Справа № 814/488/17
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

13.03.2017 р. Справа № 814/488/17

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за поданнямГоловне управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6,Миколаїв,54001

доФізична особа-підприємець ОСОБА_1, АДРЕСА_1,Миколаїв,54031

проподання про підтвердження обгрунтованості адміністративного арешту майна,
В С Т А Н О В И В:

Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - позивач, податкова) звернулась до суду з позовом про підтвердження правомірності застосування адміністративного арешту майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі-відповідач, ФОП ОСОБА_1.).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач не допустив перевіряючих до перевірки. Як наслідок таких неправомірних дій відповідача є адміністративний арешт його майна з подальшим підтвердженням цього арешту судом.

Позивач надав клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду попереджений належним чином (телефонограма). Заперечень до суду не надав.

Справу розглянуто у письмовому провадженні відповідно до ч.6 ст. 128 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні. Суд вважає, що в адміністративній справі достатньо матеріалів для її розгляду в письмовому провадженні.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ФОП ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець в ЄДРЮОФОП.

28 лютого 2017 року позивачем видано Наказ №193 про проведення фактичної перевірки та направлення на проведення перевірки №354/14-29-03-43, 355/14-29-03-4 від 28.02.2017 року, відповідачем після ознайомлення з направленнями не було допущено співробітників ДПІ до проведення перевірки, про що було складено відповідний Акт відмови у допуску проведення перевірки від 09.03.2017 року №0034/14/29/14//1.

Відповідно до пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України позивачем 09.03.2017 року на підставі звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків було прийняте Рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_1

Відповідно до ст. 81 п. 81.1. ПК, посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Таким чином, за правилами наведеної статті ПК, посадова особа податкової інспекції має право приступити до проведення перевірки за наявності підстав для її проведення та за умови пред'явлення таких документів: направлення на проведення перевірки, копії наказу про проведення перевірки і службового посвідчення.

Ця ж стаття надає право платнику податків не допустити посадових осіб ДПІ до проведення перевірки, якщо: 1) посадові особи ДПІ не пред'явили або не надіслали вище перелічені документи; 2) якщо такі документи оформлені з порушенням вимог, які висуваються до них ПК.

Статтею ст. 81 п. 81.1. ПК визначено, що відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Згідно із ст. 94 п. 94.1. п. 94.2. пп. 94.2.3. ПК, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом. Арешт майна може бути застосований, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Згідно ст. 94 п. 94.3. ПК, арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Відповідно до ст. 94 п. 94.5. ПК, арешт майна може бути повним або умовним. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника відповідного органу державної податкової служби на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном.

Згідно ст. 94 п. 94.6. ПК, керівник органу державної податкової служби (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

На підставі цих норм ПК, 09.03.2017 року ДПІ прийняла рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків.

Таким чином, необхідною умовою для застосування адміністративного арешту майна, є відмова платника податків від проведення перевірки за наявності законних підстав для її проведення. Суд погоджується із доводами ДПІ про те, що відповідач безпідставно відмовив посадовим особам ДПІ у проведенні перевірки. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що ДПІ діяла правомірно, застосовуючи умовний адміністративний арешт майна відповідача і враховуючи приписи ст. 94 п. 94.10. ПК, згідно яких після застосування керівником ДПІ арешту майна, його обґрунтованість протягом 96 годин перевіряється судом, подання підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 1833 ч. 8 КАС України, постанова суду підлягає негайному виконанню.

Одночасно з цим, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з того, що за ч. 2, 4 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

За таких обставин, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст.160-162, 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1.Подання задовольнити.

2. Підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), застосованого рішенням Головного управління ДФС у Миколаївській області № 2 від 09.03.2017 року.

3. Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанову може бути оскаржено в порядку передбаченому статтями 183-3, 186 КАС України. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суду. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є. В. Марич