Справа № 806/294/17
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року Житомир справа № 806/294/17

категорія 2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Токаревої М.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати повну та достовірну інформацію на звернення

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Київський області про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати повну та достовірну інформацію на звернення. В обґрунтування позову позивач зазначив, що він 27.12.2016 звернувся до відповідача із запитом у якому просив надати інформацію:

- чи були у відрядженні працівники поліції 30 серпня 2016 року в селі Медвин, Богуславського району Київської області;

- якого ГУ НП України працівники поліції 30 серпня 2016 року були в селі Медвин та в селищній раді, Богуславського району Київської області;

- прізвища працівників поліції ГУ НП в Житомирській області, які 30 серпня 2016 року були в селі Медвин та в селищній раді, Богуславського району Київської області.

Позивач вважає, що відповідач допустив неправомірні дії (бездіяльність) щодо ненадання повної та достовірної інформації на звернення від 27 грудня 2016 року та просить зобов'язати відповідача надати повну та достовірну інформацію на звернення від 27 грудня 2016 року.

Позивач електронною поштою направив на адресу суду заяву у якій просив справу розглянути за його відсутності та відсутності його представника.

Представник відповідача до суду не з'явився з невідомих суду причин, щодо причин неявки суд не повідомив.

У відповідності до ч.6 ст.128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 27.12.2016 направив на адресу Головного управління Національної поліції в Київській області запит датований 23.12.2016, у якому просив надати інформацію:

- чи були у відрядженні працівники поліції 30 серпня 2016 року в селі Медвин, Богуславського району Київської області;

- якого ГУ НП України працівники поліції 30 серпня 2016 року були в селі Медвин та в селищній раді, Богуславського району Київської області;

- прізвища працівників поліції ГУ НП в Житомирській області, які 30 серпня 2016 року були в селі Медвин та в селищній раді, Богуславського району Київської області.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 40 Конституції України держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 1 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 передбачено, що інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно з ст. 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (ч. 1 ст. 70 КАС України).

Згідно зі положеннями статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

При цьому особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Втім у даній справі відповідачем жодних доказів на спростування обставин і доводів позивача суду надано не було.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити у повному обсязі.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Київській області щодо ненадання повної та достовірної інформації на звернення ОСОБА_1 від 27 грудня 2016 року.

Зобов'язати Головного управління Національної поліції в Київській області надати повну та достовірну інформацію на звернення ОСОБА_1 від 27 грудня 2016 року.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева