Справа № 447/2083/16-а
Суддя: Головатий А. П.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

07.03.2017 року Миколаївський районний суд Львівської області в складі: головуючого –судді Головатий А. П. , за участю секретаря судового засідання Волківської Н.Б. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві адміністративну справу за позовом Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Горуцьке" до Гірської сільської ради Миколаївського району Львівської області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії ,
17.10.2016 року СГ ТзОВ "Горуцьке" пред'явило позов до Гірської сільської ради Миколаївського району Львівської області, відповідно до якого просить визнати незаконною відмову відповідача у видачі майнового сертифіката на майнові паї та зобов'язати відповідача видати такий на сумарну номінальну вартість викуплених майнових паїв в розмірі 109594,50 гривень. В обґрунтування позову наведено наступне. 03.12.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу майнового сертифікату на суму викуплених майнових паїв на основі договорів купівлі-продажу. Однак, сільська рада відмовила у видачі майнових сертифікатів позивачу. Незважаючи на численні скарги позивача відповідач не видав майновий серфтифікат на підставі його заяви. Така відмова перешкоджає позивачу зареєструвати право власності, оскільки таке може бути зареєстроване лише на підставі майнового сертифіката.
В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про провдення судового розгляду справи у його відстуності, зазначивши, що позов підтримує.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав письмові заперечення на позов, відповідно до яких зазначив, що правова підстава для видачі майнового сертифіката позивачу відсутня, а у позові зроблено посилання на підзаконні нормативно-правові акти, які втратили чинність. Крім того, зазначив, що для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю на підставі договору купівлі-продажу майнового паю позивач повинен надати засвідчену у встановленому порядку копію договору купівлі-продажу майнового паю та попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай. А отже, відмовляючи позивачу відповідач діяв відповідно до чинного законодавства. Також було подано доповнення до заперечення відповідно до якого представник відповідача просив застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин.
Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Відповідно до листа від 11.12.2015 року №02-22/215 відповідач відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право власності на викуплений майновий пай, зазначивши, що не вбачає для цього достатніх правових підстав, без конкретизації причин відмови та без надання роз'яснень щодо мотивів такої відмови.
29.02.2016 року та 04.05.2016 року позивач звертався до голови Миколаївської РДА з заявою про надання роз'яснень відповідачу з приводу переоформлення майнового паю. 26.05.2016 року позивач отримав відповідь від Миколаївської РДА, згідно якої позивача повідомили, що голові Гірської сільської ради надано відповідні роз'яснення.
З огляду на те що позивач вживав заходів до досудового врегулювання спору, що підтверджується доказами, суд не бере до уваги заперечення відповідача в частині застосування строків позовної давності до спірних правовідносин.
03.10.2016 року позивач звернувся до відповідача повторно з приводу переоформлення майного паю, однак у відповідь на таке звернення 06.10.2016 року позивачу було надано роз'яснення, що не вбачається підстав для переоформлення бланка свідоцтва про право власності на викуплений майновий пай без конкретизації причин відмови та без надання роз'яснень щодо мотивів такої відмови. Після отримання такої відмови позивач 17.10.2016 року звернувся до суду за захистом своїх прав.
Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відмова відповідача у видачі свідоцтва про право власності на майновий пай не відповідає вимогам: обгрунтованості, добросовісності та розсудливості, визначеним у ч.3 ст.2 КАС України, оскільки у жодній з двох відмов не зазначено: мотивів такої відмови, не надано інформацію, що мала значення для прийняття рішення, не роз'яснено положення законодавства, якими суб'єкт керувався при прийнятті рішення, без роз'яснення позивачу способу реалізації його права. Прийняття відповідачем такого рішення не дає можливості позивачу реалізувати право на реєстрацію права власності, а отже порушує його права. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо ненадання визначених законом документів для переоформлення права власності, оскільки відповідач не зазначив цього у жодній з відповідей наданих позивачу.
Відповідно до п.14 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, заствердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 р. N 177, для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Відмову у видачі свідоцтва можна оскаржити в судовому порядку.
Відповідно до п.10.3. постанови Пленуму ВАС України "Про судове рішення у адміністративній справі" від від 20 травня 2013 року N 7, у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право. Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.
Аналіз норм КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків. Наділивши органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав їм певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення. Такі рішення приймаються на підставі звернення заінтересованої особи та за результатами аналізу поданих нею документів. Враховуючи наведене, вбачається, що позовна вимога щодо зобов'язання відповідача видати свідоцтво про право власності на майновий пай Сільськогосподарському Товариству з обмеженою відповідальністю "Горуцьке" на сумарну номінальну вартість викуплених майнових паїв у розмірі 109594,50 гривень, задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Відповідно до п.5 постанови Пленуму ВАС України "Про судове рішення у адміністративній справі" від від 20 травня 2013 року N 7, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. При цьому слід ураховувати, що в такому разі в мотивувальній частині рішення суд повинен навести відповідне обґрунтування. Враховуючи те, що позивач неодноразово звертався до відповідача з заявою щодо видачі свідоцтва про право власності на майновий пай, а відповідач, за результатами розгляду таких заяв, відмовляв у видачі свідоцтва без зазначення причин такої відмови, було порушено право позивача на оформлення права власності на майнові паї. Тому, суд приходить до висновку, що з метою повного захисту порушеного права позивача, слід зобов'язати відповідача, повторно розглянути заяву позивача щодо видачі свідоцтва про право власності на майновий пай від 03.12.2015 року та надати позивачу письмову відповідь з приводу рішення, прийнятого за резульатами розгляду такої заяви, у якій повинна бути зазначена вичерпна мотивація, підстави та посилання на норми законів та інших нормативних актів, якими орган місцевого самоврядування керувався при прийнятті рішення.
Згідно платіжних доручень від 12.10.2016 року №377 та від 09.11.2016 року №417 позивач сплатив за подання позову судовий збір у розмірі 2756,00 гривень.
Відповідно до ч.1, ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог. Таким чином, позивачу слід присудити здійснені ним судові витрати за рахунок бюджетних асигнувани відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищенаведене, позов слід задоволити частково.
Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 69-71, 158-163, 167 КАС України, постановою КМ України від 28.02.2001 року №177 "Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки",суд, -
п о с т а н о в и в :
Позов задоволити частково.
Визнати протиправною відмову Гірської сільської ради Миколаївського району Львівської області у переоформленні за Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю "Горуцьке" права власності на викуплені майнові паї на загальну номінальну вартість 109594,50 гривень.
Інші вимоги залишити без задоволення.
Зобов'язати Гірську сільську раду Миколаївського району Львівської області повторно розглянути заяву Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Горуцьке" щодо видачі свідоцтва про право власності на майновий пай від 03.12.2015 року та надати Сільськогосподарському Товариству з обмеженою відповідальністю "Горуцьке" письмову відповідь з приводу рішення, прийнятого за резульатами розгляду такої заяви, у якій повинна бути зазначена вичерпна мотивація, підстави та посилання на норми законів та інших нормативних актів, якими орган місцевого самоврядування керувався при прийнятті рішення.
Присудити Сільськогосподарському Товариству з обмеженою відповідальністю "Горуцьке" понесені ним судові витрати у розмірі 1378,00 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Гірської сільської ради Миколаївського району Львівської області.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
Суддя: Головатий А. П.