Справа № 808/1187/16
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

22 лютого 2017 року (16 год. 00 хв.) Справа № 808/1187/16 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В.

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до: Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

про: визнання протиправними та скасування рішень субєкта владних повноважень.

08.04.2016 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.03.2016 № Ф-, якою позивачу нараховано суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 78 946,03 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.03.2016 № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» у розмірі 45 318,45 грн., у т.ч. за податковими зобовязаннями 36 254,76 грн. та за штрафними санкціями 9 063,69 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.04.2016 № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобовязання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» у розмірі 2 131,85 грн., у т.ч. за податковими зобовязаннями 1 705,48 грн. та за штрафними санкціями 426,37 грн.; визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.03.2016 № 000551702 в частині застосованого штрафу у розмірі 8 350,16 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги таким.

За результатами проведеної виїзної планової документальної перевірки позивача з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску та дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 відповідачем відносно позивача було складено ОСОБА_2 перевірки від 14.03.2016 № 620/08-27-17-2- та сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.03.2016 № Ф- зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені. Також, 28.03.2016 та 01.04.2016 відповідачем щодо позивача було винесено два податкових повідомлення-рішення, а саме: 1) податкове повідомлення-рішення від 28.03.2016 № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» у розмірі 45 318,45 грн., у т.ч. за податковими зобовязаннями 36 254,76 грн. та за штрафними санкціями 9 063,69 грн.; 2) податкове повідомлення-рішення від 01.04.2016 № НОМЕР_2, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» у розмірі 2 131,85 грн., у т.ч. за податковими зобовязаннями 1 705,48 грн. та за штрафними санкціями 426,37 грн.

Підставою винесення оскаржуваних рішень, на думку відповідача, стало заниження позивачем у 2013-2015 рр. податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 36 254,76 грн., заниження належного до сплати в бюджет суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за ставкою 34,7% у розмірі 78 946,03 грн. з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7%, на суму 61 876,33 грн., а також завищення валових витрат.

Крім того, 28.03.2016 відповідач прийняв рішення № 000551702 про застосування відносно позивача штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 8 350,16 грн.

Позивач вважає оскаржувані рішення відповідача протиправними, оскільки обєктом оподаткування податку на прибуток у розумінні Податкового кодексу України (далі ПК України) є позитивна різниця доходів від продажу всіх видів продукції та витрат на її виготовлення (придбання), яка формує прибуток в тому звітному періоді, в якому така продукція реалізована. При цьому, положення ПК України не містять заборони стосовно не включення до складу витрат, що враховуються для визначення обєкта оподаткування, витрат на придбання товарів, робіт, послуг, які були отримані позивачем, однак не оплачені.

У періоді, що перевірявся відповідачем, позивач мав господарські взаємовідносини з такими контрагентами: підприємством з іноземними інвестиціями ТОВ «Бінцель Україна ГмбХ», ТОВ «Роки-Вест», ТОВ «Сіммерон Україна», ФОП ОСОБА_2, ПП «Фахівець-П», ЗФ ПАТ «ОСОБА_1 і Ко» ТОВ «Інтер Інформ». На переконання позивача, він протягом 2013-2015 років правомірно включав до складу витрат, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, тільки ту їх частину, яка відповідає доходу від реалізації цього товару. Всі витрати по вказаним контрагентам відображені позивачем у Книзі обліку доходів та витрат. Крім того, позивач стверджує, що сума віднесених позивачем витрат підтверджується належним чином оформленими первинними документами.

Із урахуванням викладених вище обставин у їх сукупності, позивач вважає, що жодного заниження позивачем у 2013-2015 рр. суми податку на доходи фізичних осіб, заниження належного до сплати в бюджет суми єдиного внеску та, відповідно, завищення валових витрат не відбулось, а тому оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.03.2016 № Ф-, податкове повідомлення-рішення від 28.03.2016 № НОМЕР_1, рішення № 000551702 про застосування відносно позивача штрафних санкцій є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків до 16 травня 2016 року.

Позивачем було усунено недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2016 відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання.

У попередньому судовому засіданні представником відповідача подані заперечення на адміністративний позов, у яких він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки протягом 2013-2015 років позивач відносив до складу валових витрат витрати по придбанню товарів, які були отримані ним від постачальників, але не сплачені позивачем у рік їх отримання. Так, у 2013 році позивач, на переконання відповідача, протиправно відніс до складу валових витрат витрати у сумі 26 276,85 грн. по товару, який отримав від підприємства з іноземними інвестиціями у формі ТОВ «Бінцель Україна ГмбХ», ПП «Фахівець-П», ТОВ «Інтер Інформ», але не сплатив його вартість протягом 2013 року. У 2014 році позивач також відніс до складу валових витрат витрати у сумі 135 593,29 грн. по товару, який отримав від контрагентів, але не сплатив його вартість протягом 2014 року. У 2015 році позивач, на думку відповідача, протиправно відніс до складу валових витрат витрати у сумі 65 659,93 грн. по товару, який отримав від контрагентів, але не сплатив його вартість протягом 2015 року. Як наслідок, позивач занизив податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2013 рік на суму 3 941,54 грн., за 2014 рік на 21 327,22 грн., за 2015 рік на 10 986,00 грн.

Із урахуванням викладених обставин, відповідач вважає, що оскаржувані вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.03.2016 № Ф-, податкове повідомлення-рішення від 28.03.2016 № НОМЕР_1, рішення № 000551702 про застосування відносно позивача штрафних санкцій є правомірними, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

У ході попереднього судового засідання представниками сторін надані додаткові докази, а також додаткові пояснення та заперечення на обґрунтування їх правових позицій.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.02.2017 допущено заміну відповідача правонаступником Запорізькою обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі відповідач)

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.02.2017 закінчено підготовче провадження і за письмовою згодою представників позивача та відповідача справу призначено до судового розгляду у той же день, а саме на 22.02.2017.

22.02.2017 судом було отримано клопотання представників позивача та відповідача про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши матеріали і зясувавши обставини адміністративної справи та дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивача зареєстровано як фізичну особу-підприємця 22.11.2005 (т. 1, а.с. 76). Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 12.11.2014 (т. 4, а.с. 113).

До видів діяльності позивача за КВЕД-2010 належать: неспеціалізована оптова торгівля (46.90); механічне оброблення металевих виробів (25.62); виробництво іншого електричного устаткування (27.90); ремонт і технічне обслуговування електричного устаткування (33.14) (т. 1, а.с. 76).

З 15.02.2016 по 04.03.2016 відповідачем було проведено виїзну планову документальну перевірку позивача з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску та дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 (далі Перевірка).

За результатами перевірки відповідачем було складено ОСОБА_2 від 14.03.2016 № 620/08-27-17-2- «Про результати виїзної планової документальної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску та дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015» (далі ОСОБА_2 перевірки, т. 1, а.с. 16-53).

Перевіркою встановлено порушення позивачем:

п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 8 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (далі Закон України від 08.07.2010 № 2464-VI), а саме заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за ставкою 34,7% в загальній сумі 78 946,03 грн., у тому числі по періодах 2013 р. в сумі 9 111,14 грн., 2014 р. в сумі 47 050,90 грн., 2015 р. в сумі 22 783,99 грн.;

п. 177.2 ст. 177, п. 174 ст. 177 ПК України, а саме заниження податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 36 254,76 грн., у т.ч. за 2013 р. на суму 3 941,54 грн., 2014 р. на суму 21 327,22 грн., 2015 р. на суму 10 986,00 грн.;

п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п.п. 1.3 п. 161 підрозділу 10 ПК України, а саме заниження суми утриманого військового збору з суми чистого оподатковуваного доходу за 2015 р. в сумі 984,90 грн.;

п.п. «в» п. 176.1 ст. 176 ПК України, а саме завищення валових витрат (т. 1, а.с. 53).

Оскільки позивач не погодився із висновками відповідача, ним були направлені заперечення від 16.03.2016 на ОСОБА_2 перевірки (далі заперечення на ОСОБА_2 перевірки, т. 1, а.с. 54-60), обґрунтування яких є тотожними аргументам, що наведені позивачем у позовній заяві.

Відповідачем заперечення позивача на ОСОБА_2 перевірки не були взяті до уваги, оскільки, на його переконання, підстав для перегляду результатів ОСОБА_2 перевірки немає, про що позивачу направлено відповідь від 23.03.2016 № 2203/10/08-27-13-02 (т. 1, а.с. 61-67).

На підставі ОСОБА_2 перевірки відповідачем було прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.03.2016 № Ф-, якою позивачу нараховано суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 78 946,03 грн. (т. 1, а.с. 12) та винесено податкове повідомлення-рішення від 28.03.2016 № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» у розмірі 45 318,45 грн., у т.ч. за податковими зобовязаннями 36 254,76 грн. та за штрафними санкціями 9 063,69 грн. (т. 1, а.с. 13).

Крім того, на підставі ОСОБА_2 перевірки відповідач 28.03.2016 виніс щодо позивача рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 000551702 (далі рішення від 28.03.2016 № 000551702, т. 1, а.с. 14).

Листом від 01.04.2016 № 1307/10/08-27-13-02 «Про внесення змін до акту планової перевірки» викладено у новій редакції таблицю «Зведені дані щодо задекларованих та встановленого у ході проведення перевірки завищення чистого доходу за 2015 рік» та прийнято нове податкове повідомлення-рішення від 01.04.2016 № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобовязання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» у розмірі 2 131,85 грн., у т.ч. за податковими зобовязаннями 1 705,48 грн. та за штрафними санкціями 426,37 грн.

Оскаржувані вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.03.2016 № Ф-, податкове повідомлення-рішення від 28.03.2016 № НОМЕР_1, податкове повідомлення-рішення від 01.04.2016 № НОМЕР_2, рішення від 28.03.2016 № 000551702 є повязаними між собою, оскільки були прийняті відповідачем з одних підстав та за ідентичними обставинами, відображеними в ОСОБА_2 перевірки.

Оцінюючи правомірність податкового повідомлення-рішення від 28.03.2016 № НОМЕР_1, податкового повідомлення-рішення від 01.04.2016 № НОМЕР_2, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.03.2016 № Ф-, рішення від 28.03.2016 № 000551702, суд виходить із такого.

30.09.2012 між ТОВ «Енергія-сварка ГмбХ» та позивачем укладено договір оренди обладнання № 01/12 (далі Договір від 30.09.2012 № 01/12, т. 1, а.с. 103-104) та підписано ОСОБА_2 приймання-передачі обладнання до Договору від 30.09.2012 № 01/12 (т. 1, а.с. 105).

За умовами Договору від 30.09.2012 № 01/12 ТОВ «Енергія-сварка ГмбХ» передає, а позивач приймає у строкове платне користування обладнання, а саме станок вертикально свердлильний.бол 10-32 1 шт. Відповідно до п. 1.2. Договору від 30.09.2012 № 01/12 позивач повинен використовувати обладнання з метою організації виробництва товарів народного споживання. Згідно з п. 2.1 Договору від 30.09.2012 № 01/12 розмір орендної плати становить 200,00 грн. Пунктом 4.1 вказаного Договору визначено, що він діє у строк з 30.09.2012 по 31.12.2013.

02.01.2014 сторони підписали Додаткову угоду № 2, якою продовжили до 31.12.2016 строк дії Договору від 30.09.2012 № 01/12 (т. 1, а.с. 106).

Крім того, 21.11.2012 між ТОВ «Енергія-сварка ГмбХ» та позивачем було також укладено договір оренди нежитлового приміщення № 01/12 (далі Договір від 21.11.2012 № 01/12, т. 1, а.с. 99-100) та підписано ОСОБА_2 приймання-передачі нежитлового приміщення за Договором від 21.11.2012 № 01/12 (т. 1, а.с. 101)

За умовами Договору від 21.11.2012 № 01/12 ТОВ «Енергія-сварка ГмбХ» передає, а позивач приймає у строкове платне користування частину нежитлового приміщення площею 327,68 кв.м., розташоване за адресою: 69050, м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 121-В. Відповідно до п. 1.2. Договору від 21.11.2012 № 01/12 позивач повинен використовувати нежитлове приміщення з метою організації виробництва товарів народного споживання. Згідно з п. 2.1 Договору від 21.11.2012 № 01/12 розмір орендної плати становить 1 680,00 грн. Пунктом 4.1 вказаного Договору визначено, що він діє у строк з 21.11.2012 по 31.12.2013.

01.01.2014 сторони підписали Додаткову угоду № 1, якою продовжили до 31.12.2016 строк дії Договору від 21.11.2012 № 01/12 (т. 1, а.с. 102).

Орендоване приміщення та техніку позивач використовує для виготовлення та подальшої реалізації продукції, а саме зварювального обладнання.

У період з 2013 року по 2015 рік позивач мав фінансово-господарські відносини з такими контрагентами: підприємством з іноземними інвестиціями ТОВ «Бінцель Україна ГмбХ», ТОВ «Роки-Вест», ТОВ «Сіммерон Україна», ФОП ОСОБА_2, ПП «Фахівець-П», ЗФ ПАТ «ОСОБА_1 і Ко» ТОВ «Інтер Інформ».

Так, 04.12.2013 на підставі договору поставки, укладеного між позивачем та підприємством з іноземними інвестиціями ТОВ «Бінцель Україна ГмбХ», останнім виписано позивачу видаткову накладну № 10480 (т. 1, а.с. 113) на загальну суму 14 444,22 грн., в т.ч. ПДВ 2 407,37 грн., та прибуткову накладну № ПН-0000522 (т. 1, а.с. 114) на загальну суму 14 444,22 грн., в т.ч. ПДВ 2 407,37 грн. на такий товар із урахуванням конфігурацій: гніздо; штекер; спрей проти налипання; електродотримач; пальник. Також, підприємством з іноземними інвестиціями ТОВ «Бінцель Україна ГмбХ» було складено рахунок-фактуру від 03.12.2013 № 10976 на відповідні суми із зазначенням конкретного найменування товару (т. 1, а.с. 112).

Позивач 09.01.2014 перерахував підприємству з іноземними інвестиціями «Бінцель Україна ГмбХ» платіж у розмірі 14 444,22 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 09.01.2014 № 3128 (т. 1, а.с. 115).

Враховуючи, що позивач отримав виручку від виготовленої продукції по видатковій накладній від 04.12.2013 № 10480 у період з 11.12.2013 по 30.12.2013, сума витрат, які були враховані позивачем для визначення обєкта оподаткування у грудні 2013 році за даними Книги обліку доходів та витрат (т. 2, а.с. 50-177), склала 4 778,65 грн. Зазначена сума підтверджується наявними у матеріалах справи копіями оборотно-сальдової відомості позивача по рахунку 281, таблицею руху товарно-матеріальних цінностей та готової продукції по видатковій накладній від 04.12.2013 № 10480 та зведеною таблицею по витратам за 2013 рік (т. 1, а.с. 118; т. 4, а.с. 142-145).

12.11.2014 на підставі договору поставки від 02.01.2014 № 425/1_2014, укладеного між позивачем та підприємством з іноземними інвестиціями ТОВ «Бінцель Україна ГмбХ», останнім виписано позивачу видаткову накладну № 7649 (т. 1, а.с. 150) на загальну суму 50 757,66 грн., в т.ч. ПДВ 8 459,61 грн., та прибуткову накладну № ПН-0000519 (т. 1, а.с. 151) на загальну суму 50 757,66 грн., в т.ч. ПДВ 8 459,61 грн. на такий товар із урахуванням конфігурацій: гніздо; штекер; електродотримач; пальник. Також, підприємством з іноземними інвестиціями ТОВ «Бінцель Україна ГмбХ» було складено рахунок-фактуру від 10.11.2014 № 8323 на відповідні суми із зазначенням конкретного найменування товару (т. 1, а.с. 149).

Оскільки позивач отримав виручку від виготовленої продукції по видатковій накладній від 12.11.2014 № 7649 у період з 18.11.2014 по 19.12.2014, сума витрат, що були враховані позивачем для визначення обєкта оподаткування у листопадігрудні 2014 році по взаємовідносинах з підприємством з іноземними інвестиціями ТОВ «Бінцель Україна ГмбХ» за даними Книги обліку доходів та витрат (т. 2, а.с. 50-177), склала 29 418,25 грн. Зазначена сума підтверджується наявними у матеріалах справи копіями оборотно-сальдової відомості позивача по рахунку 281, таблицею руху товарно-матеріальних цінностей та готової продукції по видатковій накладній від 12.11.2014 № 7649 та зведеною таблицею по витратам за 2014 рік (т. 1, а.с. 153; т. 4, а.с. 146-150).

04.12.2014 на підставі договору поставки від 02.01.2014 № 425/1_2014, укладеного між позивачем та підприємством з іноземними інвестиціями ТОВ «Бінцель Україна ГмбХ», останнім виписано позивачу видаткову накладну № 8241 (т. 1, а.с. 159) на загальну суму 53 402,58 грн., в т.ч. ПДВ 8 900,43 грн., та прибуткову накладну № ПН-0000555 (т. 1, а.с. 160) на загальну суму 53 402,58 грн., в т.ч. ПДВ 8 900,43 грн. на такий товар із урахуванням конфігурацій: пальник; електродотримач; штекер; накінечник; спрей проти налипання. Також, підприємством з іноземними інвестиціями ТОВ «Бінцель Україна ГмбХ» було складено рахунок-фактуру від 04.12.2014 № 9005 на відповідні суми із зазначенням конкретного найменування товару (т. 1, а.с. 158).

Враховуючи, що позивач отримав виручку від виготовленої продукції по видатковій накладній від 04.12.2014 № 8241 у період з 04.12.2014 по 31.12.2014, сума витрат, що були враховані позивачем для визначення обєкта оподаткування у грудні 2014 року по взаємовідносинах з підприємством з іноземними інвестиціями ТОВ «Бінцель Україна ГмбХ» за даними Книги обліку доходів та витрат (т. 2, а.с. 50-177), склала 17 591,75 грн. Зазначена сума підтверджується наявними у матеріалах справи копіями оборотно-сальдової відомості позивача по рахунку 281, таблицею руху товарно-матеріальних цінностей та готової продукції по видатковій накладній від 04.12.2014 № 8241 та зведеною таблицею по витратам за 2014 рік (т. 1, а.с. 161; т. 4, а.с. 151-155).

Також, 16.12.2014 на підставі договору поставки, укладеного між позивачем та Приватним підприємством «Рокі-Вест», останнім виписано позивачу видаткову накладну № 655 (т. 1, а.с. 200) на загальну суму 24 692,87 грн., в т.ч. ПДВ 4 115,48 грн., та прибуткову накладну № ПН-0000571 (т. 1, а.с. 201) на загальну суму 24 692,87 грн., в т.ч. ПДВ 4 115,48 грн. на такий товар із урахуванням конфігурацій: перемикач; переключатель. Також, Приватним підприємством «Рокі-Вест» було складено рахунок на оплату від 09.12.2014 № 1137 на відповідні суми із зазначенням конкретного найменування товару (т. 1, а.с. 199).

Позивач 08.01.2015 та 27.01.2015 перерахував Приватному підприємству «Рокі-Вест» платежі у розмірі 23 000,00 грн. та 7 402,18 грн. відповідно, що підтверджується платіжними дорученнями від 08.01.2015 № 1039 та від 27.01.2015 № 1056 (т. 1, а.с. 202, 203).

Оскільки позивач отримав виручку від виготовленої продукції по видатковій накладній від 16.12.2014 № 655 у період з 16.12.2014 по 31.12.2014, сума витрат, що були враховані позивачем для визначення обєкта оподаткування у грудні 2014 року по взаємовідносинах з Приватним підприємством «Рокі-Вест» за даними Книги обліку доходів та витрат (т. 2, а.с. 50-177), склала 7 260,74 грн. Зазначена сума підтверджується наявними у матеріалах справи копіями оборотно-сальдової відомості позивача по рахунку 281, таблицею руху товарно-матеріальних цінностей та готової продукції по видатковій накладній від 16.12.2014 № 655 та зведеною таблицею по витратам за 2014 рік (т. 1, а.с. 204; т. 4, а.с. 159).

23.12.2014 на підставі договору поставки, укладеного між позивачем та ТОВ «Сімметрон-Україна», останнім виписано позивачу видаткову накладну № 11500602 (т. 1, а.с. 207) на загальну суму 31 891,20 грн., в т.ч. ПДВ 5 315,20 грн., та прибуткову накладну № ПН-0000581 (т. 1, а.с. 208) на загальну суму 31 891,20 грн., в т.ч. ПДВ 5 315,20 грн. на такий товар із урахуванням конфігурацій: діод; конденсатор; транзистор. Також, ТОВ «Сімметрон-Україна» було складено рахунок на оплату від 18.12.2014 № 11500602 на відповідні суми із зазначенням конкретного найменування товару (т. 1, а.с. 206).

Позивач 23.01.2015 перерахував ТОВ «Сімметрон-Україна» платіж у розмірі 31 891,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 23.01.2015 № 1050 (т. 1, а.с. 209).

Враховуючи, що позивач отримав виручку від виготовленої продукції по видатковій накладній від 23.12.2014 № 11500602 у період з 26.12.2014 по 30.12.2014, сума витрат, що були враховані позивачем для визначення обєкта оподаткування у грудні 2014 року по взаємовідносинах з ТОВ «Сімметрон-Україна» за даними Книги обліку доходів та витрат (т. 2, а.с. 50-177), склала 1 521,30 грн. Зазначена сума підтверджується наявними у матеріалах справи копіями оборотно-сальдової відомості позивача по рахунку 281, таблицею руху товарно-матеріальних цінностей та готової продукції по видатковій накладній від 23.12.2014 № 11500602 та зведеною таблицею по витратам за 2014 рік (т. 1, а.с. 210; т. 4, а.с. 160).

Крім того, 03.12.2014 ФОП ОСОБА_2 виписав позивачу видаткову накладну № РН-0000952 (т. 1, а.с. 174) на загальну суму 8 714,74 грн., в т.ч. ПДВ 1 452,46 грн., та прибуткову накладну № ПН-0000554 (т. 1, а.с. 175) на загальну суму 8 714,74 грн., в т.ч. ПДВ 1 452,46 грн. на такий товар із урахуванням конфігурацій: осердця феритові; сердечник; каркас; лента електроізоляційна. Також, ФОП ОСОБА_2 склав рахунок-фактуру від 02.12.2014 № СФ-0000987 на відповідні суми із зазначенням конкретного найменування товару (т. 1, а.с. 173).

Оскільки позивач отримав виручку від виготовленої продукції по видатковій накладній від 03.12.2014 № 952 у період з 10.12.2014 по 30.12.2014, сума витрат, що були враховані позивачем для визначення обєкта оподаткування у грудні 2014 року по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_2 за даними Книги обліку доходів та витрат (т. 2, а.с. 50-177), склала 1 630,16 грн. Зазначена сума підтверджується наявними у матеріалах справи копіями оборотно-сальдової відомості позивача по рахунку 281, таблицею руху товарно-матеріальних цінностей та готової продукції по видатковій накладній від 03.12.2014 № РН-0000952 та зведеною таблицею по витратам за 2014 рік (т. 1, а.с. 176; т. 4, а.с. 157-158).

08.12.2014 ФОП ОСОБА_2 виписав позивачу видаткову накладну № РН-0000960 (т. 1, а.с. 178) на загальну суму 1 024,80 грн., в т.ч. ПДВ 170,80 грн., та прибуткову накладну № ПН-0000565 (т. 1, а.с. 180) на загальну суму 1 024,80 грн., в т.ч. ПДВ 170,80 грн. на такий товар із урахуванням конфігурацій: осердця феритові. Також, ФОП ОСОБА_2 склав рахунок-фактуру від 08.12.2014 № СФ-0001002 на відповідні суми із зазначенням конкретного найменування товару (т. 1, а.с. 177).

Враховуючи, що позивач отримав виручку від виготовленої продукції по видатковій накладній від 08.12.2014 № 960 у період з 06.12.2014 по 31.12.2014, сума витрат, що були враховані позивачем для визначення обєкта оподаткування у грудні 2014 року по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_2 за даними Книги обліку доходів та витрат (т. 2, а.с. 50-177), склала 68,32 грн. Зазначена сума підтверджується наявними у матеріалах справи копіями оборотно-сальдової відомості позивача по рахунку 281, таблицею руху товарно-матеріальних цінностей та готової продукції по видатковій накладній від 08.12.2014 № РН-0000960 та зведеною таблицею по витратам за 2014 рік (т. 1, а.с. 179; т. 4, а.с. 158).

08.12.2014 ПП «Фахівець» виписало позивачу видаткову накладну № 2779 (т. 1, а.с. 168) на загальну суму 6 910,80 грн., в т.ч. ПДВ 1 151,80 грн., та прибуткову накладну № ПН-0000578 (т. 1, а.с. 169) на загальну суму 6 910,80 грн., в т.ч. ПДВ 1 151,80 грн. на такий товар: клапан. Також, ПП «Фахівець» було складено рахунок на оплату від 04.12.2014 № DZKSP003790 на відповідні суми із зазначенням конкретного найменування товару (т. 1, а.с. 167).

Позивач 05.01.2015 перерахував ПП «Фахівець» платіж у розмірі 6 910,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 05.01.2015 № 1032 (т. 1, а.с. 170).

Оскільки позивач отримав виручку від виготовленої продукції по видатковій накладній від 06.12.2014 № 960 у період з 26.12.2014 по 30.12.2014, сума витрат, що були враховані позивачем для визначення обєкта оподаткування у грудні 2014 року по взаємовідносинах з ПП «Фахівець» за даними Книги обліку доходів та витрат (т. 2, а.с. 50-177), склала 57,59 грн. Зазначена сума підтверджується наявними у матеріалах справи копіями оборотно-сальдової відомості позивача по рахунку 281, таблицею руху товарно-матеріальних цінностей та готової продукції по видатковій накладній від 08.12.2014 № 2779 та зведеною таблицею по витратам за 2014 рік (т. 1, а.с. 210; т. 4, а.с. 156).

Таким чином, загальна сума витрат, яку позивач врахував для визначення обєкта оподаткування у 2014 році, склала 57 548,11 грн. (29 418,25 грн. + 17 591,75 грн. + 7 260,74 грн. + 1 521,30 грн. + 1 630,16 грн. + 68,32 грн. + 57,59 грн. = 57 548,11 грн.).

03.12.2015 на підставі договору поставки від 02.01.2014 № 425/1_2014, укладеного між позивачем та підприємством з іноземними інвестиціями ТОВ «Бінцель Україна ГмбХ», останнім виписано позивачу видаткову накладну № 9082 (т. 2, а.с. 17) на загальну суму 86 490,30 грн., в т.ч. ПДВ 14 415,05 грн., та прибуткову накладну № ПН-0000610 (т. 2, а.с. 18) на загальну суму 86 490,30 грн., в т.ч. ПДВ 14 415,05 грн. на такий товар із урахуванням конфігурацій: пальник; електродотримач; штекер; пальник. Також, підприємством з іноземними інвестиціями ТОВ «Бінцель Україна ГмбХ» було складено рахунок-фактуру від 03.12.2015 № 10437 на відповідні суми із зазначенням конкретного найменування товару (т. 2, а.с. 16).

Враховуючи, що позивач отримав виручку від виготовленої продукції по видатковій накладній від 03.12.2014 № 9082 у період з 04.12.2015 по 28.12.2015, сума витрат, що була врахована позивачем для визначення обєкта оподаткування у грудні 2015 року по взаємовідносинах з підприємством з іноземними інвестиціями ТОВ «Бінцель Україна ГмбХ» за даними Книги обліку доходів та витрат (т. 2, а.с. 50-177), склала 25 315,48 грн. Зазначена сума підтверджується наявними у матеріалах справи копіями оборотно-сальдової відомості позивача по рахунку 281, таблицею руху товарно-матеріальних цінностей та готової продукції по видатковій накладній від 03.12.2015 № 9082 та зведеною таблицею по витратам за 2015 рік (т. 2, а.с. 19; т. 4, а.с. 161-163).

22.12.2015 на підставі договору поставки від 02.01.2014 № 425/1_2014, укладеного між позивачем та підприємством з іноземними інвестиціями ТОВ «Бінцель Україна ГмбХ», останнім виписано позивачу видаткову накладну № 9572 (т. 2, а.с. 25) на загальну суму 688,04 грн., в т.ч. ПДВ 113,34 грн., та прибуткову накладну № ПН-0000648 (т. 2, а.с. 26) на загальну суму 688,04 грн., в т.ч. ПДВ 113,34 грн. на такий товар: зажим маси. Також, підприємством з іноземними інвестиціями ТОВ «Бінцель Україна ГмбХ» було складено рахунок-фактуру від 22.12.2015 № 11015 на відповідні суми із зазначенням конкретного найменування товару (т. 2, а.с. 24).

Оскільки позивач отримав виручку від виготовленої продукції по видатковій накладній від 22.12.2015 № 9572 у період з 22.12.2015 по 24.12.2015, сума витрат, що були враховані позивачем для визначення обєкта оподаткування у 2015 грудні року по взаємовідносинах з підприємством з іноземними інвестиціями ТОВ «Бінцель Україна ГмбХ» за даними Книги обліку доходів та витрат (т. 2, а.с. 50-177), склала 377,80 грн. Зазначена сума підтверджується наявними у матеріалах справи копіями оборотно-сальдової відомості позивача по рахунку 281, таблицею руху товарно-матеріальних цінностей та готової продукції по видатковій накладній від 22.12.2015 № 9572 та зведеною таблицею по витратам за 2015 рік (т. 2, а.с. 29; т. 4, а.с. 164).

25.12.2015 на підставі договору поставки від 02.01.2014 № 425/1_2014, укладеного між позивачем та підприємством з іноземними інвестиціями ТОВ «Бінцель Україна ГмбХ», останнім виписано позивачу видаткову накладну № 9750 (т. 2, а.с. 31) на загальну суму 27 582,00 грн., в т.ч. ПДВ 4 597,00 грн., та прибуткову накладну № ПН-0000649 (т. 2, а.с. 32) на загальну суму 27 582,00 грн., в т.ч. ПДВ 4 597,00 грн. на такий товар: пальник; накінечник; спрей для липання. Також, підприємством з іноземними інвестиціями ТОВ «Бінцель Україна ГмбХ» було складено рахунок-фактуру від 25.12.2015 № 11188 на відповідні суми із зазначенням конкретного найменування товару (т. 2, а.с. 30).

Враховуючи, що позивач отримав виручку від виготовленої продукції по видатковій накладній від 25.12.2015 № 9750 у період з 25.12.2015 по 30.12.2015, сума витрат, що були враховані позивачем для визначення обєкта оподаткування у грудні 2015 року по взаємовідносинах з підприємством з іноземними інвестиціями ТОВ «Бінцель Україна ГмбХ» за даними Книги обліку доходів та витрат (т. 2, а.с. 50-177), склала 9 605,30 грн. Зазначена сума підтверджується наявними у матеріалах справи копіями оборотно-сальдової відомості позивача по рахунку 281, таблицею руху товарно-матеріальних цінностей та готової продукції по видатковій накладній від 25.12.2015 № 9750 та зведеною таблицею по витратам за 2015 рік (т. 2, а.с. 35; т. 4, а.с. 165).

Також, 25.12.2015 ЗФ ПАТ «ОСОБА_1 і Ко» виписало позивачу видаткову накладну № 507409 (т. 2, а.с. 37) на загальну суму 4 831,08 грн., в т.ч. ПДВ 805,18 грн., та прибуткову накладну № ПН-0000651 (т. 2, а.с. 38) на загальну суму 4 831,08 грн., в т.ч. ПДВ 805,18 грн. на такий товар: болт; гайка; шайба; заклепка; стяжка прозора. Також, ЗФ ПАТ «ОСОБА_1 і Ко» було складено рахунок-фактуру від 25.12.2015 № 510977 на відповідні суми із зазначенням конкретного найменування товару (т. 2, а.с. 36).

Оскільки позивач отримав виручку від виготовленої продукції по видатковій накладній від 25.12.2015 № 507409 у період з 25.12.2015 по 30.12.2015, сума витрат, що була врахована позивачем для визначення обєкта оподаткування у грудні 2015 року по взаємовідносинах з ЗФ ПАТ «ОСОБА_1 і Ко» за даними Книги обліку доходів та витрат (т. 2, а.с. 50-177), склала 286,98 грн. Зазначена сума підтверджується наявними у матеріалах справи копіями оборотно-сальдової відомості позивача по рахунку 281, таблицею руху товарно-матеріальних цінностей та готової продукції по видатковій накладній від 25.12.2015 № 507409 та зведеною таблицею по витратам за 2015 рік (т. 2, а.с. 40; т. 4, а.с. 166).

Загальна сума витрат, яку позивач врахував для визначення обєкта оподаткування у 2015 році, складає 35 585,56 грн. (377,80 грн. + 25 315,48 грн. + 9 605,30 грн. + 286,98 грн. = 35 585,56 грн.).

Для ведення аналітичного обліку запасів позивачем застосовано патріонний метод. Кожна партія отриманих запасів відображена ним в аналітичних рахунках 281 «Товари на складі» (т. 2, а.с. 188-205; т. 3, а.с. 35-88, 191-203; т. 5, 15-236; т. 6, а.с. 1-230), підсумки яких включені до бухгалтерського та податкового обліку.

Таким чином, вбачається, що позивач формував та сплачував до бюджету податок на доходи фізичних осіб, які сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у тому періоді, в якому реалізовував вироблену продукцію.

Оцінюючи правомірність визначення позивачем протягом 2013-2015 років суми податку на доходи фізичних осіб, що були ним сплачені за результатами річного декларування, суд виходить із такого.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 ПК України обєктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Згідно з п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

За приписами п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 38.11 цієї статті, п. 140.2-140.5 ст. 140, ст.ст. 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Пунктом 138.4 ст. 138 ПК України, який діяв до грудня 2014 року, було регламентовано, що витрати, які формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, що включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

До витрат не включаються витрати, які не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (абз. 1 п.п. 139.1.9. п. 139.1. ст. 139 ПК України).

Таким чином, до складу витрат належать лише витрати, які прямо передбачені вищевказаними нормами ПК України та безпосередньо повязані з господарською діяльністю підприємства і не зазначені у п. 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу, за умови дотримання правил формування витрат.

У свою чергу, за визначенням п.п. 14.1.27 п. 14.1. ст. 14 ПК України витрати це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» (далі Положення), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку» та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248 витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобовязань.

Згідно з п. 6 Положення витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Пунктом 7 Положення регламентовано, що витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Отже, із наведених вище положень нормативних актів у досліджуваній сфері правовідносин вбачається, що право платника податку на витрати виникає в періоді отримання доходу від реалізації таких товарів, робіт, послуг за наявності підтвердження понесених витрат первинними документами, що складаються відповідно до вимог ведення бухгалтерського обліку та внаслідок зменшення власного капіталу, тобто зменшення активів або збільшенням зобов'язань.

Судом встановлено, що у досліджуваному відповідачем періоді позивач мав господарські взаємовідносини з підприємством з іноземними інвестиціями ТОВ «Бінцель Україна ГмбХ», ТОВ «Роки-Вест», ТОВ «Сіммерон Україна», ФОП ОСОБА_2, ПП «Фахівець-П», ЗФ ПАТ «ОСОБА_1 і Ко» ТОВ «Інтер Інформ», у яких він придбавав комплектуючі для виробництва власної продукції.

Господарські операції позивача з вказаними вище контрагентами відповідають меті його діяльності та підтверджуються первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, а саме: копіями податкових та видаткових накладних, які складені за результатами проведених операцій та не мають дефектів форми, змісту або походження; копіями платіжних доручень та рахунків-фактур (т. 1, а.с. 112-137).

Понесені витрати позивач формував у періоді отримання доходів від реалізації виготовленої із придбаних комплектуючих продукції (зварювального обладнання), про що свідчать дані Книги обліку доходів та витрат (т. 2, а.с. 50-177), а також таблиці руху товарно-матеріальних цінностей та готової продукції по досліджуваним видатковим накладним (т. 4, а.с. 142-166; т. 5, а.с. 3-12). Отже, на переконання суду, позивач діяв у відповідності до вимог п. 138.4 ПК України, чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Твердження відповідача відносно того, що позивач безпідставно відносив до складу валових витрат витрати по товару, який був отриманий від постачальників, але не сплачений протягом звітного періоду, суд вважає такими, що не знайшли нормативного та документального підтвердження.

Отже, вищезазначені та досліджені докази у їх сукупності підтверджують необґрунтованість висновків відповідача щодо заниження позивачем у 2013-2015 роках суми податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності та, відповідно, завищення валових витрат. Натомість, суд вважає, що у матеріалах справи наявні докази, які підтверджують правомірність формування позивачем суми податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності та визначення суми валових витрат.

Відтак, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 28.03.2016 № НОМЕР_1 та податкове повідомлення-рішення від 01.04.2016 № НОМЕР_2 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Таким чином, в цій частині позов слід задовольнити.

Оцінюючи правомірність рішення про застосування штрафних санкцій від 28.03.2016 № 000551702 та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.03.2016 № Ф-, суд виходить із такого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п.п. 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Згідно з п. 11 ст. 8 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7

цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Пунктом 8 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI визначено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Судом встановлено, що рішення про застосування штрафних санкцій від 28.03.2016 № 000551702 та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.03.2016 № Ф- є повязаними з податковим повідомленням-рішенням від 28.03.2016 № НОМЕР_1 та податковим повідомленням-рішенням від 01.04.2016 № НОМЕР_2, оскільки вони прийняті відповідачем з тих же підстав, що викладені в ОСОБА_2 перевірки.

Отже, суд із урахуванням встановлених вище обставин дійшов висновку, що рішення про застосування штрафних санкцій від 28.03.2016 № 000551702 та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.03.2016 № Ф- також є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування рішення про застосування штрафних санкцій від 28.03.2016 № 000551702 та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.03.2016 № Ф- є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Отже, в цій частині позов також слід задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач, на переконання суду, довів протиправність податкового повідомлення-рішення від 28.03.2016 № НОМЕР_1, податкового повідомлення-рішення від 01.04.2016 № НОМЕР_2, рішення про застосування штрафних санкцій від 28.03.2016 № 000551702 та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.03.2016 № Ф-

При цьому, суд вважає, що відповідачем не надано достатніх та переконливих доказів заниження позивачем протягом 2013-2015 років податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, завищення валових витрат, та відповідно, заниження сум єдиного внеску.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанціями від 06.04.2016 № 0.0.531693038.1 та від 01.04.2016 № 0.0.529865709.1 (т. 1, а.с. 77) підтверджується сплата позивачем судового збору на загальну суму 1 347,41 грн. Отже, відповідна сума підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 94, 98, 158 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішень субєкта владних повноважень.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області форми «Р» від 28.03.2016 № НОМЕР_1, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобовязання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» у розмірі 45 318,45 грн., у т.ч. за податковими зобовязаннями 36 254,76 грн. та за штрафними санкціями 9 063,69 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області форми «Р» від 01.04.2016 № НОМЕР_2, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобовязання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» у розмірі 2 131,85 грн., у т.ч. за податковими зобовязаннями 1 705,48 грн. та за штрафними санкціями 426,37 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.03.2016 № 000551702 в частині застосованого штрафу у розмірі 8 350,16 грн.

Визнати протиправним та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 14.03.2016 № Ф-, якою фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 нараховано суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 78 946,03 грн.

Судовий збір у розмірі 1 347,41 грн. (одна тисяча триста сорок сім гривень сорок одна копійка) присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер 8) за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Прудивус