Справа № 22-а/0690/1475/11
Суддя: Косигіна Л. М.
Дата ухвалення: 2011-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/1475/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.M.

суддів: Жигановської О.С., Матюшенка І.В.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ружинському районі Житомирської області, Державного казначейства України про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення невиплачених коштів

за апеляційними скаргами Управління Пенсійного фонду України в Ружинському районі Житомирської області, Державного казначейства України

на постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 30 червня 2009 року, -

встановила:

У червні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо виплати надбавки до пенсії у меншому розмірі, ніж визначено Законом України "Про соціальний захист дітей війни", стягнути з Управління ПФУ в Ружинському районі доплату до пенсії в сумі 1426 грн. 14 коп. за 2007-2008 p.p. та зобов'язати Державне казначейство України виділити і перерахувати кошти на проведення вказаних виплат.

Постановою Ружинського районного суду Житомирської області від 30 червня 2009 року позов задоволено.

В апеляційних скаргах Державне казначейство України та Управління ПФУ в Ружинському районі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просять постанову скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга Державного казначейства України підлягає задоволенню, а скарга Управління ПФУ в Попільнянському районі підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

АПЕЛЯЦІЙНИЙ

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дитиною війни та відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком /а.с. 4, 5/. Однак, підвищення до пенсії вона отримує у розмірі, встаб, 7/.

Пунктом 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

У відповідності до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення п. 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 22 травня 2008 року спірні правовідносини регулюються ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а тому позивачка має право на отримання соціальної допомоги у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм обрахунку доплати до пенсії дітям війни є мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм обрахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає. Тому, положення ч. 3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини для обрахування доплат, передбачених ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Також слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530 "Про Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" встановлюється не розмір мінімальної пенсії з якого обчислюється доплата особам, які мають статус "дитини війни", а конкретний розмір такої доплати, що суперечить змісту ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вишу юридичну силу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 3 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами, в тому числі і постановою Кабінету Міністрів України.

Таким чином, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що при визначенні позивачу розміру соціальної допомоги підлягає застосуванню ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а не постанова Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 р., яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Доводи Управління "ПФУ в Ружинському районі щодо правомірності дій у зв'язку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. При цьому, колегія суддів бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справа "Кечко проти України", "Бурдов проти Росії", №59498/00, пар. 35, ECHR. 2002-Ш (mutatis mutandis), справа YVONNE Van Duyn V. Home Office (Case 41/74 van Duyn V. Home Office ); справа про принцип юридичної визначеності.

Крім того, відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 року № 1261 та з урахуванням Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління ПФУ від 30.04.2002 року № 8-2 /з відповідними змінами /, управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає /здійснює перерахунок/ і виплачує пенсії та інші виплати згідно чинного законодавства. Тому, відповідачем у справах щодо здійснення перерахунку соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, за відповідними позовами є управління Пенсійного фонду України.

Проте, прийшовши до висновку про неправомірність дій Управління ПФУ в Ружинському районі, та стягуючи недоплачені кошти за 2007-2008 роки, суд першої інстанції не врахував наступне.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Так, Управління ПФУ в Ружинському районі в запереченнях на позовну заяву наполягало на застосуванні наслідків пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом /а.с. 15-16/. За таких обставин, суд першої інстанції повинен був відмовити у задоволенні позову про визнання дій неправомірними та стягнення невиплачених коштів за період з 09.07.2007 року по 31.12.2008 року, з 22.05.2008 року по 12.06.2008 року. Посилання суду на те, що про порушення свого права позивачка дізналася тільки отримавши листа Управління ПФУ в Ружинському районі є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Крім того, зобов'язуючи Державне казначейство України перерахувати Управлінню ПФУ в Ружинському районі кошти, необхідні для виплати позивачки, суд не зазначив матеріальний закон, на підставі якого він поклав на вказаний орган таке зобов'язання. Законом України "Про соціальний захист дітей війни" такий обов'язок не встановлений.

Відповідно до ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодування шкоди, заподіяної незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене та відповідні спеціальні законодавчі акти, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, суд може визнати дії відповідачів законними чи незаконними та в разі незаконності таких дій - зобов'язати провести нарахування /донарахування/ та виплату належних сум відповідно до закону, не ухвалюючи при цьому рішення про визначення конкретного розміру виплат.

За таких, постанова суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з постановлениям нової ухвали по суті вимог.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198,202, 202 211, 212 КАС України, колегія суддів, -

постановила

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ружинському районі Житомирської області задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Державного казначейства України задовольнити.

Постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 30 червня 2009 року скасувати частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ружинському районі здійснити перерахунок соціальної допомоги, виплаченої ОСОБА_1 за період з 12.06.2008 року по 12.06.2009 року, виходячи з розміру 30% мінімальної пенсії за віком.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанову суду в частині визнання дій неправомірними залишити без змін.

набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді