Справа № 820/6177/16
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2017-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

03 березня 2017 року м. Київ К/800/6168/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Заїка М.М., перевіривши можливість розгляду касаційної скарги представника позивача Громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року у справі за позовом Громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області про скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

Громадянин Російської Федерації ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просив суд: скасувати наказ Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області № 175 від 04 листопада 2016 року про відмову ОСОБА_2 в прийнятті заяви про визнання біженцем або собою, яка погребує додаткового захисту; зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби в Харківській області прийняти рішення про прийняття заяви про визнання біженцем або собою, яка потребує додаткового захисту від ОСОБА_2.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року, позов Громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 було залишено без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки позивачем не наведено та не надано доказів щодо наявності підстав для надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту відповідно до Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", а тому відповідач приймаючи рішення про відмову у прийнятті заяви для вирішення питання щодо визнання позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту діяв на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У касаційній скарзі скаржник не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року, а справу направити на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

В обґрунтування касаційної скарги представник позивача зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій в порушення ч. 3 ст. 2 КАС України не було перевірено чи було рішення відповідача прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Коституцію та законами України, обґрунтовано й добросовісно.

Представник позивача в касаційній скарзі зазначила, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не була врахована інформація по країні походження позивача - Російській Федерації щодо переслідування осіб за релігійною ознакою та можливість застосування до позивача тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність поводження чи покарання, через існування систематичного порушення прав людини, з урахуванням того, що позивач є віруючим мусульманином.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судами попередніх інстанцій не встановлено жодної обставини, яка б давала підстави до визнання позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Крім того, судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що позивач не тікав із Російської Федерації від небезпеки, рятуючи своє життя, а добровільно покинув країну.

Обставини, які зазначені скаржником у касаційній скарзі, досліджувалися та перевірялися судами з наданням їм належної правової оцінки. Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що судами неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене та керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника позивача Громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 - ОСОБА_3на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року у справі за позовом Громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області про скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії.

Копію ухвали разом з доданими матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства.

Суддя М.М. Заїка

Вищого адміністративного

суду України