Справа № 161/1015/17
Суддя: Олексюк А. В.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/1015/17
Провадження № 2-а/161/416/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Олексюка А.В.,

при секретарі - Новаковській В.В.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом доРівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебуває на обліку в Рівненському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської областіз 17.05.2006 року та починаючи з 17.01.2015 року їй призначено пенсію по втраті годувальника у розмірі 60 % заробітної плати годувальника згідно Закону України «Про прокуратуру».

20.05.2016 року вона звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії по втраті годувальника, призначеної відповідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року, виходячи з розміру 60 % від суми чинної щомісячної заробітної плати на посаді заступника прокурора Рівненської області, надавши відповідну довідку прокуратури Рівненської області від 16.05.2016 року за № 18-337вих-16 про середній місячний заробіток за посадою, яку займав її чоловік перед оформленням пенсії.

Однак, листом від 23.05.2016 року № 364/20 їй було відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки відсутні правові підстави для проведення такого перерахунку.

Просить суд визнати протиправними дії Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови їй у проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії по втраті годувальника, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) у розмірі 60 % від суми місячної заробітної плати та зобов'язати відповідача провести їй перерахунок раніше призначеної пенсії по втраті годувальника з 01.01.2016 року на підставі довідки прокуратури Рівненської області від 16.05.2016 року № 18-337вих.-16, виходячи із розрахунку 60 % від чинної заробітної плати заступника прокурора Рівненської області, відповідно до положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отримаю та належною до сплати сумою пенсії.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в ньому, просила його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте подав суду письмові заперечення, в яких просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Рівненському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської областіз 17.05.2006 року та починаючи з 17.01.2015 року їй призначено пенсію по втраті годувальника у розмірі 60 % заробітної плати годувальника згідно Закону України «Про прокуратуру».

20.05.2016 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії по втраті годувальника, призначеної відповідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року, виходячи з розміру 60 % від суми чинної щомісячної заробітної плати на посаді заступника прокурора Рівненської області, надавши відповідну довідку прокуратури Рівненської області від 16.05.2016 року за № 18-337вих-16 про середній місячний заробіток за посадою, яку займав її чоловік перед оформленням пенсії.

Однак, листом від 23.05.2016 року № 364/20 ОСОБА_2 було відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки відсутні правові підстави для проведення такого перерахунку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 2 березня 2015 року № 213-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VII), у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону № 1697-VII, набрав чинності з 15 липня 2015 року (далі - Закон № 1697-VII), визнано таким, що втратив чинність Закон № 1789-ХІІ, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що положення статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які визначали умови та порядок призначення пенсії працівникам прокуратури, втратили чинність з дня набрання чинності Законом № 1697-VII, а саме, з 15 липня 2015 року.

Положення частини 17 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які визначали умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати, втратили чинність з дня набрання чинності Законом № 1697-VII, а саме з 15 липня 2015 року.

Отже, на час підвищення посадових окладів працівникам прокуратури постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (набрала чинності з 1 грудня 2015 року) та на час звернення позивачки до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі частини 17 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зазначена норма втратила чинність.

Закон № 1697-VII не містить аналогічної норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Відповідно до частини 20 статті 86 цього Закону, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, висновок позивача про те, що порядок його пенсійного забезпечення визначається у відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. є необґрунтованим.

Посилання позивача на приписи ст.58 Конституції України не беруться до уваги, оскільки нові норми законодавства не поширюють свою дію на час до того, як вони набрали чинності. Право ж на перерахунок пенсії в даному випадку слід визначати за такими правилами перерахунку, які закріплені в законодавстві та чинні на час виникнення права на перерахунок.

Також посилання позивача на приписи ст. 22 Конституції України не заслуговують на увагу з огляду на практику Європейського Суду з прав людини.

Так, відповідно до приписів частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України та практику Суду як джерело права.

В самій Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України (Стаття 9).

Кодексом адміністративного судочинства України також встановлено пріоритет міжнародного договору над національним законодавством: якщо міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору (частина шоста статті 9).

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, зокрема, в справі «Кечко проти України», рішення від 8 листопада 2005 року Заява N 63134/00, § 23 Суд зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство.

У справі Ейрі проти Ірландії,рішення від 09.10.1979 № 1, Європейський суд з прав людини констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено Європейським судом з прав людини у справі „Кйартан Асмундсон проти Ісландії" рішення від 12.10.2004, скарга N 60669/00.

З огляду на вищенаведене, у спірних правовідносинах відповідач здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому суд прийшов до висновку про відмову в задоволені позову.

Керуючись частиною 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України від 12.07.2001 року «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 2, 6, 17-18, 19, 94, 104, 105, 106, 162, 163, 267 КАС України , суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк