Справа № 808/3513/16
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року о 12 год. 55 хв.Справа № 808/3513/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Батигіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства Мотор Січ,

до: Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м Запоріжжі Міжрегіонального ГУ ДФС, м. Запоріжжя

про: визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Мотор Січ (надалі - позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжя Межрегіонального ГУ ДФС (надалі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.11.2016 у повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Зокрема зазначив, що на підтвердження реальності вчинення господарських операцій по взаємовідносинах з ТОВ «НВП «Спецсервіс», ТОВ «Авіатехпром», ПП «Гарант-плюс», ТОВ «Бізнес простір груп» є всі первинні бухгалтерські документи, що підтверджують вчинення операцій з контрагентами за період квітень - липень 2016 р. ОСОБА_1 перевірки ґрунтуються лише на даних АІС «ОСОБА_2 блок» без посилань на жодний первинний бухгалтерський документ. Просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечив з підстав, зазначених у письмових запереченнях (вх. №35013 від 07.12.2016) та пояснив, що під час проведення перевірки відповідачем встановлені порушення позивачем ОСОБА_2 кодексу України. Зазначає, що при формуванні податкового кредиту квітня липня 2016 року позивачем неправомірно враховано суму ПДВ у розмірі 4687245 грн. у звязку з включенням податкових накладних по ТОВ «НВП «Спецсервіс», ТОВ «Авіатехпром», ПП «Гарант-плюс», ТОВ «Бізнес простір груп». В результаті аналізу податкової звітності зазначених контрагентів, податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних (АІС «Єдиний реєстр податкових накладних») («Архів податкової звітності»), встановлено, що наведені вище постачальники АТ «Мотор Січ» не є виробниками або імпортерами продукції та відображали придбання аналогічних товарів, реалізованих в подальшому АТ «Мотор Січ», у своїх постачальників, в свою чергу останніми така продукція самостійно не виготовлялась, не придбавалась та не імпортувалась по всьому ланцюгу постачання. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

З матеріалів справи судом встановлено, що ПАТ Мотор Січ зареєстроване 25.05.1994 виконавчим комітетом Запорізької міської ради, на момент проведення перевірки перебувало на податковому обліку в СДПІ та було платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва № 100225420 від 16.05.2009. Основний вид діяльності виробництво летальних апаратів, включаючи космічні.

СДПІ з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби на підставі направлень №130, 131 від 21.09.2016 та на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20, пп.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 78.1 ст. 78 ОСОБА_2 кодексу України, відповідно до наказу СДПІ №237 від 21.09.2016 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «Мотор Січ» з питання правильності відображення в податковому обліку з ПДВ господарських операцій по взаємовідносинам з контрагентами та за періоди наведеними у додатку №1 до акту перевірки, результати якої оформлені актом перевірки №100/28-04-41-02/14307794 від 18.10.2016 (а.с. 95-195 том 1).

Як вбачається з акту перевірки відповідач дійшов висновку, про порушення позивачем вимог пп. 192.1.1 п. 192.1 ст.192, абз. «а» п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п.200.1, абз. «б» п. 200.4 ст. 200 ОСОБА_2 Кодексу України, п.5 розділу ІІІ, пп. 1, пп.3 п. 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом МФУ від 28.01.2016 №21, в результаті чого АТ "Мотор Січ" завищено суму бюджетного відшкодування у сумі 4687245 грн., в тому числі: квітень 2016 р. 2114062 грн., травень 2016 - 2120435 грн., червень 2016 р. 354890 грн., липень 2016 р. 97858 грн.

На акт перевірки позивач подав письмові заперечення, які відповідачем залишено без задоволення (а.с.82-94 том 1).

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 03.11.2016, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 4 687 245 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 2 343 622 грн. 50 коп. (а.с.80 том 1).

Не погоджуючись із висновками акту перевірки та прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.

З матеріалів позовної заяви та пояснень представників вбачається, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення став висновок контролюючого органу про відсутність підтвердження правомірності включення до складу податкового кредиту податкових накладних, виписаних постачальниками ТОВ «НВП «Спецсервіс», ТОВ «Авіатехпром», ПП «Гарант-плюс», ТОВ «Бізнес простір груп».

Разом з тим, суд не може погодитися з правомірністю оскаржуваного податкового повідомленнярішення, з огляду на таке.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ОСОБА_2 кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ОСОБА_2 кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Як встановлено пунктом 198.1 статті 198 ОСОБА_2 кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 ОСОБА_2 кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 ОСОБА_2 кодексу України).

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 ОСОБА_2 кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 ОСОБА_2 кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 ОСОБА_2 кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на формування податкового кредиту із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник повинен мати податкові накладні, первинні бухгалтерські документи, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначені для використання у власній господарській діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до ст. 200 ОСОБА_2 кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Щодо висновків відповідача про неправомірність формування позивачем податкового кредиту по господарських операціях з ТОВ «Авіатехпром», ТОВ «НВП «Спецсервіс», , ПП «Гарант-плюс», ТОВ «Бізнес простір груп» суд зазначає таке.

1. Перевіркою було встановлено, що ПАТ «Мотор Січ» у квітні - травні 2016 року мало взаємовідносини з ТОВ «Авиатехпром» відповідно до:

- договору поставки №4987/15Д(УЗ) від 26.02.2015 на придбання авіа-комплектуючих згідно специфікацій;

-конракту №1323/658-І65-045-УА804 (ВТД) від 09.03.2016 на поставку авіадвигуна АИ-20М №Н2846169;

-контракту №1323/658-І16-046-УА804 (ВТД) від 09.03.2016 на поставку головних вертольотних редукторів згідно специфікацій.

Як свідчать матеріали справи, згідно наданої ПАТ «Мотор Січ» до податкового органу податкової звітності з податку на додану вартість за квітень-травень 2016 встановлено включення до складу податкового кредиту податкових накладних, виписаних постачальником ТОВ «Авиатехпром», сума ПДВ за операціями з товару складає 1 674 443 грн. 33 коп.

До матеріалів справи підприємством ПАТ «Мотор Січ» надані документи, складені на виконання договору поставки №4987/15Д(УЗ) від 26.02.2015, контракту №1323/658-І65-045-УА804 (ВТД) від 09.03.2016, контракту №1323/658-І16-046-УА804 (ВТД) від 09.03.2016: додаткові угоди, специфікації, видаткові накладні, рахунки, товарно-транспортні накладні, сертифікати якості, паспорти на вироби. (а.с. 110-233 т.2).

Продукцію оприбутковано на склад позивача, в підтвердження чого надані приходні ордери. Операції відображені у бухгалтерському обліку ПАТ «Мотор Січ» у періоді квітень-травень 2016 року.

Як зазначив представник відповідача, товари що поставлялися ТОВ «Авиатехпром» на адресу «Мотор Січ» придбано у інших підприємств, по ланцюгу придбання у яких не підтверджується імпорт чи виготовлення таких товарів, що на думку перевіряючих підтверджується проведеним аналізом податкового кредиту цього підприємства та його контрагентів за допомогою АІС «Єдиний реєстр податкових накладних» та АІС «ОСОБА_2 блок». Крім того, представник відповідача зазначив про встановлення відсутності володіння чи оренди приміщень, у яких ТОВ «Авиатехпром» здійснює свою господарську діяльність.

2. Перевіркою було встановлено, що ПАТ «Мотор Січ» у квітні - травні 2016 року мало взаємовідносини з ПП «Гарант Плюс» відповідно до:

-договору поставки №4183/15-Д (УЗ) від 12.02.2015 на придбання авіа-комплектуючих (а.с.76-78 т.4 );

- договору на поставку поковки №7929/11-Д(УЗ) від 07.07.2011 (а.с.107-110 т.4).

Згідно наданої ПАТ «Мотор Січ» до податкового органу податкової звітності з податку на додану вартість за квітень-травень 2016 встановлено включення до складу податкового кредиту податкових накладних, виписаних постачальником ПП «Гарант Плюс», сума ПДВ за операціями з придбання товару складає 1301 541 грн. 93 коп.

До матеріалів справи підприємством ПАТ «Мотор Січ» надані документи, складені на виконання договорів поставки №4183/15-Д (УЗ) від 12.02.2015 та №7929/11-Д(УЗ) від 07.07.2011: додаткові угоди, специфікації, видаткові накладні, рахунки, сертифікати якості, паспорти на вироби, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення (а.с. 76-252 т.4, 1-175 т.6).

Операції відображені у бухгалтерському обліку ПАТ «Мотор Січ» у періоді квітень-травень 2016 року. Продукцію оприбутковано на склад позивача, в підтвердження чого надані приходні ордери.

ОСОБА_1 перевіряючих щодо не підтвердження відповідними первинними документами та невідповідності задекларованих даних учасників вказаних господарських операцій на суму ПДВ 1 216 887 грн. ґрунтується на інформації отриманої від Запорізької ОДПІ, а саме довідки зустрічної звірки №11/08-29-14-01/31176553 від 27.09.2016 по ПП «Гарант Плюс» щодо взаємовідносин з платником податків АТ «Мотор Січ» за березень червень 2016 р. в якій зазначено, що реалізовані АТ «Мотор Січ» авіа-комплектуючі були придбані ПП «Гарант плюс» ТОВ «Сонкей» (код 39282681), ТОВ «Укрексімтрейд» (код 35633313), ТОВ «Хорнет М» (код 40062429), ТОВ «Нотат Плюс» (код 40062481).

Із пояснень представника відповідача зясовано, що за наслідками проведеного аналізу податковий орган не зміг дійти висновку про походження придбаного позивачем товару, оскільки не було встановлено виробника чи імпортера такого товару. По ланцюгу постачальників ПП «Гарант Плюс» встановлено придбання товарів відмінних від тих, що було поставлено позивачу, а також не встановлено фактів володіння чи оренди приміщень у контрагентів ПП «Гарант Плюс», що дозволяли б їм здійснювати господарську діяльність.

3.Перевіркою було встановлено, що ПАТ «Мотор Січ» у квітні 2016 року мало взаємовідносини з ТОВ «НВП Спецсервіс» відповідно до:

-Договору поставки №26/10(УЗ) від 07.10.2015 на придбання комплектуючих згідно специфікацій (а.с. 177-180 т.5).

Згідно наданої ПАТ «Мотор Січ» до податкового органу податкової звітності з податку на додану вартість за квітень-травень 2016 встановлено включення до складу податкового кредиту податкових накладних, виписаних постачальником ТОВ «НВП Спецсервіс», сума ПДВ за операціями з придбання товару складає 1 298 166 грн. 66 коп.

Позивачем надані до матеріалів справи документи в підтвердження господарських операцій з ТОВ «НВП Спецсервіс» на виконання Договору поставки №26/10(УЗ) від 07.10.2015: Договір, видаткові накладні, платіжні доручення, паспорти на вироби, товарно-транспортні накладні (а.с. 176 233 т. 5).

Операції відображені у бухгалтерському обліку ПАТ «Мотор Січ» у періоді квітень 2016 року. Продукцію оприбутковано на склад позивача, в підтвердження чого надані приходні ордери.

Із пояснень представника відповідача з'ясовано, що в результаті аналізу податкової звітності ТОВ «НВП Спецсервіс» та податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних (АІС «Єдиний реєстр податкових накладних» (Архів податкової звітності) встановлено, що ТОВ «НВП Спецсервіс» в лютому, квітні 2016 року відображало придбання товарів, що в подальшому були реалізовані АТ «Мотор Січ» у ТОВ «АРТ терія» та ТОВ «Люкс консоріс».

Проведеним аналізом податкового кредиту підприємства ТОВ «Арт терія», за допомогою АІС «Єдиний реєстр податкових накладних» та АІС «ОСОБА_2 блок» встановлено, що ТОВ «Арт терія» у лютому 2016 р. відображало придбання черевиків жіночих, тканини, іграшок, фруктів та овочів, електропобутових приладів, продуктів харчування, плівки. Вважає, що авіа-комплектуючі, які були реалізовані на адресу позивача, ТОВ «Арт терія» у своїх постачальників не придбавало.

Також, представник відповідача пояснив, що проведеним аналізом податкового кредиту підприємства ТОВ «Люкс консоріс», за допомогою АІС «Єдиний реєстр податкових накладних» та АІС «ОСОБА_2 Блок» встановлено, що ТОВ «Люкс консоріс» у квітні 2016 року відображало придбання тканини, продуктів харчування, напоїв, компютерів, овочів та фруктів, дитячих виробів, сантехніки, стальних бочок, стальних ручок, піддонів душових кабін, послуг навантаження та розвантаження, будівельних матеріалів, меблів, взуття, побутових електроприладів, бензину. Зазначає, що авіа-комплектуючі, які були реалізовані на адресу позивача, ТОВ «Люкс консоріс» у своїх постачальників не придбавало.

4.Перевіркою було встановлено, що ПАТ «Мотор Січ» у червні, липні 2016 року мало взаємовідносини з ТОВ «Бізнес простір груп» відповідно до:

- Договору поставки №1-15 (УЗ) від 28.10.2015 на поставку продукції (а.с. 5-10 т.3).

Згідно наданої ПАТ «Мотор Січ» до податкового органу податкової звітності з податку на додану вартість за червень, липень 2016 встановлено включення до складу податкового кредиту податкових накладних, виписаних постачальником ТОВ «Бізнес простір груп», сума ПДВ за операціями з придбання товару (електротехнічної продукції та емалей) складає 610417 грн. 24 коп.

Позивачем надані до матеріалів справи документи в підтвердження господарських операцій з ТОВ «Бізнес простір груп» на виконання Договору поставки №1-15 (УЗ) від 28.10.2015: Договір, специфікації, сертифікати якості, видаткові накладні, платіжні доручення, рахунки на оплату, технічні паспорти на вироби, товарно-транспортні накладні, тощо(а.с. 5-250 т. 3).

Операції відображені у бухгалтерському обліку ПАТ «Мотор Січ» у періоді червень, липень 2016 року. Продукцію оприбутковано на склад позивача, в підтвердження чого надані приходні ордери.

ОСОБА_1 перевіряючих щодо не підтвердження відповідними первинними документами та невідповідності задекларованих даних учасниками вказаних господарських операцій на суму ПДВ 610 417 грн. 24 коп. ґрунтується на тому, що перевіркою не встановлено постачальників товарів з зазначеною номенклатурою, у звязку з відсутністю операцій з придбання ТОВ «Бізнес простір груп» товару (електротехнічної продукції та емалей) у своїх постачальників, їх реалізація по ланцюгу постачання на адресу позивача не можлива.

Тиким чином, висновки ОСОБА_1 перевірки в цілому базуються на результатах аналізу податкової звітності контрагентів позивача (ТОВ «Авіатехпром», ТОВ «НВП «Спецсервіс», ПП «Гарант-плюс», ТОВ «Бізнес простір груп»), податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних (АІС «Єдиний реєстр податкових накладних» (Архів податкової звітності), в ході якого, як зазначає відповідач, встановлено, що наведені вище постачальники АТ «Мотор Січ» не є виробниками або імпортерами продукції та відображали придбання аналогічних товарів, реалізованих в подальшому АТ «Мотор Січ», у своїх постачальників, в свою чергу останніми така продукція самостійно не виготовлялась, не придбавалась та не імпортувалась по всьому ланцюгу постачання.

Проте, суд не погоджується з такою позицією відповідача з огляду на встановлені у справі обставини.

В акті перевірки зазначено, що всі надані в ході перевірки податкові накладні, містять дату виписки, порядковий номер, найменування продавця та покупця, дату виникнення податкового зобов'язання, номенклатуру, одиницю виміру, кількість, ціну з ПДВ та без ПДВ, суму ПДВ, прізвище особи, яка склала податкові накладні. Податкові накладні зареєстровані в Єдиному Державному реєстрі податкових накладних та містять електронний підпис уповноваженої особи.

Судом досліджено всі первині документи, які були надані позивачем до матеріалів справи, якими підтверджені господарські операції між позивачем та його контрагентами.

Із пояснень представника позивача зясовано, що одним із видів діяльності позивача є виготовлення, модернізація та ремонт вертольотів (у тому числі для потреб Міністерства оборони України), для комплектації яких у ТОВ «Авіатехпром», ТОВ «НВП «Спецсервіс», ПП «Гарант-плюс» постачаються балочні держателі та приціли (якими вкомплектовані лише вертольоти, що закуповуються Міністерством оборони України), автомати перекосу, датчики рівня палива, висоти, тиску, авіагоризонти, автомати перекосу, пристосування для виготовлення та зборки вертольоту та інше. На всі зазначені вироби підприємством надані документи: паспорти, етикетки, комплектні відомості, сертифікати якості відповідності, тощо.

Стосовно сумніву податкового органу реальності та доцільності придбання такого товару, як авіаційні двигуни АІ-20 в неробочому стані, представником позивача надано пояснення з цього приводу. Так, купівля авіаційної техніки з вичерпаними ресурсами, в неробочому стані та іншими дефектами, що не дають змоги використовувати його за призначенням, є сталою практикою, яка дозволяє формувати рем фонд запасних частин 2-ї категорії, які після дефекації та ремонту можуть встановлюватись на вироби авіаційні двигуни з позначкою «2 категорія», що допущені до експлуатації з меншим терміном зберігання та міжремонтним ресурсом. Отримання таких двигунів позивачем підтверджується не лише актами прийому-передачі, а й подальшим документальним оформленням руху та виконання технологічних операцій з такими двигунами складання дефектних відомостей, за бракуванням та списанням непридатних складових, утилізацією брухту та інше.

Як позивач, так і вищевказані контрагенти позивача на час здійснення спірних господарських операцій були зареєстровані як юридичні особи-суб`єкти підприємницької діяльності, що не заперечується відповідачем по справі, тобто, як позивач, так і його контрагенти мали відповідний обсяг цивільної право - та дієздатності, а також обсяг прав як платника ПДВ для укладення спірних договорів, а тому формування позивачем податкового кредиту від цих підприємств є правомірним.

Щодо відсутності в сертифікатах якості інформації про найменування підприємства-виробника, суд зазначає, що сертифікати якості не є первинними документами і стосуються лише якості поставленого товару.

Така ж позиція висловлена і в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 27.04.2016 №К/800/48061/15 з цього питання.

Щодо посилання відповідача на відсутність в деяких товарно-транспортних накладних інформації щодо автотранспортного підприємства та автомобіля, яким здійснювалося транспортування продукції, суд вважає його безпідставним та таким, що не може впливати на відображення господарських операцій в бухгалтерському обліку.

Необхідність виписки товарно-транспортних накладних на підприємствах, установах та організаціях була передбачена Наказом Міністерства транспорту України та Державного комітету статистики України №228/253 від 07.08.1196 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, зберігання, застосування єдиної первинної транспортної документації для перевезення вантажів автомобільним транспортом та обліку транспортної роботи» (далі - Інструкція).

З 22.05.2006 товарно-транспортна накладна виключена як бланк суворої звітності, у звязку з втратою чинності Інструкції, отже на теперішній час даний документ не є обовязковим.

Преамбулою Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні №363 від 14.10.1997 чітко визначено, що Правила визначають права, обовязки і відповідальність власників автомобільного транспорту Перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів Замовників. Цей наказ не є регулятором відносин постачання між субєктами господарювання, а товарно-транспортна накладна складається тільки у разі укладення договору перевезення.

До того ж, відповідно до ОСОБА_3 Вищого адміністративного суду України №1936/11/13-1 від 01.11.2011, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобовязаннях платника податків у звязку з його господарською діяльністю мали місце.

Суд дійшов висновку, що наявність первинних документів є достатньою підставою для відображення вказаних операцій в бухгалтерському обліку, а оскільки дані податкового обліку базуються на даних бухгалтерського обліку, висновок відповідача щодо незаконності віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є необґрунтованим, що зумовлює відсутність підстав для висновку про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.

Вказані ж в ОСОБА_1 висновки є суто суб'єктивною думкою податкового органу яка ґрунтується на припущеннях.

Стосовно посилань відповідача на наявну податкову інформацію (від оперативного управління СДПІ з ОВП у м.Запоріжжі, Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, ГУ ДФС у Полтавській області, Головного управління ДФС у м.Києві), суд вважає за необхідне відмітити, що в силу закону отримання контролюючим органом акту перевірки, довідки зустрічної звірки, акту про неможливість проведення зустрічної звірки, або іншої податкової інформації, в яких викладені висновки про наявність ознак фіктивної господарської діяльності, відсутність факту реального вчинення господарських операцій, вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє контролюючий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону. Акт перевірки контрагента, акт про неможливість проведення зустрічної звірки, інша податкова інформація не мають преюдиціального значення при розгляді справи судом та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності.

Крім того, податковий орган не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускали його контрагенти, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з вищевказаними підприємствами було одержання позивачем податкової вигоди.

До того ж, ст. 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер відповідальності юридичної особи.

ПАТ «Мотор Січ» не наділене повноваженнями здійснювати контроль та перевірку господарської діяльності своїх контрагентів, та не має можливості перевіряти обставини ведення їх господарської діяльності. При придбанні товару покупець зобовязаний лише сплатити відповідну суму податку на додану вартість продавцю в ціні товару, який зобовязаний врахувати дану суму в складі податкових зобовязань відповідної звітності з податку на додану вартість і у встановленому порядку сплатити її до бюджету, а у випадку невиконання даних своїх обовязків, понести за це правопорушення встановлену за законом відповідальність.

В даному випадку ОСОБА_1 перевірки не встановлено жодного фактичного порушення платником податків вимог норм законодавства, а отже відсутні підстави для позбавлення позивача права на бюджетне відшкодування.

Крім того, відповідачем до суду не надано доказів наявності обвинувального вироку відносно посадових (службових) осіб ТОВ «Авіатехпром», ТОВ «НВП «Спецсервіс», , ПП «Гарант-плюс», ТОВ «Бізнес простір груп» та наявності рішення суду про визнання угод недійсними, а посилання на протоколи допиту засновника одного з підприємств по ланцюгу постачання, суд не вважає доказами фіктивності отримання позивачем послуг від контрагентів, оскільки на час прийняття спірних рішень та на час розгляду справи в суді відсутнє таке, що набрало законної сили рішення суду по кримінальній справі, у якій проводились допити зазначених свідків, яким би були встановлені відповідні обставини. Отже висновки перевіряючих наразі є передчасними та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Зазначене узгоджується з практикою Верховного Суду України, викладеною у постановах від 09 вересня 2008 року у справі № 21-500во08 та від 01 червня 2010 року у справі № 21-573во10.

Згідно ст.1 Закону України Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обовязковим для правозастосування органами правосуддя.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 22 січня 2009 року у справі Булвес АД проти Болгарії (заява №3991/03) визначено, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобовязань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Європейського суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність свого рішення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що висновок, зроблений відповідачем в ОСОБА_1, є необґрунтованим та недоведеним, у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення, прийняте відповідачем на підставі встановлених ОСОБА_1 порушень, є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м Запоріжжі Міжрегіонального ГУ ДФС податкове повідомлення-рішення № від 03 листопада 2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м Запоріжжі Міжрегіонального ГУ ДФС на користь Публічного акціонерного товариства Мотор Січ судовий збір у розмірі 105 463 грн. 01 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Стрельнікова