Справа № 325/283/17
Суддя: Шеїна Л. Д.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 325/283/17
Провадження №2-а/325/8/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року Приазовський районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді: Шеїної Л.Д.,

при секретарі: Красновій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Приазовське адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Приазовської райдержадміністрації про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

28.02.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Приазовської райдержадміністрації про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на наступні підстави:

так, він є інвалідом війни і відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війні та гарантії їх соціального захисту», він набув статус інваліда війни 3-ої групи та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, перебуває на обліку у відповідача та має право на отримання щорічної одноразової грошової допомоги у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком до 05 травня.

У 2016 році виплата зазначеної щорічної допомоги здійснена відповідачем на його користь відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війні та гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1991 року (далі Закон №3551-XII) і Законом України «Про жертви нацистських переслідувань» №1584-ІІІ від 23.03.2000 року (далі постанова КМУ №141) у розмірі 2310,00грн., що не відповідає приписам ст.13 Закону № 3551-XII встановлено, за яким щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога, зокрема інвалідам IIІ групи у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком.

Однак, відповідач до 05 травня 2016 року виплатив йому лише 2310,00грн.

Не зважаючи на його звернення, відповідач в особі УПтСЗН Приазовської райдержадміністрації відмовляється від сплати разової допомоги в повному обсязі, тому просив суд визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Приазовської райдержадміністрації під час проведення у 2016 році виплати одноразової щорічної допомоги до 5 травня за ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» та стягнути з відповідача на його користь одноразову щорічну грошову допомогу до 5 травня в розмірі семи мінімальних пенсій за віком за 2016 рік з урахуванням раніше сплачених сум, яка за його підрахунком становить 5600,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, будучи належним чином сповіщеним про день та час розгляду справи, спрямував заяву щодо розгляду справи в його відсутність, просив позов задовольнити (а.с. 38).

Представник відповідача ОСОБА_2 у судове засідання не прибула, будучи належним чином сповіщеною про день та час розгляду справи, спрямувала до суду письмове заперечення, просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що згідно постанови Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» ОСОБА_1 була виплачена передбачена законом разова грошова допомога у розмірі 2310 гривень, як інваліду війни 3 групи в межах бюджетних асигнувань. Відповідно до розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного Кодексу України доповнено п.26 на підставі Закону України «Про внесення змін до Бюджетного Кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 року №79-VIII за якою норми і положення статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявних фінансових ресурсів державного бюджету. Закон України «Про внесення змін до Бюджетного Кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 року №79-VIII набув чинності 01 січня 2015 року. Таким чином, на думку представника відповідача, Управління праці та соціального захисту населення Приазовської райдержадміністрації про визнання діяв у межах та у спосіб, визначений законом і порушення права ОСОБА_1 не допустив (а.с.30-31).

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив, що ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с. 7);

Позивач ОСОБА_1 у 2016 році отримав одноразову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 2310,00 гривень.

Позивач ОСОБА_1, при зверненні до відповідача з вимогою щодо здійснення доплати одноразової грошової допомоги у відповідності до ст.13 Закону №3551-XII, за якою щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога, зокрема інвалідам IIІ групи у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком, отримав відмову від 22.12.2016 року за вих. №3258 з посиланням на те, що Управління праці та соціального захисту населення Приазовської райдержадміністрації не має заборгованості по виплаті щорічної грошової допомоги перед позивачем та при виплаті допомоги за 2016 рік діяло на підставі чинного законодавства України.

Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 09 березня 2017 року, позивачу ОСОБА_1 поновлено строк для звернення до адміністративного суду (а.с. 25).

При вирішенні спору суд виходить з наступного:

спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Бюджетним кодексом України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно з пунктом 26 розділу VI «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VIII) встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до частини 2 статті 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

У рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

У рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності.

Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Суд, під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, керується принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Пунктом 1 частини 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, інвалідам війни IІІ групи - 2310,00 гривень.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин» №79-VІІІ від 28.12.2014 року, яким внесено зміни до Бюджетного кодексу України та п. 26 встановлено, що норми і положення, зокрема, ст. 13 Закону №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

З набранням чинності цих законодавчих змін, які неконституційними не визнавалися, на даний час розмір щорічної разової допомоги до 05 травня визначається відповідно до приписів Постанови КМУ № 141 та становить, зокрема для інвалідів війни IIІ групи - 2310 грн.

З урахуванням викладеного, оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям, зазначеним в ч.3 ст.2 КАС України, суд дійшов до висновку, що призначаючи та виплачуючи позивачу грошову допомогу у розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141, відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

В силу викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання дій Управління праці та соціального захисту населення Приазовської райдержадміністрації протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги у сумі 5600,00 грн., слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.11, ст.ст. 71, 158-163 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Приазовської райдержадміністрації про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Приазовський районний суд Запорізької області 10 днів з дня її оголошення. Якщо постанову було постановлено у письмовому провадженні або за відсутності особи, яка брала участь але не була присутня при її проголошенні, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії станови.

Суддя Л.Д. Шеїна