Справа № 813/4095/16
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року Справа № 876/837/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Кузьмича С.М. та Бруновської Н.В.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, діючої за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_3, на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.12.2016р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській обл. про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення щодо збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб,-

В С Т А Н О В И Л А:

15.11.2016р. позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати винесене відповідачем Галицькою об'єднаною державною податковою інспекцією /ОДПІ/ Головного управління /ГУ/ ДФС у Львівській обл. податкове повідомлення-рішення № від 04.11.2016р.; стягнути на її користь суму сплаченого судового збору (а.с.4-8).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21.12.2016р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.59-62).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржила представник ОСОБА_2, діюча за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_3, яка покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким заявлений позов задоволити (а.с.68-70).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що податковим органом не досліджено і не взято до уваги заперечення позивача на акт перевірки, надіслана відповідь фактично дублює висновки останнього.

Також банком не виконані вимоги абз.«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу /ПК/ України, оскільки ним не повідомлено апелянта про суму прощеного боргу шляхом скерування рекомендованого листа, укладення відповідного договору, вручення відповідного повідомлення під розпис, через що ним не виконані обов'язки податкового агента згідно вимог п.176.2 ст.176 ПК України.

В обґрунтування своєї позиції покликається на лист ДПС України № 10297/6/15-1415 від 19.06.2012р.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, упродовж 10.10.2016р.-12.10.2016р. відповідачем Галицькою ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл. проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб /ПДФО/ ОСОБА_3 за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р.

За результатами проведеної перевірки податковим органом складено Акт перевірки № 3934/13-03/НОМЕР_2 від 19.10.2016р., у якому зафіксовано порушення ОСОБА_3 приписів пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.164.1.1 п.164.1, пп.164.2.17 «д», 164.2.19 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.2.1 п.168.2 ст.168 ПК України, в результаті чого платнику податків збільшені грошові зобов'язання з ПДФО на суму 22182 грн. 62 коп. (а.с.12-24).

На підставі вказаного Акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 04.11.2016р., яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДФО, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на 27898 грн. 28 коп., з яких 22182 грн. 62 коп. - за основним платежем та 5715 грн. 66 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.9-10).

Підставою для винесення оскаржуваного рішення слугувало встановлення відповідачем факту неподання ОСОБА_3 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік з відображенням у ній доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 131918 грн. 97 коп., отриманого у ІІ кварталі 2014 року від Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ «Ідея Банк» внаслідок анулювання (прощення) останнім заборгованості в сумі 144120 грн. 22 коп. за кредитним договором № 910.74597 від 24.12.2010р. і відповідно несплати ПДФО на суму 22182 грн. 62 коп.

За невиконання позивачем обов'язку щодо своєчасного подання податкової декларації про майновий стан і доходи (штраф 170 грн.) та своєчасної сплати ПДФО (фінансова санкція 5545 грн. 66 коп. = 22182 грн. 62 коп. х 25 відсотків) відповідачем застосовані до платника податку штрафні санкції у розмірі 5715 грн. 66 коп.

Згідно листа ПАТ «Ідея Банк» № 12.1.4/117088 від 04.07.2016р. позивачем ОСОБА_3 отримано дохід у вигляді прощення боргу за кредитним договором в розмірі 144120 грн. 22 коп.; про прощення боргу ОСОБА_3 повідомлено шляхом надання під підпис особистого повідомлення про анулювання (прощення) боргу (а.с.33).

Відповідно до повідомлення ПАТ «Ідея Банк» № 50-7/702 від 19.05.2014р. ОСОБА_3 повідомлено шляхом надання під підпис особистого повідомлення про анулювання (прощення) боргу, а також вказано про її обов'язок задекларувати у відповідний орган ДПІ про отриманий дохід в розмірі 144120 грн. 22 коп. та сплатити з нього податок у передбаченому розмірі (а.с.32).

Вказана сума доходу відображена ПАТ «Ідея Банк» у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків, і сум, утриманого з них податку (форма 1-ДФ), за підсумками ІІ кварталу 2014 року.

Розглядувані правовідносини регулюються приписами ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Зокрема, відповідно до абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 цього Кодексу до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді, зокрема, основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Оскільки у розглядуваному випадку мало місце прощення банком суми отриманого позивачем кредиту, через що вартість активів останнього не зазнала змін (зменшення) через необхідність погашення відповідного боргу, тому фактично ОСОБА_3 отримано дохід у формі додаткового блага у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням.

При цьому, анулювання основної суми боргу призвело до збереження активів (у тому числі коштів позивача), оскільки обов'язок погашення боргу є скасованим.

Окрім цього, факт належного повідомлення позивача про анулювання (прощення) ПАТ «Ідея Банк» та ознайомлення ОСОБА_3 із змістом абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України підтверджується копією листа № 50-7/702 від 19.05.2014р.; також банком відображено суму прощеної заборгованості у звіті за формою № 1-ДФ.

Із урахуванням наведеного, а також приймаючи до уваги вимоги пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.п.179.1, 179.7 ст.179 ПК України, позивач, будучи платником ПДФО, зобов'язана була подати податковому органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік, в якій відобразити дохід у вигляді додаткового блага в розмірі 131918 грн. 97 коп. (прощена неустойка у вигляді пені у розмірі 12201 грн. 25 коп. не є доходом і додатковим благом), отриманий від ПАТ «Ідея Банк» внаслідок анулювання (прощення) останнім заборгованості за кредитним договором № 910.74597 від 24.12.2010р., та відповідно сплатити ПДФО.

На момент проведення податковим органом перевірки позивачем не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік, суму ПДФО з доходів, отриманих у 2014 році, не сплачено.

Згідно п.167.1 ст.167 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Таким чином, позивач зобов'язана була сплатити 22182 грн. 62 коп. податку на доходи фізичних осіб.

Пунктом 123.1 ст.123 ПК України встановлено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п.120.1 ст.120 цього Кодексу неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов'язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

За таких обставин відповідачем згідно спірного податкового повідомлення-рішення правомірно донараховано позивачу 22182 грн. 62 коп. податку на доходи фізичних осіб та накладено на нього штрафні (фінансові) санкції у загальному розмірі 5715 грн. 66 коп. (22182 грн. 62 коп. х 25% + 170 грн.).

Із урахуванням наведених норм права та фактичних обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що податкове повідомлення-рішення № від 04.11.2016р. винесено відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та ПК України, а тому підстави для його скасування є відсутніми.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

За таких умов колегія суддів вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та необгрунтованими, а тому такі не підлягають до задоволення, з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, діючої за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_3, на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.12.2016р. в адміністративній справі № 813/4095/16 залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: С.М.Кузьмич

Н.В.Бруновська