Справа № 537/716/17
Суддя: Сьоря С. І.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 537/716/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2017 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Сьоря С.І., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи ОСОБА_1 до суб'єкта владних повноважень Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить суд визнати бездіяльність Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України Полтавської області щодо не зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання окрім стажу роботи на посаді судді 19 років 4 місяці 14 днів також: військової служби - 02 роки 01 місяць 14 днів, 50% навчання в юридичному інституті - 1 рік 11 місяців та роботу в органах прокуратури Полтавської області 5 років 10 місяців 3 дні, згідно наданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області розрахунку стажу, та проведення розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, зобов'язати Кременчуцьке об'єднане Управління Пенсійного Фонду України Полтавської області здійснити зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання окрім стажу роботи на посаді судді 19 років 4 місяці 14 днів також: військової служби - 02 роки 01 місяць 14 днів, 50% навчання в юридичному інституті - 1 рік 11 місяців та роботу в органах прокуратури Полтавської області 5 років 10 місяців 3 дні, згідно наданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області розрахунку стажу, та провести розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та визначити такий спосіб виконання рішення: щомісячно, прочинаючи з 04 жовтня 2016 року, при зміні грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, Кременчуцького районного суду Полтавської області, здійснювати перерахунок щомісячного довічного грошового утримання і виплачувати йому довічне грошове утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати судді на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, встановити строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем -

Кременчуцьким об'єднаним Управлінням Пенсійного Фонду України Полтавської області до суду звіту про виконання постанови, яка вимагає вчинення певних дій.

Свої вимоги мотивував тим, що він працював на посаді судді Кременчуцького районного суду Полтавської області з 21 травня 1997 року по 03 жовтня 2016 року та відповідно до постанови Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року 03.10.2016 року згідно вимог п.1 ст.120 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року відрахований зі штату суду у відставку.

Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, наданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області, йому зараховано: військова служба 02 роки 01 місяць 14 днів, 50% навчання у юридичному інституті - 2 роки, робота в органах прокуратури Полтавської області 5 років 10 місяців 3 дні, робота на посаді судді Кременчуцького районного суду Полтавської області 19 років 4 місяці 13 днів. Станом на 03.10.2016 року стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 29 рік 4 місяці.

З 04.10.2016 року він перебуває на обліку Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Полтавської області, як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно наданого йому розпорядження Кременчуцького об'єднаного УПФУ Полтавської області № 822647 від 14.12.2016 року, йому нараховано щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80% від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді, при цьому до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідач зарахував стаж судді 19 років 4 місяці 14 днів, прокурорсько - слідчий стаж 5 років 10 місяців 3 дні та військову службу 2 роки 1 місяць 14 днів.

Не погоджуючись з такими неправомірними діями відповідача, ним 19.01.2017 року до Кременчуцького об'єднаного УПФУ Полтавської області подано заяву в якій він просив провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується судді у відставці починаючи з 04.10.2016 року у розмірі 90% від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді, обґрунтовуючи наступним.

Розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді. Тобто для нарахування щомісячного довічного грошового утримання у максимальному розмірі необхідно мати стаж не менше ніж 25 років. Таким чином сумуючі лише зараховані Кременчуцьким об'єднаним управлінням ПФУ України Полтавської області 19 років 4 місяці 14 днів стажу роботи судді та 5 років 10 місяців 3 дні прокурорсько-слідчий стажу, він має стаж 25 років 2 місяці 17 днів, тобто більш ніж 25 років стажу, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді.

Однак, згідно письмової відповіді-відмови №10/К-02 від 26.01.2017 року, за підписом начальника управління ОСОБА_4, розмір грошового утримання визначено з урахуванням рішення Конституційного суду України від 08.06.2016 року відповідно до вимог ч.4 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453 до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року, тривалість стажу роботи на посаді судді становить 19 років 04 місяці 14 днів, порушень в реалізації пенсійного забезпечення не виявлено. При цьому відповідачем безпідставно та протиправно відмовлено у задоволенні його заяви, та окрім стажу роботи на посаді судді, до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання не зараховано: військову службу 2 роки 1 місяць 14 днів, 50% навчання у юридичному інституті - 2 роки та робота в органах прокуратури Полтавської області 5 років 10 місяців 21 день.

Разом з цим, Кременчуцьким об'єднаним управлінням ПФУ України Полтавської області так і не дано роз'яснення чому при визначенні розміру відсотків не прийнято до уваги стаж, який зараховано самим управлінням в розпорядженні №822647 від 14.12.2016 року, крім роботи на посаді судді - 19 років 04 місяці 14 днів, а саме робота в органах прокуратури Полтавської області 5 років 10 місяців 21 день та військова служба 2 роки 1 місяць 14 днів, що в цілому, згідно розпорядження відповідача, вже становить 27 років 4 місяці.

Однак, з невідомих причин щомісячне грошове утримання нараховується в розмірі лише 80%, а не 90% від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді, як це мало бути виходячи зі змісту вказаного розпорядження та ч.4 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453.

Враховуючі наведене відповідач зобов'язаний був загальний процент визначити відповідно до вимог ч.4 ст.141 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» у розмірі 90% суддівської винагороди судді, а не 80%, як це зазначено в розпорядженні та відповіді.

Оскільки, як вказано у наданій йому відповіді відповідача, за підписом начальника управління, що розмір грошового утримання визначено з урахуванням рішення Конституційного суду України від 08.06.2016 року відповідно до вимог ч.4 ст.141 Закону України «Про статус суддів і судоустрій» від 07.06.2010 року №2453 до внесення змін Законом України №213 від 02.03.2015 року, а відповідно до вимог п.11 Розділу 13 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453, передбачено, що судді призначені чи обрані на посаду, до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на момент набрання чинності цим законом.

Вважає бездіяльність Кременчуцького об'єднаного УПФУ Полтавської області протиправними та такими що не відповідають законам та Конституції України, та порушують його права передбачені Конституцією України, а тому він змушений був звернутися до суду з даним позовом.

Представник відповідача - Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області надіслав до суду письмові заперечення проти позову, в яких в задоволенні позову просить відмовити у зв'язку з його безпідставністю.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, приходжу до наступних висновків.

Як вбачається із записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 та матеріалів справи, останній з 22.04.1985 року по 05.06.1987 року проходив службу в Радянській Армії, з 01.09.1987 року по 01.06.1991 року навчався на денній формі навчання в Харківському юридичному інституті, з 17.07.1991 року по 19.05.1997 року проходив службу в органах прокуратури Полтавської області та з 21.05.1997 року по 03.10.2016 року працював на посаді судді Кременчуцького районного суду Полтавської області.

Постановою Верховної Ради України №1600-VІІІ від 22.09.2016 року та наказом голови Кременчуцького районного суду Полтавської області №14/П від 03.10.2016 року ОСОБА_1 відрахований зі штату Кременчуцького районного суду Полтавської області у зв'язку з виходом у відставку.

Згідно розрахунку стажу роботи судді ОСОБА_1., який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розрахованого Кременчуцьким районним судом Полтавської області, до такого стажу увійшла: служба в Радянській Армії з 22.04.1985 року по 05.06.1987 року (2 роки 01 місяць 14 днів), навчання в юридичному інституті (50%) з 01.09.1987 року по 01.06.1991 року (2 роки), служба в органах прокуратури Полтавської області з 17.07.1991 року до 19.05.1997 року (5 років 10 місяців 3 дні), робота суддею Кременчуцького районного суду Полтавської області з 21.05.1997 року по 03.10.2016 року (19 років 4 місяці 13 днів), а всього стаж роботи станом на 03.10.2016 року становить 29 років 04 місяці.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 04.10.2016 року перебуває на обліку в Кременчуцькому об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області, як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, призначеного згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до розпорядження Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області 822647 від 14.12.2016 року, ОСОБА_1 було призначено довічне утримання з врахуванням стажу судді 19 років 4 місяці 14 днів, прокурорсько - слідчого стажу 5 років 10 місяців 3 дні, військової служби 02 роки 01 місяць 14 днів, страхового стажу з 01.07.2000 - 16 років 03 місяці 3 дні, загального стажу після 2004 року 12 років 9 місяців 3 дні, загального стажу (повного) - 31 рік 03 місяці 10 днів (03.10.2016 року). Розрахунок утримання був здійснений та нарахований щомісячно в сумі 18 560 грн. виходячи з 80 % від заробітку.

19 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області з заявою, відповідно до якої просив зарахувати йому до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання: військову службу - 02 роки 1 місяць 14 днів, 50% навчання в юридичному інституті 2 роки, роботу в органах прокуратури Полтавсьокї області 5 років 10 місяців 3 дні, згідно наданого Кременчуцьким районним судом розрахунку стажу та провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання , що виплачується судді у відставці починаючи з 04.10.2016 року та виплачувати його у розмірі 90% від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді.

Листом Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 26.01.2017 року за вих..№10/К-02 з питання щодо правильності визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, ОСОБА_1 повідомлено, що тривалість стажу його роботи на посаді судді становить 19 років 4 місяці 14 днів, що дає право на встановлення грошового утримання в розмірі 80 % грошового утримання судді та порушень в реалізації пенсійного забезпечення не виявлено.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень у тому числі органів державної влади.

Відповідно до статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, виходячи з якого вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст. 22 Конституції України,права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 126 основного Закону України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

В рішенні Конституційного суду України № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року зазначено, що ст.126 Конституції України закріплено основні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканість суддів. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання, тощо), є гарантією забезпечення незалежності. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праці заробляти додаткові матеріальні блага.

В рішеннях Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зазначено, що «визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості.

Відповідно до пункту 8 частини четвертої ст.47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» незалежність суддів забезпечується незалежним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів (частина шоста ст.47).

У правовій позиції Конституційного Суду України, висловленій ним у рішенні у справі про гарантії незалежності суддів від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, а також у низці його попередніх рішень, зокрема від 24 червня 1999 року №6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 1грудня 2004 року №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004 (справа про зупинення і про обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 року №8-рп 2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), Конституційний Суд України наголошує, що ч.3 ст. 22 Конституції України встановила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Пунктом 6.1 Європейської Хартії передбачено, що судді, які виконують професійно свої суддівські функції, мають право на винагороду, рівень якої повинен бути таким, щоб вони були захищені від тиску при прийнятті ними рішень і в роботі взагалі, щоб ніщо не могло вплинути на їх незалежність та неупередженість. Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (п.6.4).

Отже, особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Даний факт підтверджується й міжнародними стандартами у сфері судочинства, зокрема, згідно з п. 54 Рекомендацій СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки (Рекомендація № CM/REC(2010)12) «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці».

Зазначений підхід щодо забезпечення незалежності суддів закріплено також у «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 4 листопада 1950 року, ратифікованій Верховною Радою України 17 липня 1997 року, та в низці інших міжнародних документів, а саме: «Основні принципи незалежності судових органів», ухвалені резолюціями 40/32 від 29 листопада 1985 року та 40/146 від 13 грудня 1985 року Генеральної Асамблеї ООН, «Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів», затверджені 24 травня 1989 року Резолюцією 1989/60 Економічної і Соціальної Ради ООН.

Тож, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних (законних) очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при видаленні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Цей підхід підтверджується і практикою Європейського суду з прав людини.

Частина 1 статті 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст.141 Закону України «Про статус суддів», в редакції, яка була чинна на час виходу позивача у відставку, судді який має стаж роботи на посаді судді 25 і більше років виплачується щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90% від грошового утримання судді на відповідній посаді без обчислення граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно ст.135 Закону №2453 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра(судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражних судів; члена Вищої ради юстиції, вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Відповідно до вимог п.11 Розділу 13 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», передбачено, що судді призначені чи обрані на посаду, до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на момент набрання чинності цим законом.

Частиною 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24.02.1994 року № 405-ХІ, встановлено до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03.09.2005 року № 865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Враховуючи вищевикладене, прихожу до висновку, що загальний стаж роботи, що дає позивачу як судді, право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання становить 26 років 2 місяці 14 днів.

Посилання відповідача на Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року суперечить Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України та іншим законодавчим актам в частині, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Коституційний Суд України в рішенні від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 керуючись ст.ст. 147,150,152, 153 Конституції України, ст. ст. 45, 51, 61, 63, 65,67, 69, 70, 71, 73, 74 Закону України "Про Конституційний Суд України", вирішив визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII; абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII; пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Конституційний Суд України вказав наступний порядок виконання цього рішення: частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання"; абзаци перший, другий, третій, четвертий та перше, друге речення абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку"; - не підлягає застосуванню положення пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними та є обов'язковим до виконання на території України.

Відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах управління відповідно до покладених на нього завдань призначає ( здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, довічне грошове утримання суддям у відставці.

Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, приходжу до висновку, що матеріальні та соціальні гарантії судді у відставці, позивача по справі, які були встановлені на день його виходу у відставку, не можуть бути скасовані, а ні новими законами, а ні внесенням змін до чинних законів.

За таких обставин, приходжу до висновку, що позовні вимоги позивача є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 247 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене вважаю за необхідне зобов'язати Кременчуцьке об'єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області подати в місячний строк звіт про виконання постанови суду.

З урахуванням задоволення позову, судові витрати, що понесені позивачем підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 6-14, 71,159-163, 167, 257 КАС України, Законом України «Про статус суддів», Законом України «Про судоустрій і статус суддів», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати бездіяльність Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України Полтавської області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання окрім стажу роботи на посаді судді 19 років 4 місяці 13 днів також: військової служби - 02 роки 01 місяць 14 днів, 50% навчання в юридичному інституті - 2 роки, робота в органах прокуратури Полтавської області - 5 років 10 місяців 3 дні, згідно наданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області розрахунку стажу та не проведення розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов'язати Кременчуцьке об'єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської здійснити зарахування до стажу роботи ОСОБА_1, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання окрім стажу роботи на посаді судді 19 років 4 місяці 13 днів також: військову службу - 02 роки 01 місяць 14 днів, 50% навчання в юридичному інституті - 2 роки, роботу в органах прокуратури Полтавської області - 5 років 10 місяців 3 дні, згідно наданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області розрахунку стажу та провести розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи 04 жовтня 2016 року у розмірі 90 % від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання і прочинаючи з 04 жовтня 2016 року, при зміні грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, Кременчуцького районного суду Полтавської області, здійснювати перерахунок щомісячного довічного грошового утримання і виплачувати ОСОБА_1 довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків заробітної плати судді на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням проведених виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_1 640 грн. сплаченого судового збору.

Зобов'язати Кременчуцьке об'єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області подати в місячний строк звіт про виконання даної постанови суду.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя