раніше призначені пенсії не перераховуються.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що в березні 2014 року ОСОБА_1 призначено - перераховано раніше призначену пенсію на умовах Закону України «Про державну службу», Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» .

При розрахунку пенсії державного службовця відповідачем не враховано суми індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення, які виплачені позивачу у розрахунковий період і з яких сплачені страхові внески до пенсійного фонду.

15 листопада 2016 року позивач звернулася до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок пенсії, в якій просила врахувати до розрахунку розміру пенсії суми індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення.

Рішенням відповідача від 16.11.2016 року № 456 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії з посиланням на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» , відповідно до якого з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначена в порядку та на умовах Закону України «Про державну службу» і Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», в зв'язку з чим раніше призначені пенсії не перераховуються.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії, обґрунтовані п.5 Прикінцеві положення Закону №213-VІІІ, є протиправними, адже позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок з 15.11.2016 року вже призначеної пенсії.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом статті 37 Закону України "Про державну службу" в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 % від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний рік повний роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один процент заробітку, але не більше 90% заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Статтею 37-1 вказаного Закону встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної досади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Частиною другою статті 33 Закону "Про державну службу" передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з частиною 5 статті 95 Кодексу законів про працю України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Як визначено статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актам України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що індексація є невід'ємною складовою заробітної плати, тому повинна враховуватись при обчисленні пенсії.

Положенням пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" встановлено, що посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років при призначенні пенсії відповідно до законів, зазначених у пункті 1 цієї постанови (у пункті 1 постанови зазначений Закон України "Про державну службу"), враховуються в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії.

Крім того, статтею 66 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон N 1788-ХІІ) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно зі статтею 41 Закону N 1058-IV до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 28.05.2013 року по справі № 21-97а13.

З огляду на зазначене, відповідачем безпідставно не враховані такі суми до заробітку позивача, з якого визначається розмір отримуваної нею пенсії згідно з Законом України "Про державну службу" та відмовлено в здійсненні перерахунку пенсії.

За таких умов, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що отримувані застрахованою особою суми виплат, зокрема, матеріальна допомога на оздоровлення та індексація грошових доходів, яка за своєю природою є компенсаційною виплатою, з яких було фактично нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», адже позивачем поставлено питання про усунення порушення, допущеного відповідачем при визначенні суми, з якої ОСОБА_1 в 2014 році розрахований розмір пенсії, відтак вказана норма не може бути застосована до спірних правовідносин.

Крім того, відповідно до частини 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до управління Пенсійного фонду з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням вищезазначених складових заробітної плати 15.11.2016 року, отже колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що перерахунок пенсії позивачу слід здійснити з 01.11.2016 року, тобто з моменту звернення з довідкою про складові заробітної плати, до якої включені матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

За приписами статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення , ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 159, 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17.01.2017р. по справі № 539/3842/16-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Лях О.П.
Судді(підпис) (підпис) Яковенко М.М. Старосуд М.І.