Справа № 296/8050/16-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Анциборенко Н.М.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"14" березня 2017 р. Справа № 296/8050/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Жизневської А.В.

Котік Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

представника позивача:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від "20" грудня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання нечинним висновку

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2016р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Житомирської міської ради та просив процесуальний строк для звернення до суду рахувати, з моменту коли дізнається в суді правомірність складення висновку №2017/13 від 16.08.2011 року, а також визнати нечинним висновок Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради №2017/13 від 16.08.2011 року.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 20.12.2016р. адміністративний позов ОСОБА_3 до виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання нечинним висновку Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради №2017/13 від 16.08.2011 року залишено без розгляду.

З наданих матеріалів і пояснень представника позивача у судовому засіданні, судом першої інстанції встановлено, що представник позивача впродовж років численні рази зверталась до Житомирської міської ради щодо самовільного будівництва на даній земельній ділянці по АДРЕСА_1, виконавчого комітету Житомирської міської ради з запитами щодо отримання інформації та копії документів, а також різних інстанцій для встановлення наявності порушень, у тому числі 05.09.2015 року до Президента України. Аналізуючи викладене, суд дійшов до висновку про обізнаність/можливість обізнаності позивача з оскаржуваним висновком за наслідками розгляду клопотання від 04.07.2011 року щонайменше 24.10.2011 року, а дійшов висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся до суду зі скаргою, в якій просив ухвалу суду від 20.12.2016р. скасувати з підстав, наведених у скарзі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся з вказаним позовом до суду 23.09.2016. Позов містить вимоги про визнання нечинним рішення, висновку від 16.08.2011р. №2017/13 виконавчого комітету Житомирської міської ради - структурного підрозділу - Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища. Висновком Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища №2017/13 від 16.08.2011р., адресованим заступнику начальника управління регулювання земельних відносин міської ради Лалименко Є.В., відмовило у виділенні у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0100 га для будівництва гаража. Рішенням сьомої сесії шостого скликання Житомирської міської ради від 24.10.2011р. відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 у користування для будівництва гаража.

Позивач в позовній заяві просить суд процесуальний строк звернення до суду за захистом прав та інтересів рахувати, коли позивач дізнається в суді правомірність складення висновку №2017/13 від 16.08.2011р. та буде встановлено наявність порушень його прав та інтересів.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позовну заяву залишено без розгляду, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Тобто, передумовою звернення особи з позовною заявою до суду є порушення її прав, свобод та інтересів суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Частиною 2 статті 99 КАС України встановлено, що шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановленню істини у конкретній адміністративній справі.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення позову без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку. Тобто, внаслідок пропущення строків звернення до адміністративного суду для позивача наступають негативні юридичні наслідки.

Як вбачається з матеріалів справи і пояснень представника позивача, позивач впродовж років численні рази звертався до Житомирської міської ради щодо самовільного будівництва на земельній ділянці по АДРЕСА_1, до виконавчого комітету Житомирської ради з запитами про отримання інформації та копії документів, а також до різних інстанцій для встановлення наявності порушень, у тому числі в 2015р. до Президента України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач дізнався про порушення свої прав та законних інтересів ще 24.10.2011 році та не надав належних доказів, які б свідчили про поважність пропуску строку звернення до адміністративного суду і вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги обставини на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, не повно встановив обставини справи щодо строку, надав не правильної правової оцінки обставинам на підставі яких постановив ухвалу, не з'ясовував у позивача питання коли він дізнався про порушення свого права та прийшов до передчасного висновку про пропуск позивачем строку на звернення до суду.

Відповідно до ст.204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином судова колегія прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі від 20.12.2016р. та можуть бути підставою для її скасування.

Щодо вимог позивача про винесення окремої ухвали щодо дій ( рішень) судді першої інстанції вчинених при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, при винесенні ухвали про залишення позовної заяви без розгляду судова колегія зазначає, що відповідно до вимог КАС України у суду апеляційної інстанції відсутні повноваження щодо винесення таких ухвал стосовно суддів попередньої інстанції при розгляді адміністративних справ.

Щодо вимог позивача про винесення окремої ухвали щодо порушень, які, на думку представника позивача, вчиняє Житомирська міська рада - відповідач по справі, судова колегія зазначає, що відповідно до ст. 166 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи суд повідомляється не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

В даному випадку встановлено, що дана справа не розглядалась по суті спору, тому відсутні підстави для винесення такої окремої ухвали

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від "20" грудня 2016 р. скасувати.

Справу296/8050/16-а за позовом ОСОБА_3 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, так як не перешкоджає подальшому провадженню по справі.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: А.В. Жизневська

Т.С. Котік

Повний текст cудового рішення виготовлено "16" березня 2017 р.