Справа № 22-а/0690/1423/11
Суддя: Косигіна Л. М.
Дата ухвалення: 2011-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/1423/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Жигановської О.С., Матюшенка І.В.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу зг адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ружинському районі Житомирської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії

за апеляційними скаргами Управління Пенсійного фонду України в Ружинському районі Житомирської області

на постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 11 грудня 2009 року, -

встановила:

У листопаді 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила поновити строк звернення до суду, визнати неправомірними дії відповідача та зобов'язати його нарахувати її недоплачену допомогу як дитині війни за період з 2006 по 30.09.2009 року в сумі 4788 грн. 30 коп.

Постановою Ружинського районного суду Житомирської області від 11 грудня 2009 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління ПФУ в Ружинському районі щодо виплати ОСОБА_1 у 2006-2009 роках надбавки до пенсії як дитині війни у меншому розмірі, ніж це визначено Законом України "Про соціальний захист дітей війни".

Зобов'язано Управління ПФУ в Ружинському районі провести перерахунок підвищення пенсії ОСОБА_1 з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та з 01.01.2009 року по 01.10.2009 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбаченого ст. 62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", ст. 58 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік", ст. 62 Закону України "Про державний бюджет на 2009 рік".

В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління ПФУ в Ружинському районі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить постанову скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга Управління ПФУ в Ружинському районі підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дитиною війни та відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком /а.с. 4, 5/. Однак, підвищення до пенсії вона отримує у меншому розмірі, ніж визначено Законом /а.с. 6, 7/.

Пунктом 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

У відповідності до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення п. 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 22 травня 2008 року спірні правовідносини регулюються ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а тому позивачка має право на отримання соціальної допомоги у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм обрахунку доплати до пенсії дітям війни є мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм обрахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає. Тому, положення ч. 3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини для обрахування доплат, передбачених ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Також слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530 "Про Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" встановлюється не розмір мінімальної пенсії з якого обчислюється доплата особам, які мають статус "дитини війни", а конкретний розмір такої доплати, що суперечить змісту ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вишу юридичну силу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 3 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами, в тому числі і постановою Кабінету Міністрів України.

Таким чином, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що при визначенні позивачу розміру соціальної допомоги підлягає застосуванню ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а не постанова Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 р., яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Доводи Управління ПФУ в Ружинському районі щодо правомірності дій у зв'язку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. При цьому, колегія суддів бере до уваги практику Європейського суду з прав людині зокрема, справа "Кечко проти України", "Вурдов проти Росії", №59498/( пар. 35, ECHR. 2002-Ш (mutatis mutandis), справа YVONNE Van Duyn V. Home Office (Case 41/74 van Duyn V. Home Office ); справа про принцип юридичної визначеності.

Крім того, відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 року № 1261 та з урахуванні Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах містах, затвердженого постановою правління ПФУ від 30.04.2002 року з відповідними змінами /, управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає /здійснює перерахунок / і виплачує пенсії та інші виплати згідно чинного законодавства. Тому, відповідачем у справах щодо здійснення перерахунку соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, за відповідними позовами є управління Пенсійного фонду України.

Проте, прийшовши до висновку про неправомірність дій відповідача, суд першої інстанції не врахував наступне.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для, звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Так, відповідач в запереченнях на позовну заяву наполягав на застосуванні наслідків пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом /а.с. 20-21/. За таких обставин, суд першої інстанції повинен був відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та стягнення невиплачених коштів за період з 2006 року по 17.11.2008 року. Є безпідставними посилання позивачки і суду на те, що про порушення свого права вона дізналася тільки у листопаді 2009 року з листа Управління ПФУ,

З врахуванням наведеного, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання дій відповідача неправомірними та стягнення коштів за період з 2006 року по 17.11.2008 року, з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні вказаних вимог.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 202 211,212 КАС України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ружинському районі Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 11 грудня 2009 року скасувати частково та ухвалити нову постанову.

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ружинському районі про визнання дій неправомірними, зобов'язання провести перерахунок коштів, передбачених ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", за період з 2006 року по 16.11.2008 року.

Залишити без змін постанову суду про визнання неправомірними дій відповідача та зобов'язання провести ОСОБА_2 перерахунок підвищення до пенсії, передбаченої ст. 6Закону України "Про соціальний захист дітей війни", за період з 17.11.2008 року по 30.09.2009 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: