Справа № 237/4419/16-а
Суддя: Ліпчанський С. М.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 237/4419/16-а
Провадження № 2-а/237/11/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

01.02.17 м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Ліпчанського С.М.

при секретарі судового засідання: Бахтіяровій Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Курахове адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Марїнському районі Донецької області про визнання не протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Марїнському районі Донецької області щодо обмеження під час перерахунку розміру пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

02.11.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними та протиправними дій Управління пенсійного фонду України в Марїнському районі Донецької області, в якому просить:

- визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Марїнському районі Донецької області щодо обмеження під час перерахунку пенсії;

- зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Марїнському районі Донецької області провести йому перерахунок пенсії з 29.04.2016 року, відповідно до ст.. 37 ЗУ «Про державну службу» (в редакції, що діяла станом на 23.09.2011р.), виходячи з розрахунку 90% від заробітної плати та здійснити відповідні виплати.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач безпідставно відмовив у зарахуванні до заробітної плати, з якої обчислено його пенсію, матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати, які мали постійний характер, і з яких сплачено внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що призвело до зменшення розміру пенсії та як наслідок цього - до порушення її пенсійних прав.

Ухвалою суду від 02.11.2016 року від 02.11.2016 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду

Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву, у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач перебуває на обліку відповідача і з 23.09.2011 року отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу". Під час обчислення пенсії позивачу не враховано матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати, оскільки на думку відповідача, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, а також індексація заробітної плати чинним законодавством України не віднесена до складових заробітної плати, з якої обчислюється пенсія державного службовця.

В квітні 2016 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про включення до розрахунку пенсії вказаної допомоги, при цьому надав довідку про складові заробітної плати, видану 23.09.2011 року.

25.05.2016 року позивач звернулась до Марїнського районного суду Донецької області із заявою про визнання дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок з 23.09.2011 року та виплату пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації.

Постановою Марїнського районного суду Донецької області від 22.08.2016 року по справі № 237/1748/16-а Марїнський районний суд задовольнив частково позов та зобовязав Відповідача здійснити перерахунок з 29.04.2016р. з моменту звернення за перерахунком.

17.10.2016 року позивач звернувся до відповідача щодо надання їй інформації з питання про складові її пенсії та її розмір після проведення перерахунку відповідно до постанови Марїнського районного суду Донецької області від 22.08.2016 року.

21.10.2016 року позивач отримала лист УПФУ в Марїнському районі Донецької області від 21.10.2016р. № 69 (35)/Б-17-01-01, з якого їх стало відомо, що їй здійснено перерахунок пенсії в розмірі 60% заробітної плати на підставі ЗУ від 16.12.1993р. № 3723-Х11 «Про державну службу».

Згідно ст.37 ЗУ «Про державну службу» (в редакції що діяла на час призначення пенсії) на одержання пенсії держслужбовців мають право особи, що досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявністю страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, що мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% від суми їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески за загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є держслужбовцями, - у розмірі 80% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на 1% заробітку, але не більше 90% заробітної плати.

Відповідно до ст.37-1 ЗУ «Про державну службу» перерахунок пенсії держслужбовців здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У даному випадку перерахунок пенсії держслужбовця здійснюється на виконання Постанови суду, якою відновлюється порушене Відповідачем право пенсіонера на пенсію в більшому розмірі ніж призначена, тому посилання Відповідача на те, що перерахунок пенсії в розмірі 60% зумовлено ЗУ №3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу», з 01.01.2015р. пенсію державним службовцям призначають у розмірі 60% від суми їхньої заробітної плати, - не є обґрунтованими з огляду на наступне.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно- правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція Українита закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами (в тому числі і Законом України «Про державну службу»). Тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України- не допускається.

Відповідно до ст.22 КонституціїУкраїни не допускається звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Відповідно до ст.22та 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про державну службу») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми Закону, які обмежень максимального розміру пенсії, призначеної відповідно до Законом України «Про державну службу», не встановлюють.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинстваУкраїнизавданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної влади.

Статтею 19 Конституції Українивстановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

У розумінні статті 92 Конституції Українивиключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обовязки громадянина.

Принципом верховенства права, який визнається і діє в Україні, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією Українимежах і відповідно до законів України (стаття 1, частина друга статті 3, частина друга статті 6, частина перша статті 8 Конституції України).

У відповідності до ст.З Конституції Українилюдина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, при розрахунку пенсії позивача застосуванню підлягає розмір пенсії, встановлений ст.37 Законом України «Про державну службу», відповідно до якого розмір пенсії позивача повинен становити 90% від заробітної плати.

Крім того, відповідно до ст.22 та 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру»)є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Таким чином, Управління Пенсійного фонду України в Марійському районі, повинно було застосувати саме норми Закону, які обмежень максимального розміру пенсії, призначеної відповідно до Законом України «Про державну службу» не встановлюються.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 2 Кодексуадміністративного судочинства Українитеж визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 71, 158-163, 167, 171, 186 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду Українив Мар`їнському районі Донецької області про визнання неправомірними та протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в Марїнському районі Донецької області щодо обмеження під час перерахунку пенсії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Марїнському районі донецької області щодо обмеження під час перерахунку пенсії ОСОБА_1.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Марїнському районі Донецької області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 29.04.2016 року відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції що діяла станом на 23.09.2011р.), виходячи з розрахунку 90% від заробітної плати та здійснити відповідні виплати.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С.М. Ліпчанський

Дата документу 01.02.2017