Справа № 815/6499/16
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6499/16
У Х В А Л А

09 березня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретаря судового засідання Соколова М.С.

за участі:

позивача - ОСОБА_1,-

представника позивача - ОСОБА_2 (згідно ордеру та угоди про надання праововї допомоги), -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання представника Головного управління Національної поліції в Одеській області про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Атестаційної комісії №10 Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання незаконним та скасування рішення (висновку), визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового утримання, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, 29 листопада 2016 року звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом та 15 лютого 2017 року уточненим адміністративним позовом (т.1 а.с. 175-185) до Атестаційної комісії № 10 Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області про:

- визнання незаконним та скасування рішення (висновок) Атестаційної комісії №10 Головного управління Національної поліції України в Одеській області від 26.02.2016 року, стосовно лейтенанта поліції ОСОБА_1;

- визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції України в Одеській області №1309 о/с від 15.11.2016 року, в частині звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновлення лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді слідчою Шевченківського відділу поліції Приморського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області;

- стягнення з Головного управління Національної поліції України в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошового утримання за час вимушеного прогулу за період з 16.11.2016 року по день винесення постанови.

24 січня 2017 року від представника відповідача - Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшло клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, яке обґрунтоване тим, що позивач 02.03.2016 року ознайомилась з атестаційним листом та з викладеним у ньому рішенні, однак свій позов подала у листопаді 2016 року.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що відсутні підстави для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч.1). Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2). Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.3).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Частиною 2 ст. 8 КАС України, передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Європейський Суд з прав людини у справі Delcourt v. Belgium зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення». Та у справі Bellet v. France Європейський Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Також з рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», вбачається правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

З зазначених рішень Європейського Суду з прав людини вбачається, що основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Право на доступ до суду, закріплене у п.6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Положеннями ч. 1 ст.100 КАС України визначено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Суд звертає увагу, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Пропущення строку звернення до суду з поважних причин за умови відсутності ознак недбалого ставлення позивача до реалізації права на справедливий судовий розгляд не може бути перешкодою для надання судового захисту порушеним правам особи.

З матеріалів справи вбачається, що рішення (висновок) атестаційної комісії № 10 ГУНП в Одеській області прийнято відносно позивача 26.02.2016 року, ОСОБА_1 з ним ознайомлена 02.03.2016 року.

Не погодившись з висновком, прийнятим атестаційною комісією № 10 ГУНП в Одеській області за результатом атестування позивача, ОСОБА_1 оскаржила його в адміністративному порядку.

Положеннями п. 24, 25 та п. 28 розділу ІV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України від 17.11.2015 року № 1465, визначено, що за результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції (п. 24). Поліцейський, який атестувався, ознайомлюється з висновком атестування, зазначає дату та підпис. Якщо протягом 5 робочих днів поліцейський, який проходив атестування, не ознайомлюється без поважних причин, що підтверджується документально, з висновком атестування, його результати оприлюднюються на офіційному веб-сайті МВС, Національної поліції України чи відповідного органу поліції (п. 25). Керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу (п. 28).

До суду не надано відповідачами належних документальних доказів, що позивач протягом 5 робочих днів не ознайомлювалась з рішенням апеляційної атестаційної комісії без поважних причин.

З атестаційного листа позивача (а.с.166, 192) вбачається, що з висновком апеляційної атестаційної комісії ОСОБА_1 не ознайомлена.

На підставі висновку атестації від 26.02.2016 року через вісім місяців наказом ГУНП в Одеській області від 15.11.2016 року №1309 о/с ОСОБА_1, звільнено зі служби в поліції за п. 5 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність). Позивач звернувся до суду з даним позовом 29.11.2016 року. Отже, наявність нереалізованих негативних висновків атестаційної комісії має триваючу невичерпану дію та беззаперечно впливає на права та інтереси позивача, є перешкодою у реалізації його права на працю, оскільки підставою для звільнення є рішення атестації відносно ОСОБА_1 від 26.02.2016 року.

Крім того суд враховує, що поряд з висновками атестаційної комісії позивач оскаржила наказ про її звільнення зі служби в поліції, який прийнятий на підставі висновків атестаційної комісії, тому вирішуючи спір по суті суд зобов'язаний надати оцінку висновкам атестаційної комісії щодо службової невідповідності ОСОБА_1

Отже, суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, спрямовану на ефективний доступ особи до суду для захисту її порушеного права та дійшов висновку про те, що позивачем не пропущений строку звернення до суду з позовними вимогами до Атестаційної комісії №10 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Судом встановлено, що позивача звільнено з посади слідчого Шевченківського відділення поліції Приморського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області наказом №1309 о/с від 15.11.2016 року.

Отже, місячний строк звернення до суду з даним адміністративним позовом слід обраховувати щонайменше з 15.11.2016 року, тобто з дати прийняття спірного наказу.

Позивач звернувся до суду 29.11.2016 року, тобто в межах місячного строку, встановленого ст.99 КАС України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Атестаційної комісії №10 Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання незаконним та скасування рішення (висновку), визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового утримання є таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. ст. 99, 100, 160, 165 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Головного управління Національної поліції в Одеській області про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Атестаційної комісії №10 Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання незаконним та скасування рішення (висновку), визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового утримання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Повний текс ухвали складено та підписано суддею 13.03.2017 року.

Суддя О.А. Вовченко