Справа № 806/963/16
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Волкова Н.Я.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"16" березня 2017 р. Справа № 806/963/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу представника голови комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "08" грудня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної пенітенціарної служби України про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 грудня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано протиправними дії Державної пенітенціарної служби України щодо нарахування та виплати ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги в розмірі 22136,40 грн.

Зобов'язано Ліквідаційну комісію Державної пенітенціарної служби України призначити та виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу у зв'язку із захворюванням, отриманим в період проходження служби в органах внутрішніх справ, що призвело до встановлення IIІ групи інвалідності, у відповідності до вимог частини шостої статті 23 Закону України "Про міліцію", Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850, виходячи із 150-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, за вирахуванням проведених виплат в сумі 22136 (двадцять дві тисячі сто тридцять шість) гривень 40 копійок.

В апеляційній скарзі представник Ліквідаційної комісії Державної пенітенціарної служби України, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що позивачу в повному обсязі виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі, визначеною постановою КМУ від 12.05.2007 року №707.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач проходив службу в Коростенській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області №71.

Наказом №150 о/с від 09.11.2015 року був звільнений зі служби через хворобу, оскільки відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 26.10.2015 року серія 12ААА №220521 позивачеві встановлено третю групу інвалідності в зв"язку з захворюванням, отриманим в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

18.01.2016 року протоколом №1-16 було визначено виплату одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи в розмірі 22136,40 грн. відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції згідно постанови КМУ від 12.05.2007 року №707, яким (далі: Порядок №707).

Суд першої інстанції перевіряючи дії Державної пенітенціарної служби України щодо нарахування та виплати ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги в розмірі 22136,40 грн. дійшов висновку, що відповідач діяв протиправно.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про державну кримінально - виконавчу службу" правовою основою діяльності Державної кримінально - виконавчої служби України є Конституція України, цей та інші закони України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти Міністерства юстиції України.

Частиною 5 статті 23 Закону України "Про державну кримінально - виконавчу службу" (в редакції Закону від 23 червня 2005 року, чинній на момент встановлення групи інвалідності) встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально - виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.

Згідно із ст.23,ч.6 Закону України "Про міліцію" (в редакції Закону від 13 лютого 2015 року, який набрав чинності 12 березня 2015 року), у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що право на отримання одноразової грошової допомоги виникло 26.10.2015 року, тобто при дії ст.23,ч.6 Закону України "Про міліцію" (в редакції Закону від 13 лютого 2015 року, який набрав чинності 12 березня 2015 року).

На час звільнення позивача зі служби, в запас Збройних Сил України за пунктом 64 «б» (через хворобу) згідно наказу начальника управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області №150 о/с від 09.11.2015 року набула чинності (31 жовтня 2015 року) Постанова Кабінету Міністрів України № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" (далі - Порядок № 850).

Відповідно до п.2 вказаної Постанови, тим особам, які отримали право на отримання одноразової грошової допомоги до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 р. №208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію", призначення і виплата допомоги здійснюється відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. №707.

Проте, як встановлено судом, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло після набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 р. № 208-VIII, тому виплата йому спірної допомоги мала здійснюватись відповідно до Порядку №850 та ст.23,ч.6 Закону України "Про міліцію" (в редакції Закону від 13 лютого 2015 року, який набрав чинності 12 березня 2015 року).

Згідно підпункту 2 пункту 2 Порядку №850 передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850, грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Статтею 23 ЗУ "Про міліцію" передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у працівника міліції виникає і у тому разі, коли інвалідність настала навіть після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, яке мало місце в період її проходженні що і було зазначено в довідці МСЕК.

З огляду на вищезазначене, є вірними висновки суду першої інстанції про те дії відповідача щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги в сумі 22136,40 грн. відповідно до Порядку №707, тобто в меншому розмірі, ніж передбачено ч.6 ст.23 Закону України "Про міліцію" є протиправними. Відновлюючи право позивача на отримання одноразової грошової допомоги суд правомірно зобов"язав відповідача застосувати Закон України "Про міліцію" та призначити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи. Однак, у зв"язку з виплатою позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 22136,40 грн. є, нарахування та виплата має бути проведена з урахуванням вказаної суми.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що подача позивачем рапорту після втрати чинності ЗУ "Про міліцію"- 01.12.2015 року, не позбавила позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність була набута під час проходження служби саме в органах внутрішніх справ України, норма ЗУ "Про міліцію", щодо такої виплати залишається чинною.

З урахуванням вищезазначеного, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та наддав належну оцінку зібраним доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог та не містять фактів порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника голови комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України залишити без задоволення, постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "08" грудня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,11500

3- відповідачу Державна пенітенціарна служба України вул.Мельникова,81,м.Київ,04050

4-представнику голови комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України Іскоростенській С.Я. вул. Городецького,13, м.Київ. 01001 - ,