Справа № 336/4678/16-а
Суддя: Щаслива О. В.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

23.02.17Справа № 336/4678/16-а
Пр. № 2-а/336/7/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за адміністративним позовом виконуючого обовязки керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 до комунального закладу «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Джерело» Запорізької обласної ради, треті особи: служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, державний навчальний заклад «Запорізьке машинобудівельне вище професійне училище», департамент фінансів Запорізької обласної державної адміністрації, департамент освіти та науки Запорізької обласної державної адміністрації, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень неправомірною та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до суду з позовом про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень неправомірною та зобовязання вчинити певні дії.

В позові зазначив, що розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради ОСОБА_3 призначено опікуном неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, позбавленого батьківського піклування. 27 серпня 2015 року неповнолітній ОСОБА_2 закінчив повний курс комунального закладу «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Джерело» Запорізької обласної ради, у звязку з випуском з якого в силу Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» повинен був отримати одноразову грошову допомогу в розмірі, кратному не менш ніш шести прожитковим мінімумам для осіб відповідного віку. Між тим, всупереч наведених вимог закону цю допомогу випускник ОСОБА_2 не отримав, а його законний представник опікун ОСОБА_3 з моменту випуску дитини до виявлення цього порушення Запорізькою місцевою прокуратурою № 1, яке сталося в тарвні 2016 року під час проведення перевірки стану додержання майнових та соціальних прав дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, до адміністрації навчального закладу з відповідною вимогою не зверталася.

У звязку з викладеним виконуючий обовязки керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_1 просить в інтересах неповнолітнього поновити строк для звернення з адміністративним позовом до суду як такий, що пропущений з поважних причин; визнати бездіяльність комунального закладу «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Джерело» Запорізької обласної ради щодо невиплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», протиправною, а також зобовязати комунальний заклад «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Джерело» Запорізької обласної ради нарахувати та виплатити неповнолітньому ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 8 цього Закону.

В судовому засіданні прокурор підтримала вимоги позову, пояснивши, що неналежне виконання законним представником неповнолітнього ОСОБА_3 обовязку забезпечувати гідні умови для виховання, духовного та фізичного розвитку дитини, які виразилися в бездіяльності щодо висування вимог про отримання спірної грошової допомоги, зумовили здійснення прокурором в силу ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництва інтересів неповнолітньої особи. Через пропуск давності звернення до суду з адміністративним позовом на захист права, встановлений ст. 99 КАС України, з поважних причин, оскільки про вказані обставини прокурору стало відомо лише в травні 2016 року і він одразу звернувся до суду з цим позовом, просить поновити цей строк, а також задовольнити позов.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 ОСОБА_3 суду пояснила, що на підставі розпорядження Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради є опікуном ОСОБА_2. Про право дитини на отримання одноразової грошової допомоги при закінченні навчального закладу дізналася від співробітників прокуратури. Самостійно заходів на отримання цієї допомоги не вживала, до адміністрації навчального закладу не зверталась. В прокуратурі надала письмову згоду на представництво інтересів ОСОБА_2, проти чого не заперечує і в суді. Якщо позовні вимоги ґрунтуються на законі, вважає за необхідне отримання цієї допомоги дитиною.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечує.

Перш за все, зауважує на необхідності залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки він поданий за межами встановленого статтею 99 КАС України строку, і прокурор лише просить визнати поважними причини пропуску цього строку, не заявляючи клопотання про його поновлення. Навіть за наявності такого клопотання позивачем в справах, представництво по яких здійснює прокурор, є фізична особа, чиє право порушено, тому обчислювати перебіг цього строку треба з моменту, коли стало відомо про порушення права саме громадянину, а не з моменту виявлення цього факту прокуратурою.

Що стосується самого позову, його вимоги, на думку представника, є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, з таких міркувань.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» державні соціальні стандарти, нормативи споживання, нормативи забезпечення затверджуються відповідно до законодавства. Зокрема, листом Міністерства освіти та науки України від 21 квітня 2016 року № 1/9-202 «Про порядок нарахування та виплати грошової допомоги випускникам шкіл-інтернатів» виплата одноразової грошової допомоги в розмірі шести прожиткових мінімумів дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, що перебували на повному державному утриманні, здійснюється лише під час працевлаштування після закінчення навчального закладу, і оскільки ОСОБА_2 продовжує набуття освіти, так як після закінчення школи-інтернату «Джерело» він став до навчання у державному навчальному закладі «Запорізьке машинобудівельне вище професійне училище», саме після його закінчення під час працевлаштування за набутою в навчальному закладі спеціальністю йому і належить отримання вказаної грошової допомоги. Отримання вказаної допомоги, як вважає представник, саме після закінчення середнього технічного закладу освіти не лише ґрунтуватиметься на законі, а й буде наповнено здоровим глуздом і максимально відповідатиме інтересам дитини, так як за умови постійного підвищення рівня соціальних стандартів така допомога буде обчислюватися значно більшою сумою.

Крім наведених міркувань, представник відповідача зазначив, що у даному випадку ґрунтовність представництва в суді інтересів особи, яка не досягла віку повної цивільної дієздатності, прокурором не доведена в силу ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», так як лише неналежне виконання законним представником неповнолітньої особи покладених на нього законом обовязків може бути передумовою для такого звернення. Крім того, згідно з наведеною статтею Закону прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Як передумову для подання цього позову його автор зазначив те, що опікун жодного разу не зверталась до адміністрації навчального закладу з вимогою про нарахування та виплату грошової допомоги, Проте саме утримання з висуванням цих вимог свідчить про дії особи на користь дитини, адже по закінченні училища ОСОБА_2 не матиме права на повторне отримання матеріальної допомоги при тому, що її розмір буде значно перевищувати розмір тієї, на яку він претендує в теперішній час.

У звязку з викладеним просить про відмову у задоволенні позову.

Представник третіх осіб - департаменту фінансів Запорізької обласної державної адміністрації, департаменту освіти та науки Запорізької обласної державної адміністрації в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2, який перебуває під опікою та у звязку з цим не знаходився на повному державному утриманні, має право на одноразову грошову допомогу при працевлаштуванні.

Представники третіх осіб - служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району відносять на розсуд суду вирішення спору.

Представник третьої особи - державного навчального закладу «Запорізьке машинобудівельне вище професійне училище», належним чином повідомленої про час та місце вирішення спору, до суду не зявився, надавши суду заяву, яка містить прохання про проведення судового розгляду без його участі, а також письмове звернення, яке іменоване запереченнями проти позову.

Зазначені обставини відповідно до ст. 158 КАС України є підставою для вирішення спору у відсутність представника цієї третьої особи.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

За змістом частини 4 ст. 23 Закону наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

З наведених положень законодавства випливає, що для представництва прокурором інтересів особи, яка не досягла віку повної цивільної дієздатності та у звязку з цим потребує захисту, необхідно констатувати, що законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист.

Як встановлено судом, ОСОБА_2, який на підставі наказу директора комунального закладу «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Джерело» Запорізької обласної ради від 27. 08.2015 року, відрахований з цього навчального закладу у звязку з закінченням повного курсу навчання, перебуває під опікою ОСОБА_3 Як випливає з заяви ОСОБА_3 від 02.07.2016 року, адресованої першому заступнику керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 (а. с. 24), вона як опікун до навчального закладу «Джерело», а також до суду з питанням отримання її підопічним одноразової грошової допомоги, яка належить ОСОБА_2 як дитині, що позбавлена батьківського піклування, не зверталася.

Наведені обставини, на думку суду, свідчать про неналежне виконання законним представником неповнолітньої особи покладених на нього обовязків з захисту прав дитини і є передумовою для здійснення представництва цієї особи в суді.

Звернувшись 2 липня 2016 року (а. с. 25) до законного представника з листом про намір подавати до суду позов на захист цивільного права ОСОБА_2, прокурор дотримався вимоги закону про попереднє повідомлення громадянина та його законного представника про здійснення представництва в суді.

Вчинення прокурором передбачених частиною 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дій і стало підтвердженням перед судом наявності підстав для представництва, яке у відсутність передбаченої законом процедури підтвердження судом наявності підстав для представництва втілилось в ухвалі про відкриття провадження в справі.

У звязку з викладеним суд знаходить неспроможними твердження представника відповідача про те, що прокурор є неналежним представником в правовідносинах, які виникли.

В силу ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів

За змістом ст.100 КАС адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала , а згідно зі ст. 102 КАС пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Вирішуючи вимоги позову про поновлення строку для звернення за судовим захистом, суд виходить з того, що неповнолітній позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час закінчення навчального закладу, тобто станом на 28 серпня 2015 року, як малолітня особа не мав можливості самостійно здійснювати захист своїх прав, а його інтереси повинні були представляти законні представники або уповноважені органи з захисту прав дітей. Що стосується його законного представника опікуна ОСОБА_3, - як встановлено судом, ця особа, яка уповноважена на здійснення захисту дитини, до її візиту до прокуратури, який стався 2 липня 2016 року, була не обізнана про існування зазначеного права свого підопічного і саме через свою необізнаність допустила недбалість при виконанні своїх обовязків по відношенню до дитини.

І так як судом достеменно встановлено, що законному представнику малолітньої особи стало відомо про порушення права її підопічного в липні 2016 року, а вже 5 серпня 2016 року прокурор за наявності підстав для представництва звернувся до суду з цим позовом, суд вважає, що строк звернення до суду з адміністративним позовом пропущений позивачем з поважних причин, тому у відповідності до наведеної статті 102 КАС України знаходить всі підстави для застосування наслідків визнання причин пропуску строку поважними і поновити цей строк.

При вирішенні спору суд виходить з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради № 527р від 04.06.2010 року ОСОБА_3 призначено опікуном неповнолітнього ОСОБА_2 (а. с. 19). 27 серпня 2015 року неповнолітній ОСОБА_2 закінчив повний курс комунального закладу «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Джерело» Запорізької обласної ради (а. с. 20).

Як випливає з преамбули Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», цей Закон визначає правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа, і є складовою частиною законодавства про охорону дитинства.

Відповідно до ст. 1 цього Закону, яка містить значення термінів,

- діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов'язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також діти, розлучені із сім'єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обовязків з причин, які неможливо зясувати у звязку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти;

- заклади для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, - медичні, навчальні, виховні заклади, інші заклади та установи, в яких проживають діти-сироти і діти, позбавлені батьківського піклування;

- випускники закладів для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, - особи, які перебували на повному державному забезпеченні у закладі для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, і закінчили своє перебування у зазначеному закладі у зв'язку із закінченням навчання.

За змістом ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Вирішуючи позов на користь особи, яка його заявила, суд виходить з того, що право малолітнього ОСОБА_2 на отримання одноразової грошової допомоги зумовлено закінченням ним навчального закладу і це право не може бути звужене.

Принципами адміністративного судочинства згідно із ст. 7 КАС України є, зокрема, верховенство права та законність, відповідно до яких:

- суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

- суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України;

У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, як витікає зі змісту частини 4 ст. 9 КАС України.

У звязку з пріоритетністю нормативного акту з вищою юридичною силою суд погоджується з твердженнями прокурора про необхідність застосування при розвязанні позовних вимог наведених положень Закону, що регулює правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які, як зазначено, повязують право дитини зі спеціальним статусом лише з закінченням навчального закладу і не містять ніяких обмежень щодо реалізації цього права або інших умов для його настання.

У звязку з викладеним суд знаходить неспроможними посилання представника відповідача на зміст листа Міністерства освіти та науки України від 21 квітня 2016 року № 1/9-202 «Про порядок нарахування та виплати грошової допомоги випускникам шкіл-інтернатів», який містить розяснення про те, що виплата одноразової грошової допомоги в розмірі шести прожиткових мінімумів дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, що перебували на повному державному утриманні, здійснюється лише під час працевлаштування після закінчення навчального закладу.

Суд не приймає згадані розяснення, керуючись принципом законності адміністративного судочинства, а також з міркувань неприпустимості обмеження гарантованих Основним Законом України прав людини, оскільки реалізація такого порядку не гарантувала б безумовне отримання вказаної допомоги через залежність її виплати від офіційного працевлаштування, яке після закінчення навчального закладу може відбутися, а може й ні.

З описаних міркувань, а також враховуючи, що право на отримання допомоги є безумовним, суд відкидає і твердження представника відповідача про те, що ця допомога буде виплачена в подальшому тим навчальним закладом, де ОСОБА_2 продовжує набуття освіти.

При цьому суд виходить з того, що захист права повинен бути реальним, а не припустимим, що зводиться до обіцянки про те, що в майбутньому особа, яка не є стороною в справі і до якої не предявлялися позовні вимоги, за певних умов здійснить виплату грошової допомоги.

За змістом ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень та про зобовязання відповідача вчинити певні дії.

З огляду на викладене суд вбачає всі підстави для захисту права позивача в обраний ним спосіб.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9-11, 99-103, 159-162, 185, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов виконуючого обовязки керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 до комунального закладу «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Джерело» Запорізької обласної ради задовольнити.

Поновити виконуючому обовязки керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 строк для звернення з позовом до адміністративного суду.

Визнати неправомірною бездіяльність комунального закладу «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Джерело» Запорізької обласної ради щодо невиплати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як випускнику навчального закладу з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Зобовязати комунальний заклад «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Джерело» Запорізької обласної ради задовольнити нарахувати та виплатити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, одноразову грошову допомогу у розмірі шести прожитковим мінімумам для осіб відповідного віку, передбаченому Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», у сумі 7716 грн.

Судовий збір у сумі 1378 грн. 00 коп. присудити прокуратурі Запорізької області за рахунок бюджетних асигнувань комунального закладу «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Джерело» Запорізької обласної ради.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після отримання повного тексту постанови.

Суддя О.В. Щаслива