Справа № 803/1532/16
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
13 березня 2017 року Справа № 876/9352/16
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючого-судді Довга О.І.,
судді Матковська З.М.,
судді Запотічний І.І.
секретар судового засідання Гнатик А.З.
за участю представників сторін:
від позивача Смілий А.С.
від відповідача 1 Плеханов Ю.О.
від відповідача 2 Слободяк І.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 02.11.2016 року у справі № 803/1532/16 за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (позивач) звернулася з адміністративним позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення №149 від 05.09.2016 про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка та зобов`язання вчинити дії шляхом призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка в період проходження військової служби в 500- кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є дружиною прапорщика ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 в результаті нещасного випадку в період проходження військової служби у відділі прикордонної служби «Самари» Луцького прикордонного загону. Відповідно до статей 16, 16-1, 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) її чоловіка внаслідок нещасного випадку в період проходження військової служби в розмірі 500- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Відповідно до вимог чинного законодавства позивачка 13.07.2016 року звернулася з відповідною заявою до якої були долучені всі необхідні документи для призначення та виплати такої допомоги до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, рішенням №149 від 05.09.2016 Адміністрація Державної прикордонної служби України відмовила у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки в діях померлого в результаті нещасного випадку прапорщика ОСОБА_2 вбачаються ознаки адміністративних правопорушень, передбачених статтею 172-18 та частини першої статті 85 КпАП України. Вважає, такі що дії відповідача Адміністрації Державної прикордонної служби України протиправними, оскільки жодних протоколів про адміністративні правопорушення щодо її чоловіка складено не було.
На підставі викладеного просила визнати протиправним та скасувати рішення №149 від 05.09.2016 про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка та зобов`язання вчинити дії шляхом призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги.
Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 02.11.2016 року у справі № 803/1532/16 в задоволені адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою задовольнити його адміністративний позов у повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована, фактично, доводами позовної заяви.
Представник позивача в судовому засіданні підтримує вимоги апеляційної скарги.
Представники відповідача проти апеляційної скарги заперечують, просять постанову суду першої інстанції залишити без змін з підстав. Під час проведеного службового розслідування нещасного випадку було встановлено, що загибель військовослужбовця прапорщика ОСОБА_2 є наслідком дій, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-18 та частиною першою статті 85 КпАП України. Зокрема, з обставин загибелі прапорщика ОСОБА_2 слідує, що 13.09.2014, отримавши наказ на охорону державного кордону, з врученням карти-наказу, спільно з сержантом ОСОБА_3 змінили напрям, встановлений наказом, та в подальшому вирушили на полювання, в ході якого ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження від яких помер. Оскільки прапорщик ОСОБА_2 не виконав наказ на охорону державного кордону, умисно змінив напрям встановленого маршруту, а також порушив вимоги наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 17.10.2011 №549 «Про затвердження Положення про правила проведення полювання, поводження зі зброєю та порядок видачі ліцензій на добування мисливських тварин», такі дії містять склад адміністративних правопорушень, а тому у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» №975 від 25.12.2013 законних підстав для виплати одноразової грошової допомоги для позивача немає.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову слід скасувати з наступних підстав.
Судом встановлено, що 13.04.2005 ОСОБА_2 був призваний Маневицько - Любешівським ОРВК для проходження військової служби за контрактом.
Відповідно до свідоцтва про смерть від 15.09.2014 серії НОМЕР_1 , виданого Ветлівською сільською радою Любешівського району Волинської області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце смерті озеро «Волянське» поблизу села Хабарище Ратнівського району Волинської області, про що 15.09.2014 складено відповідний актовий запис № 14.
Згідно витягу з наказу начальника Луцького прикордонного загону від 16.10.2014 року №227-ОС прапорщика ОСОБА_2 , старшого техніка групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби (місце дислокації н. п. Щитинська Воля) відділу прикордонної служби «Самари» ІІІ категорії (тип Б) виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 14.09.2014 року у зв`язку із загибеллю 13.09.2014року в результаті розтрощення голови, наскрізного вогнепального поранення голови.
У відповідності до статей 16, 16-1, 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивачем було подано заяву на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) 13.09.2014 її чоловіка прапорщика ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку в період проходження ним військової служби у відділі прикордонної служби «Самари» Луцького прикордонного загону в розмірі 500- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.
Рішенням №149 від 05.09.2016 Адміністрація Державної прикордонної служби України відмовила ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки в діях померлого в результаті нещасного випадку прапорщика ОСОБА_2 вбачаються ознаки адміністративних правопорушень, передбачених статтею 172-18 та частини першої статті 85 КпАП України.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається: 1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу; 2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації; 3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних; 4) день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Відповідно до пункту 7 частини першої Положення від 29.12.2009 №1115/2009 закінченням проходження громадянином військової служби вважається день, зазначений у наказі про виключення військовослужбовця зі списків особового складу Адміністрації Держприкордонслужби чи її розвідувального органу, регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ або органів (підрозділів) забезпечення Держприкордонслужби у зв`язку з його звільненням з військової служби в запас або у відставку, загибеллю (смертю), визнанням судом безвісно відсутнім або оголошенням померлим.

Як зазначалось вище, 13.04.2005 року ОСОБА_2 був призваний для проходження військової служби за контрактом; згідно витягу з наказу начальника Луцького прикордонного загону від 16.10.2014 року №227-ОС виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 14.09.2014року у зв`язку із загибеллю 13.09.2016 року в результаті розтрощення голови, наскрізного вогнепального поранення голови. Смерть настала під час проходження військової служби в Державній прикордонній службі, але не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Крім того, підставою для відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги став факт вчинення загиблим в результаті нещасного випадку прапорщиком ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених статтею 172-18 та частиною першою статті 85 КпАП України.

Колегія суддів зазначає.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту першого пункту другого статті 16 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Згідно зі статтею 16-1 Закону № 2011-ХІІ у випадках, зазначених у п.п.1-3 п. 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Ці положення також кореспондуються з Порядком № 975.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення визначає Інструкція про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 року № 82 (далі Інструкція № 82).

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції № 82 службове розслідування проводиться у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду; невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення; порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів.

Пунктом 1.3 Інструкції № 82 передбачено, що рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Згідно акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 13.09.2014 року встановлено, що загибель військовослужбовця прапорщика ОСОБА_2 є наслідком дій, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-18 та частиною першою статті 85 КпАП України. Зокрема, з обставин загибелі прапорщика ОСОБА_2 слідує, що 13.09.2014, отримавши наказ на охорону державного кордону, з врученням карти-наказу, спільно з сержантом ОСОБА_3 змінили напрям маршруту, встановлений наказом, чим порушили наказ на охорону державного кордону та в подальшому вирушили на полювання, в ході якого ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження від яких помер. За результатами огляду місця події працівниками СУ УМВС України у Волинській області встановлено, що загибель прапорщика ОСОБА_2 сталася внаслідок вогнепального поранення під час полювання. Відповідно до висновку лікарського свідоцтва про смерть від 14.09.2014року №149, виданого Ратнівською ЦРЛ смерть настала внаслідок наскрізного вогнепального поранення голови.

Відтак, нещасний випадок, що стався із ОСОБА_2 не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, смерть прапорщика ОСОБА_2 сталася під час проходження ним військової служби в Державній прикордонній службі України, але не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до вимог частини третьої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» загибель військовослужбовця ОСОБА_2 не пов`язана з виконанням ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини та являється наслідком дій, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-18 та частиною першою статті 85 КпАП України.

Згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» цей закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частиною другою статті 3 вказаного закону встановлено, що дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними злочину чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Разом з тим, відповідно до частини четвертої Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013року одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала: 1) під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) у період проходження військовослужбовцем військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; 3) під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві військовозобов`язаним та резервістом, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори.

Пунктом першим частини 19 Порядку №975 визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення.

Враховуючи висновки акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 13.09.2014 року, яким встановлено, що прапорщик ОСОБА_2 , не дотримуючись наказу щодо охорони державного кордону, змінив маршрут руху прикордонного наряду, вирушивши в службовий час на полювання, чим порушив правила несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що встановлені під час розгляду справи обставини, які підтверджені належними доказами, свідчать про те, що смерть військовослужбовця ОСОБА_2 не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, оскільки настала внаслідок вчинення ним дій, які містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-18 та частиною першою статті 85 КпАП України.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 160, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 02.11.2016 року у справі № 803/1532/16 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Матковська З.М.

Запотічний І.І.

Повний текст ухвали складено та підписано 15.03.2017р.