Справа № 803/3637/15
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання

рішення суду про поновлення на роботі

14 березня 2017 року Справа № 803/3637/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ксензюка А.Я., суддів Андрусенко О.О., Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання - Шаблій Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Рівненської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу в частині, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про стягнення з Рівненської митниці ДФС середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Рівненської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу в частині, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, в сумі 106 778 грн 28 коп.

Заява обґрунтована тим, що фактично постанова Волинського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2015 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Рівненської митниці ДФС була виконана лише 17 лютого 2017 року, тому ОСОБА_1 просить стягнути з Рівненської митниці ДФС середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 14 листопада 2015 року по 16 лютого 2017 року в сумі 106 778 грн 28 коп.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не прибули, подавши клопотання про розгляд справи за відсутності їхніх представників.

Відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням наведеного, заяву про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі вирішено у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено, що постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано абзац 1 підпункту 1.1 пункту 1 наказу Державної фіскальної служби України від 18 вересня 2015 року за № 718 «Про результати перевірок митниць ДФС», поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Рівненської митниці ДФС з 18 вересня 2015 року, стягнуто з Рівненської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 13 136 грн 76 коп. Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 7 073 грн 74 коп. звернуто до негайного виконання.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2015 року в частині поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу скасовано та прийнято нову постанову, якою позов в цій частині задоволено частково, поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Рівненської митниці ДФС з 24 вересня 2015 року, стягнуто з Рівненської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 11 789 грн 40 коп., в решті позову в цій частині відмовити. В решті постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2015 року залишено без змін.

19 листопада 2015 року Волинським окружним адміністративним судом за заявою позивача від 19 листопада 2015 року були видані виконавчі листи №1155/2015 та №1156/2015 про поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 7 073 грн 74 коп.

Наказом Державної фіскальної служби України від 13 лютого 2017 року №258-о «Про виконання рішення суду» скасовано абзац перший підпункту 1.1 пункту 1 наказу Державної фіскальної служби України від 18 вересня 2015 року №718 «Про результати перевірок митниць ДФС» в частині звільнення з займаної посади ОСОБА_1, першого заступника начальника Рівненської митниці ДФС та поновлено останнього на посаді першого заступника начальника Рівненської митниці ДФС з 24 вересня 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 лютого 2017 року до трудової книжки ОСОБА_1 внесено запис №48 про поновлення позивача на посаді першого заступника начальника Рівненської митниці ДФС з 24 вересня 2015 року. За період з 24 вересня 2015 року по 17 лютого 2017 року позивач не був працевлаштований, будь-які відомості про отримання ним доходів за вказаний період відсутні.

Отже, постанова Волинського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2015 року в частині поновлення позивача на посаді добровільно виконана відповідачем лише 17 лютого 2017 року шляхом прийняття наказу Державної фіскальної служби України від 13 лютого 2017 року №258-о «Про виконання рішення суду».

При вирішенні заяви про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі судом враховано наступне.

Згідно із частиною першою статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Як передбачено частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Частиною першою статті 255 цього ж Кодексу визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно із частиною другою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Частиною другою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява №40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Також у постанові Верховного Суду України від 23 червня 2015 року у справі №21-63а15 колегія суддів прийшла до висновку, що правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок. Зокрема, зазначений обов'язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на відповідача - Рівненську митницю ДФС був покладений обов'язок негайно виконати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2015 року у даній справі в частині поновлення позивача на посаді.

Порядок і умови вирішення питання про оплату вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі працівника визначено статтею 236 Кодексу законів про працю України.

Так, відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Як встановлено судом, Рівненська митниця ДФС за період з 14 листопада 2015 року по 16 лютого 2017 року, в порушення вимог статті 236 Кодексу законів про працю України, середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі не виплатила.

Таким чином, суд зазначає, що період з 14 листопада 2015 року по 16 лютого 2017 року є часом затримки в поновлені ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Рівненської митниці ДФС, і який становить 317 робочих днів, із яких: з 14 листопада 2015 року по 31 грудня 2015 року - 34 робочих днів, з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року - 251 робочих днів, з 01 січня 2017 року по 16 лютого 2017 року - 32 робочих днів. При розрахунку розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі слід виходити із кількості робочих днів, зазначених у листах Міністерства соціальної політики України від 09 вересня 2014 року №10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік», від 20 липня 2015 року №10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік», від 05 серпня 2016 року №11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік», а також з розміру середньоденного заробітку 336 грн 84 коп., визначеного листом Рівненської митниці ДФС, наявним в матеріалах справи, та який брався судом до уваги при вирішенні даної справи по суті.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що тривалість невиконання відповідачем постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Рівненської митниці ДФС, з 14 листопада 2015 року по 16 лютого 2017 року складає 317 робочих днів, середній заробіток за час затримки виконання рішення суду становить 106 778 грн 28 коп. (317 робочих днів х 336 грн 84 коп.), який підлягає до стягнення з Рівненської митниці ДФС на користь позивача.

Керуючись частиною сьомою статті 160, статтею 165 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Кодексу законів про працю України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі задовольнити.

Стягнути з Рівненської митниці ДФС (33028, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Соборна, будинок 104, ) на користь ОСОБА_1 (44350, АДРЕСА_1, податковий номер НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в сумі 106 778 (сто шість тисяч сімсот сімдесят вісім) грн 28 коп .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя А.Я. Ксензюк

Судді О.О. Андрусенко

Р.С. Денисюк

Ухвала в повному обсязі складена 17 березня 2017 року.