Справа № 1566/10/2170
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2010-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2010 р. Справа № 2-а-1566/10/2170
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Борисенко О.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС ДАІ УМВС України в Миколаївській області Гіржева Валентина Валентиновича, управління державної автомобільної інспекції МВС України у Миколаївській області про визнання дій протиправними та відшкодування витрат на правову допомогу,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до інспектора ДПС ДАІ УМВС України в Миколаївській області Гіржева Валентина Валентиновича (далі - відповідач-1), управління державної автомобільної інспекції МВС України у Миколаївській області (далі - відповідач-2), в якому просить визнати дії працівника ДПС УДАІ УМВС України у Миколаївській області ОСОБА_2 щодо безпідставної зупинки транспортного засобу протиправними, визнати дії УМВС України у Миколаївській області щодо надання недостовірної та свідомо неправдивої інформації про обставини зупинки автомобіля та правомірності дій працівника органів внутрішніх справ протиправними.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на те, що 17.02.2009 р. керувала автомобілем HONDA CR-V та їхала з м.Миколаєва. Приблизно о 18.15 год. була безпідставно зупинена співробітником ДАІ ОСОБА_2, який безпідставно здійснив огляд автомобіля, включаючи огляд салону без її згоди. Про причини зупинки інспектор не повідомив і протримавши близько 20 хвилин дозволив їхати далі. У липні 2009 р. звернулася зі скаргою на дії інспектора, за якою було призначено перевірку, що проводили посадові особи УМВС України у Миколаївській області. Посадові особи УМВС України у Миколаївській області з метою створити видимість правомірності дій працівника ДАІ та уникнути відповідальності за порушення вимог діючого законодавства фактично удалися до фальсифікації матеріалів перевірки. Так, за результатами перевірки надана відповідь від 06.09.2009 р. № 9/Д-90 про те, що в діях працівників ДАІ порушень закону немає. 14.10.2009 р. повторно звернулася із заявою про фальсифікацію матеріалів під час перевірки та з вимогою забезпечити повторну перевірку заяви від 27.07.2009 р. 29.10.2009 р. отримала відповідь про те, що викладені в заяві факти знайшли своє підтвердження. Крім того, для захисту своїх прав та інтересів, порушених працівниками ДАІ, зверталася за правовою допомогою до юриста. Витрати на правову допомогу складають 1500 грн, які просить відшкодувати.

Відповідач-1 та представник відповідача-2 в судове засідання не з"явилися від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності та заперечення на позовну заяву, в якій просять відмовити в задоволенні позову. У запереченнях на позовну заяву вказали на те, що 28.10.2009 р. було проведено особисту зустріч з ОСОБА_1 та її правозахисником, в ході якої на всі питання заявниця отримала вичерпні відповіді, а також було з"ясовано, що викладені в заяві факти знайшли своє підтвердження. Крім цього, в бесіді з працівниками УДАІ УМВС ОСОБА_1 задовольнилась тим, що винні посадові особи Державтоінспекції, якими було проведено поверхневу перевірку викладених в попередній її заяві фактів, будуть притягнуті до дисциплінарної відповідальності, що на теперішній час відповідає дійсності. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 1500 грн.. то відповідно до ч.3 ст.90 КАС України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Частина 3 ст.90 КАС України відповідно до п.2 розділу VІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу набирає чинності з моменту набрання чинності відповідним законом. До цього часу граничний розмір витрат на правову допомогу встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами постанови КМУ від 27.04.2006 р. № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов"язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", судові витрати, в тому числі на правову допомогу, компенсуються за рахунок держави державною судовою адміністрацією у їх фактичному розмірі, але не більше від граничних розмірів компенсації витрат згідно з додатком до цієї постанови. Згідно додатку до вказаної постанови якщо компенсація сплачується суб"єктом владних повноважень, граничний розмір не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з мінімальної плати за повний робочий день. На підставі цього просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно книги постових відомостей розтановки особового складу Жовтневої роти ДПС УДАІ УМВС в період з 07 год. до 19 год. 17.02.2009 р. нагляд за дорожнім рухом на маршруті патрулювання № 1, що проходить по автодорозі "Одеса-Мелітополь-Новоазовськ" на патрульному автомобілі ВАЗ-2109, номерний знак 15 0107, здійснювався нарядом ДПС зазначеного підрозділу в складі інспекторів ДПС ОСОБА_3 та ОСОБА_2

17 лютого 2009 року близько 18 год. ОСОБА_1 керувала автомобілем HОNDA CR-V та їхала з м.Миколаєва. Приблизно о 18.15 год. позивача зупинив співробітник ДАІ ОСОБА_2, який здійснив огляд автомобіля та салону без згоди ОСОБА_1, та через 20 хв. дозволив рух далі.

У липні 2009 року ОСОБА_1 звернулася зі скаргою на дії ОСОБА_2 до помічника Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_4 За скаргою позивача було призначено службову перевірку, за результатами якої ОСОБА_1 надано відповідь від 06.09.2009 р. № 9/Д-90 про те, що в діях працівників ДАІ порушень закону немає.

Не погоджуючись з наданою відповіддю та результатами службової перевірки 14.10.2009 р. ОСОБА_1 повторно звернулася із заявою про фальсифікацію матеріалів під час перевірки та з вимогою забезпечити повторну перевірку заяви від 27.07.2009 р.

26.10.2009 р. позивач отримала відповідь про те, що викладені у заяві факти знайшли своє підтвердження.

Положеннями ч.2 ст.19 Закону України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про міліцію" міліція - це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Згідно до вимог ст.7 Закону України "Про міліцію" міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції. До складу міліції входить також державна автомобільна інспекція (ДАІ).

До завдань міліції у відповідності до ст.2 цього ж Закону віднесено також забезпечення безпеки дорожнього руху.

Частиною 5 цій ж статті встановлено, що права і обов'язки, організація роботи та структура підрозділів міліції визначаються положеннями, які затверджуються Міністром внутрішніх справ України відповідно до цього Закону.

Підрозділи Державтоінспекції, у відповідності до п.5 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 р. № 341, мають права, передбачені Законами України "Про міліцію", "Про дорожній рух", "Про оперативно-розшукову діяльність", іншими нормативно-правовими актами, що регулюють їх діяльність. Зокрема, працівники Державтоінспекції під час виконання службових обов'язків, в тому числі, мають право: зупиняти транспортні засоби у разі порушення вимог правил, норм та стандартів забезпечення безпеки дорожнього руху, ознак, що свідчать про їх технічну несправність або забруднення довкілля, а також у разі наявності даних про те, що вони використовуються з протиправною метою, оглядати транспортні засоби і перевіряти у водіїв документи на право користування і керування ними, дорожні (маршрутні) листи та відповідність вантажів, що перевозяться, товарно-транспортним та іншим документам, а також перевіряти їх наявність у базах даних автоматизованих інформаційно-пошукових систем Державтоінспекції, у передбачених законодавством випадках затримувати ці документи та вантажі.

Відповідно до п.21 ст.11 Закону України "Про міліцію" працівники міліції мають право зупиняти транспортні засоби у разі порушення правил дорожнього руху, наявних ознак, що свідчать про технічну несправність транспорту або забруднення ним навколишнього середовища, а також при наявності даних про те, що він використовується з протиправною метою.

Згідно з вимогами ст.16 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. № 3353-XII водій має право: знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи.

Положеннями ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачам-1 та відповідачем-2 не надано доказів правомірності дій інспектора ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області Гіржева В.В. щодо зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 17.02.2009 р.

Натомість самим відповідачем-2 надано до суду матеріали службової перевірки, які затверджені начальником УМВС України у Миколаївській області 26.10.2010 р., згідно яких знайшов своє підтвердження факт безпідставної зупинки 17.02.2009 р. автомобіля ОСОБА_1 інспектором ДПС Жовтневої роти ДПС УДАІ УМВС ОСОБА_2, за що він підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності.

У відповіді на заяву ОСОБА_1 від 26.10.2010 р. № 9/Д-123 відповідач-2 також зазначив, що викладені позивачем факти знайшли своє підтвердження і за неналежне виконання своїх функціональних обов"язків винні посадові особи Державтоінспекції притягнуті до дисциплінарної відповідальності.

Тобто, неправомірність дій відповідача-1 щодо безпідставної зупинки автомобіля ОСОБА_1 17.02.2009 р. встановлено самим відповідачем-2.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій інспектора ДПС УДАІ УМВС у Миколаївській області Гіржева В.В. є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог стосовно визнання протиправними дій відповідача-2 щодо надання недостовірної та неправдивої інформації, то суд зазначає наступне.

Положеннями ст.1 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 р. № 393/96-ВР визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частиною 1 статті 15 даного Закону передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги.

З матеріалів справи вбачається, що на заяви позивача відповідачем-2 було надано відповіді за № 9/Д-90 від 06.09.2009 р. та за № 9/Д-123 від 26.10.2009 р.

Зміст вказаних відповідей грунтувався на матеріалах службових перевірок.

Так, зокрема відповідь за № 9/Д-90 від 06.09.2009 р. була надана на підставі висновку службової перевірки від 06.09.2009 р., за результатами якої у діях інспектора ДПС Жовтневої роти ДПС ОСОБА_2 під час зупинки автомобіля та старшиих інспекторів ДПС взводу ДПС із забезпечення супроводження УДАІ ОСОБА_5 та ОСОБА_6 при фіксації правопорушення та складання відносно ОСОБА_7 (ОСОБА_1А.) адміністративних матеріалів за ч.4 ст.121 КУпАП порушень вимог діючого законодавства не встановлено.

В подальшому за повторною заявою позивача було проведено службову перевірку від 26.10.2009 р., згідно якої встановлено проведення поверхневого службового розслідування по фактах, викладених у заяві ОСОБА_1, та безпідставне зупинення транспортного засобу позивача ОСОБА_2, за що винні особи притягнуті до дисциплінарної відповідальності, про що позивачу надано відповідь за № 9/Д-123 від 26.10.2009 р.

Тобто, ототожнювати зміст відповідей, викладених на підставі висновків службових перевірок, з наданням позивачу недостовірної та свідомо неправдивої інформації про обставини зупинки автомобіля та правомірності дій працівника органів внутрішніх справ, суд вважає неприйнятним, оскільки вони грунтувалися саме на тих фактах, які були встановлені за результатами службових перевірок на період звернення ОСОБА_1 із відповідною заявою. Тим паче, що особу, яка проводила службову перевірку 06.09.2009 р., притягнуто до дисциплінарної відповідальності саме за проведення поверхневого службового розслідування.

Тому суд не вбачає протиправності дій УМВС України в Миколаївській області щодо змісту наданих у відповідях на її звернення інформації, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами ст.87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. До витрат, пов"язаних з розглядом справ, зокрема, відносяться витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України витрати. пов"язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Положеннями ч.1 ст.94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб"єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою сторною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

З даної правової норми слідує, що відшкодуванню підлягають судові витрати, які підтверджені документально.

Позивачем надано до суду лише квитанцію до прибуткового касового ордеру № 4 від 02.12.2009 р. про сплату 1500 грн. за надання правової допомоги по справам адміністративного судочинства. Однак з даної квитанції неможливо зробити висновок, що дана сплата стосується ведення саме даної адміністративної справи, так як з матеріалів справи не вбачається, що адвокат надавав правову допомогу, оскільки позов підписано самим позивачем, у розгляді справи в суді адвокат участі не приймав, будь-які запити за його підписом щодо даної справи у справі відсутні.

Таким чином, позитвачем не доведено документально понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн. саме у даній адміністративній справі.

Керуючист ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії працівника ДПС ДАІ УМВС України у Миколаївській області ОСОБА_2 щодо безпідставної зупинки транспортного засобу протиправними.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання дій управління державної автомобільної інспекції МВС України у Микодаївській області щодо надання ОСОБА_1 недостовірної та неправдивої інформації про обставини зупинки автомобіля та правомірності дій працівника органів внутрішніх справ протиправними та відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 1500 грн. відмовити. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копій відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, якщо вони не були подані у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 23 липня 2010 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 2.8