Справа № 5518/10/2170
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2011-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2011 р. 12 год.12 хв.Справа № 2-а-5518/10/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Хом'якової В.В.,

суддів: Кравченко К.В.,

ОСОБА_1,

при секретарі: Мельник О.О., за участю представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний"

до Державної податкової інспекції у Генічеському районі Херсонської області < 3-я особа > про визнання протиправними дій, скасування податкових повідомлень - рішень,

встановив:

Сільськогосподарський виробничий кооператив "Ізумрудний" (далі-СВК "Ізумрудний", позивач) звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій посадових осіб державної податкової інспекції у Генічеському районі Херсонської області по прийняттю податкових повідомлень-рішень від 29.04.2010 № /0, /0, /0 та про скасування податкових повідомлень-рішень державної податкової інспекції у Генічеському районі Херсонської області від 29.04.2010 № /0, /0, /0 про визначення податкових зобов'язань по податку на додану вартість, акцизному збору, та застосування штрафних санкцій за цими податками, а також про застосування штрафних санкцій по збору за забруднення навколишнього природного середовища. Позивач вважає, що відповідно до п. 11.29 статті 11 Закону України "Про податок на додану вартість" (в редакції на час здійснення спірних операцій продажу купажу коньячного) він, як сільськогосподарський виробник, мав право застосовувати спеціальний режим щодо сплати податку на додану вартість за господарськими операціями поставки товарів власного виробництва, в тому числі підакцизних товарів, тому податковим органом безпідставно донараховано до сплати до бюджету податкове зобов'язання по податку на додану вартість. Також позивач вважає неправомірним нарахування йому податкового зобов'язання по акцизному збору, оскільки не є об'єктом оподаткування акцизним збором обороти з реалізації (передачі) української сировини, що використовується для виробництва підакцизних товарів. Платником акцизного збору є виробник - ОП "Ужгородський коньячний завод", що підтверджується довідками Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції. Що стосується штрафної санкції за неподання до ДПІ у Генічеському районі податкового розрахунку по збору за забруднення навколишнього природного середовища, позивач звертає увагу на те, що такий розрахунок подається до органу державної податкової служби за місцем знаходження такого платника на податковому обліку. СВК "Ізумрудний" в 2008 році знаходився на обліку в Джанкойській ОДПІ, якій він і подав розрахунок за 2008 рік.

Представники позивача прибули в судове засідання. Просять задовольнити позов.

Відповідач (ДПІ у Генічеському районі) проти позову заперечує, посилається на те, що позивач не мав право відносити податок на додану вартість до спеціальної сільськогосподарської декларації № 2, а повинен був відобразити операції у загальній декларації, по якій податок перераховується до бюджету, а не на спецрахунок платника. Свою правову позицію відповідач обґрунтовує тим, що позивач не вірно трактує п. 11.29 ст. 11 Закону "Про ПДВ", оскільки на реалізацію підакцизної продукції не поширюється спеціальний режим оподаткування ПДВ. Що стосується донарахування акцизного збору, відповідач посилається на те, що чинним законодавством та нормативними документами не передбачено реалізацію купажу коньячного як сировини для виробництва коньяку. При виробництві коньяку існує обов'язкова вимога щодо наявності у виробника повного технологічного циклу виробництва, що виключає реалізацію будь-якого продукту на стадії вироблення коньяку іншим виробникам вторинного виробництва. Розлив коньяку на підприємствах вторинного виробництва законодавством не передбачено. Купаж коньяку, який позивач відправляв ОП "Ужгородський коньячний завод", є по суті готовим до споживання продуктом, оскільки купаж це суміш у певному співвідношенні різних коньячних спиртів, з компонентами, встановленими технологічними інструкціями для надання коньяку типовості, забезпечення покращання його смаку та аромату (букета), забезпечення випуску однорідних за своїми органолептичними і фізико-хімічними показниками коньяків, а сировиною для виготовлення коньяку є тільки спирт коньячний. Позивач не подавав до ДПІ у Генічеському районі Херсонської області податкового розрахунку по збору за забруднення навколишнього природного середовища за 2008 рік, хоч перебуває на обліку з 16.01.09.

Представники відповідача прибули в судове засідання. Просять відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Сільськогосподарський виробничий кооператив "Ізумрудний" є юридичною особою, платником податків, з 16.01.09 перебуває на обліку в ДПІ у Генічеському районі Херсонської області. Має ліцензію на виробництво алкогольних напоїв серія АВ 106829, термін дії 28.02.2007 28.02.2012.

В березні-квітні 2011 року фахівцями ДПІ була проведена планова виїзна перевірка СВК "Ізумрудний" з питань дотримання податкового та іншого законодавства за період 01.12.07 31.12.09, за наслідками перевірки складено акт від 19.04.2010 № 236/23-1/00233709. Виявлено, що позивач надавав до податкового органу три декларації з ПДВ, в тому числі сільськогосподарську декларацію № 2 по операціям з реалізації продукції, товарів власного виробництва, загальну декларацію по реалізації продукції не власного виробництва та операцій з реалізації підакцизної продукції. Податковою інспекцією виявлено порушення пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.1 ст. 4, пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", яке спричинило заниження податку на додану вартість на суму 3370323 грн., порушення ст. 1 Закону України "Про ставки акцизного збору на спирт етиловий та алкогольні напої", внаслідок чого позивач не сплатив акцизний збір в розмірі 2488854 грн., порушення пп.4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" - не наданння звіту по збору за забруднення навколишнього природного середовища за 2008 рік. Акт перевірки підписано керівником СВК "Ізумрудний" із запереченнями, які розглянуто податковою інспекцією та відхилені як безпідставні.

При перевірці було виявлено, що за договором № 81/08 від 03.11.08 позивач продавав орендному підприємству "Ужгородський коньячний завод" протягом травня грудня 2008 року купаж коньяку загальною вартістю 20221939 грн. Цей факт був виявлений при позаплановій перевірці покупця ОП "Ужгородський коньячний завод" та викладеній в довідці Ужгородської МДПІ від 17.12.09 № 181/23-2/00414122. Суду довідка не надана сторонами, натомість наданий акт планової виїзної перевірки орендного підприємства "Ужгородський коньячний завод" № 148/23-0/00412122 від 10.11.09, з якого вбачається, що дійсно дане підприємство придбавало у позивача в 2007-2008 рр. купажну суміш коньячну в кількості 62083,56 дал. Позивач не надав для перевірки первинні бухгалтерські та податкові документи, посилаючись на їх вилучення податковою міліцією Джанкойської ОДПІ. Разом з тим, доказів вилучення документів, які стосуються взаємовідносин позивача з ОП "Ужгородський коньячний завод" за травень-грудень 2008 року, позивач суду не надав, Відділ податкової міліції Джанкойської ОДПІ листом від 23.03.2010 заперечив факт вилучення документів по поставкам купажу коньячного в травні-грудні 2008 року. Протоколи вилучення документів, надані представниками позивача в судове засідання, стосуються інших періодів діяльності.

ДПІ було виявлено, що операції продажу купажу коньячного були відображені позивачем в спеціальній сільськогосподарській декларації № 2 (рослинництво), тоді як на думку ДПІ, вони повинні були відображатись в загальній декларації, оскільки це є реалізація підакцизної продукції (товарна позиція УКД ЗЕД 2208 20 12 00), продаж якої не підпадала під пільгу, встановлену п. 11. 29 ст. 11 Закону про ПДВ (в редакції на момент здійснення поставки). Купаж коньяку, який реалізовувався для виробництва коньяку, є алкогольним напоєм та відноситься до підакцизної продукції. ДПІ дійшла до висновку про заниження податкових зобовязань за загальними деклараціями на суму 3370323 грн., в тому числі за травень 2008р. - на 430 060 грн., за червень 2008р. - на 116 667 грн., за липень - на 482 500 грн., за серпень 2008р. - на 896 486 грн., за вересень 2008 р. - на 499 220 грн., за листопад 2008р. - на 502 009р., за грудень 2008р. - на 443 381 грн. та завищення податкових зобов'язань за спец деклараціями № 2 на аналогічну суму.

Крім того, в акті перевірки відображено факт заниження акцизного збору на суму 2488854 грн. за травень-грудень 2008 року. В розрахунках акцизного збору за травень, за липень - вересень, за листопад та за грудень 2008 року СВК "Ізумрудний" відображено неоподатковані обороти з відвантаження купажів коньяків в кількості 622 213,5 літрів ОП "Ужгородський коньячний завод", який є виробником ординарних та марочних коньяків. СВК "Ізумрудний" включив суму акцизного збору до рядка 12 розрахунків "Сума податкового зобов'язання, не сплачена через отримання пільг". Як вважає відповідач, оскільки чинним законодавством та нормативними документами не передбачено реалізацію купажу коньяку як сировини для виробництва коньяків, то підприємством порушено вимоги п.2 ст. 3 Закону України "Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби", відповідно до якого не є об'єктом оподаткування вартість та обороти з реалізації (передачі) української сировини, що використовується для виробництва підакцизних товарів. Сировиною для виробництва коньяку є спирт коньячний, а не купажна суміш, яку позивач не мав права продавати як сировину. Доводи відповідача полягають в тому, що Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон № 481) визначені вимоги, за умови дотримання яких суб'єкти господарювання мають право отримати ліцензію на виробництво алкогольних напоїв. Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 481 ліцензії на виробництво коньяків та алкогольних напоїв за коньячною технологією видаються лише тим суб'єктам підприємницької діяльності, які мають повний технологічний цикл виробництва, включаючи викурку і витримку. Щодо сировини для виробництва коньяків України, то пунктом 39 статті 1 Закону України "Про виноград та виноградне вино" визначено, що коньяки України - міцні алкогольні напої з характерним букетом і смаком, виготовлені шляхом купажу спиртів коньячних, отриманих методом дистиляції коньячних виноматеріалів на спеціальних мідних апаратах з фракціонуванням, витриманих не менше трьох років у дубовій тарі або нержавіючих чи емальованих ємностях з дубовою клепкою. Крім цього, в акті зазначено, що відповідно до пунктів 5.2 та 5.2.1 ДСТУ 4700:2006 "Коньяки України. Технічні умови" сировиною для виготовлення коньяків України є: спирти коньячні, витримані не менше 3 років, цукор, вода питна, кислота лимонна. Отже, чинним законодавством та нормативними документами не передбачено віднесення купажу коньяку як сировини для виробництва коньяків. На думку відповідача, купаж це є готова продукція, яку розливають у пляшки та продають кінцевому споживачу. У разі здійснення реалізації купажів коньяків, обороти з такої реалізації є об'єктом оподаткування акцизним збором за ставкою акцизного збору, затвердженою статтею 2 Закону України "Про ставки акцизного збору на спирт етиловий та алкогольні напої".

СВК "Ізумрудний" є платником збору за забруднення навколишнього середовища. В акті перевірки зазначено, що СВК "Ізумрудний" не подав відповідачу податкового розрахунку збору за забруднення навколишнього середовища за 2008 р., чим порушив підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами". СВК знаходиться на обліку в ДПІ у Генічеському районі з 16.01.09, тому не мав права подавати в лютому 2009 року розрахунок до Джанкойської ОДПІ.

За результатами перевірки ДПІ у Генічеському районі прийняла податкові повідомлення - рішення від 29 квітня 2010 р.:

- № /0, яким визначено податкове зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 3 370 323 грн., застосована штрафна санкція в розмірі 1685162 грн.,

- №,0, яким визначено податкове зобов'язання в розмірі 2 488 854 грн. акцизного збору і застосована штрафна санкція в сумі 1244427 грн.

- № /0 про застосування 170 грн. штрафної санкції по збору за забруднення навколишнього середовища, які є предметом спору.

Позивач оскаржував податкові повідомлення-рішення в адміністративнму порядку, але скарги залишені без задоволення. Суд не розглядає доводи позивача проа пропуск ДПІ у Генічеському районі строку для розгляду скарги кооператива на податкові повідомлення-рішення, подані в порядку адміністративного оскарження, оскільки дії ДПІ при розгляді скарги платника не є предметом даного спору.

Суд прийшов до висновку про задоволення позову частково виходячи з наступного.

Приймаючи до уваги зміст позовної заяви, матеріали справи та пояснення представників позивача, суд вбачає, що позивач не оспорює правильність нарахування сум податкових зобов'язань по податку на додану вартість та акцизному збору і розмір штрафних санкцій, а він оспорює взагалі донарахування йому цих сум на підставі того, що відповідач невірно застосував норми права. Отже, предметом спору є правові питання, чи правильно податковий орган застосував норму Закону про ПДВ, а саме п. 11. 29 ст. 11 Закону до спірних правовідносин, а також ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про акцизний збір" від 26.12.92 р. № 18-92 та п. 3 Закону України від 15.09.1995 № 329/95-ВР "Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби".

Згідно з пунктом 11.29 статті 11 Закону України "Про податок на додану вартість" (в редакції на час продажу купажу коньячного) до 1 січня 2009 року було зупинено дію пункту 7.7 статті 7, пунктів 10.1 і 10.2 статті 10 цього Закону в частині сплати до бюджету податку на додану вартість щодо операцій з поставки товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, за винятком операцій з поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою, що здійснюються сільськогосподарськими товаровиробниками незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, в яких сума, одержана від поставки сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередній звітний (податковий) рік, становить не менше 50 відсотків загальної суми валового доходу підприємства.

Зазначені кошти залишаються в розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників і використовувались ними на придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення. У разі нецільового використання акумульованих коштів вони стягуються до Державного бюджету України в безспірному порядку. Порядок акумуляції та використання зазначених коштів визначається Кабінетом Міністрів України (постанова КМУ від 26 лютого 1999 року № 271).

Платники податку, у яких згідно з чинним законодавством (пункти 11.21, 11.29 Закону) суми податку на додану вартість повністю залишаються у розпорядженні цих платників податку для цільового використання, подають податкову декларацію з податку на додану вартість (скорочену). До такої податкової декларації включаються лише ті операції, що оподатковуються відповідно до спеціальних режимів, установлених указаними пунктами (підпункт 1.2 пункту 1 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість).

Позивач помилково вважає, що нараховані в ціні продажу суми податку він не повинен був сплачувати до бюджету з огляду на те, що коньячна суміш не є давальницькою сировиною, оскільки встановлені пунктом 11.29 ст. 11 Закону N 168/97-ВР обмеження права платника податку - сільськогосподарського товаровиробника на залишення у власному розпорядженні з використанням на придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення сум податку з операцій з продажу підакцизних товарів поширюються на всі підакцизні товари як власного виробництва, так і виготовлені для платника податку іншим виробником на давальницьких умовах із власної сировини сільськогосподарського товаровиробника. Це випливає з логічного тлумачення норми вказаного пункту, оскільки у всякому випадку власником продукції (підакцизних товарів) є сільськогосподарський товаровиробник, він же є платником податку з операцій з продажу цієї продукції, а тому розмежування в порядку надання преференцій лише за ознакою безпосереднього виробника продукції (підакцизного товару) було б нелогічним.

Посилання позивача на лист Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 03.10.01 № 2-222/5971 про те, що умова "крім підакцизних товарів" п .11.29 відноситься лише до продукції, виготовленої на давальницьких умовах, а не товарів власного виробництва, суд не приймає до уваги, так як згідно Положення про Державний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва, останній надає консультації тільки з питань державної регуляторної політики у сфері державної реєстрації, ліцензування та дозвільної системи, ці роз'яснення не мають статусу офіційного тлумачення і не можуть змінювати встановлені діючим законодавством норми.

Висновок Таврійського національного університету ім. В.І.Вернадського від 20.09.06 щодо мовного та філологічного тлумачення п. 11.29 Закону про ПДВ оцінюється судом як один з доказів. Суд вважає, що цей висновок суперечить положенням п. 11.29 Закону про ПДВ, тому не може бути прийнятий до уваги як належний та допустимий доказ у справі.

Відповідно до Постанови ОСОБА_8 України від 12.09.96 №365/96-ВР "Про перелік товарів (продукції), на які встановлюється акцизний збір" до переліку підакцизних варів відносяться ті, на які встановлено ставки акцизного збору Законами України, в тому числі Законом від 07.05.96 №178/96-ВР "Про ставки акцизного збору на спирт етиловий та алкогольні напої". Згідно з ст. 1 даного Закону до алкогольних напоїв відносяться - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукромістких матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 1,2 відсотка об'ємних одиниць, які відносяться до товарних груп Гармонізованої системи опису та кодування товарів під кодами 22 04, 22 05, 22 06, 22 08. Товарна позиція коньяку згідно Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності - 2208 20 12 00, окремо такого алкогольного напою, як коньячна купажна суміш, не передбачено, позивач не довів якому іншому коду і опису за УКТ ЗЕД може відповідати купажна суміш. Тому суд виходять з того, що купаж коньяку, що реалізовувався для виробництва підакцизного товару (коняку), є алкогольним напоєм та відноситься до підакцизних за товарною позицією УКТ ЗЕД 2208 20 12 00. При цьому судом береться до уваги, що позивач не оспорює того факту, що реалізована купажна суміш є підакцизним товаром.

Отже, всі суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) у зв'язку з виробництвом коньяку або купажу коньяку, в тому числі і у зв'язку з вирощуванням винограду (як складова частина операції з виробництва коньяку), повинні відображатись не в спеціальній декларації з податку на додану вартість, а в декларації, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком відповідача про те, що на операції по реалізації сільськогосподарськими товаровиробниками підакцизної продукції не розповсюджується спеціальним режим оподаткування ПДВ. Відповідач правомірно донарахував СВК податкові зобов'язання по ПДВ в сумі 3 370 323 грн., підстав для скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ № /0 немає.

Підакцизними товарами (продукцією) є товари (продукція), на які встановлено ставки акцизного збору законами України. Закон України "Про ставки акцизного збору на спирт етиловий та алкогольні напої" від 07.05.96 р. № 178/96-ВР (діючий на час виникнення спірних відносин) визначав повний конкретизований перелік спиртів та алкогольних напоїв як підакцизної продукції (товарів) та встановлював ставки на цю продукцію (товари) відповідно до кодів виробів за УКТ ЗЕД. Спирт етиловий, неденатурований, з концентрацією спирту менш як 80 об. %; спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, лікери та інші напої, що містять спирт, код 2208, включено до переліку підакцизних товарів, ставки на які затверджено зазначеним Законом, ставка акцизного збору 39,40 грн. за 1 л 100-відсоткового спирту.

Закони № 481/95-ВР, № 329/95-ВР та № 178/96-ВР установлювали єдині та виключні критерії визначення товарів (продукції), по-перше, як алкогольних напоїв, по-друге, як підакцизних товарів (продукції). Отже, якщо вміст спирту етилового у виноматеріалах становить понад 1,2 % об'ємних одиниць i вони належать до товарних груп Гармонізованої системи під кодами 2204, 2205, 2206, 2208, то вони визначаються як алкогольні напої. Водночас, якщо на ці виноматеріали Законом № 178/96-ВР встановлено в будь-якому розмірі ставки акцизного збору відповідно до кодів за Гармонізованою системою (УКТ ЗЕД), зазначених у цьому самому Законі, то такі виноматеріали є алкогольними напоями в переліку підакцизних товарів.

Об'єкти оподаткування акцизним збором виноматеріалів визначено Декретом Кабінету Міністрів України "Про акцизний збір" від 26.12.92 р. № 18-92, Законом " про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби" від 15.09.95 № 329/95-ВР. Відповідно до п."б" ст. 3 цього Декрету не є об'єктом оподаткування акцизним збором обороти з реалізації (передачі) підакцизних товарів для виробництва інших підакцизних товарів. Статтею 3 Закону № 329/95-ВР також установлено, що вартість та обсяги імпортованої чи обороти з реалізації (передачі) української сировини, що ввозиться або використовується для виробництва підакцизних товарів, не підлягають обкладанню акцизним збором.

Таким чином, у разі здійснення операцій з підакцизними товарами (продукцією) не змінюється їх статус як підакцизних товарів, оскільки ставки акцизного збору на них установлено законами, а змінюються лише умови (напрямок використання), за яких вони підлягають або не підлягають обкладанню акцизним збором. Тобто саме податкове зобов'язання зі сплати до бюджету акцизного збору з виноматеріалів за певних умов виникає або не виникає. Якщо виноматеріали, на які Законом № 178/96-ВР відповідно до кодів за УКТ ЗЕД установлено (у будь-якому розмірі) ставки акцизного збору, реалізуються для подальшої переробки i виготовлення вин, ці виноматеріали не перестають бути підакцизними, а лише акцизний збір з них за цих умов (враховуючи норму пп. "в" п. 2 ст. 3 Закону № 329/95-ВР) може не справлятися до бюджету. Виключно законами України можуть установлюватися, змінюватися або скасовуватися ставки акцизного збору на товари (продукцію), i відповідно одні товари стають підакцизними, інші виключаються з переліку підакцизних товарів. Один i той самий товар (продукція) не може бути одночасно i підакцизним i не підакцизним залежно від напряму його використання, можуть лише виникати умови для застосування пільги зі сплати акцизного збору з цього товару.

Включення акцизного збору до ціни алкогольних напоїв відбувається один раз - на етапі продажу цих товарів (продукції) від їх виробника до покупця. Закон України "Про податок на додану вартість" визначає порядок нарахування ПДВ на всіх етапах продажу товарів (робіт, послуг), який додається до ціни та в податкових накладних повинен наводитися окремою сумою. Тобто незалежно від того, хто здійснює продаж алкогольних напоїв (виробник чи торговець), ПДВ повинен бути перерахований покупцем виключно у грошовій формі на всіх етапах продажу алкогольних напоїв. Відповідно до цієї норми виноматеріали, що реалізуються підприємствам вторинного виноробства як сировина для виробництва підакцизних товарів, не оподатковуються акцизним збором з метою уникнення подвійного оподаткування, оскільки у вітчизняному законодавстві не передбачено сальдового методу нарахування акцизного збору, однак ця норма не виключає виноматеріали з переліку підакцизних товарів.

Матеріалами справи доведено і відповідачем не спростовано той факт, що позивач відвантажував покупцю саме купажну суміш необроблену, з якої вироблявся коньяк, отже ця суміш була лише сировиною для виготовлення іншої підакцизної продукції - коньяку. Посилання ДПІ на те, що позивач не мав законних підстав для продажу купажної суміши і такі господарські операції суперечать законодавству не підтверджено відповідними судовими рішеннями про визнання угод недійсними. Суду надано копії довідок Ужгородської ОДПІ у Закарпатській області від 26.02.08, 13.03.08, 15.04.08, 05.05.08 про те, що ОП "Ужгородський коньячний завод" є виробником підакцизних товарів, в тому числі коньяку, є платником акцизного збору. ДПІ у Генічеському районі також не заперечує тієї обставини, що ОП "Ужгородський конячний завод" сплатив акцизний збір з реалізації коньяку, виробленого з придбаної у позивача купажної суміши.

Враховуюч викладене, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення № ,0, яким визначено податкове зобов'язання в розмірі 2 488 854 грн. акцизного збору і застосована штрафна санкція в сумі 1244427 грн. винесено всупереч чинному законодавству і підлягає скасуванню.

Відповідно до пунктів 9, 13 Порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього збору, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від І березня 1999 року № 303, податковий (звітний) період збору дорівнює календарному кварталу. Платники збору падають податкові розрахунки за формою, затвердженою центральним органом державної податкової служби, наростаючим підсумком за квартал, півріччя, дев'ять місяців та рік і подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до органів державної податкової служби: 1) за місцем знаходження стаціонарних джерел забруднення - у разі здійснення викидів стаціонарними джерелами забруднення та скидів; 2) за місцем знаходження спеціально відведених для розміщення відходів місць чи об'єктів - у разі розміщення відходів; 3) за місцем перебування платника збору на податковому обліку - у разі здійснення викидів пересувними джерелами забруднення. . Позивач надав суду копію податкового розрахунку, який був поданий до Джанкойської ОДПІ 05.02.09, та довідку Джанкойської ОДПІ від 27.10.10 № 10096 про те, що в базі даних 05.02.09 під № 32176 був зареєстрований розрахунок по збору за 2008 рік від СВК "Ізумрудний". Але з 16.01.09 позивач знаходився на обліку в ДПІ у Генічеському районі Херсонської області , тому повинен був подавати розрахунок саме відповідачу по справі. Причин подання розрахунку до Джанкойської ОДПІ позивач не навів. Отже, штраф за неподання розрахунку в сумі 170 грн. застосований правомірно, підстави для скасування податкового повідомлення-рішення № /0 про застосування 170 грн. штрафної санкції по збору за забруднення навколишнього середовища відсутні.

Що стосується вимог позивача про визнання протиправними дій посадових осіб державної податкової інспекції у Генічеському районі Херсонської області по прийняттю податкових повідомлень-рішень від 29.04.2010 № /0, /0, /0, судова колегія вважає, що ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" прийняття рішень про донарахування податкових зобов'язань та застосування санкцій у разі виявлення правопорушення належить до компетенції керівника органу державної податкової служби.

Позовні вимоги задовольняються частково. Позивачу відшкодовуються з Державного бюджету сплачені судові витрати в розмірі відповідно до розміру задоволених позовних вимог. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 94, 158, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позов сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний" задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Генічеському районі Херсонської області № /0 від 29 квітня 2010 року про визначення СВК "Ізумрудний" податкового зобов'язання по акцизному збору в сумі 2488854 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 1244427 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Відшкодувати СВК "Ізумрудний" (вул. 40 років Перемоги, 2а, м. Генічеськ, Херсонська область, ) з Державного бюджету 1 грн. 70 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 24 листопада 2011 р.

Головуюча суддя Хом'якова В.В.

Судді Кравченко К.В.

ОСОБА_1

кат. 8.2.1