Справа № 821/1566/16
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 р.м. ОдесаСправа № 821/1566/16

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко Н.А.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Вербицької Н.В.

За участю: секретаря - Брижкіної І.О.

представника апелянта - Сергет Ю.В. (довіреність від 03.01.2017 року)

представника апелянта - Шамрай К.О. (довіреність від 03.01.2017 року)

представника відповідача - Хуснутдінової Н.Ч. (довіреність від 11.10.2016 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Херсонський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2016 року по справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Херсонський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство «Херсонський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Херсонській області від 03.10.2016 року № про визначення суми грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем у розмірі 31 391,27 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 23 405 грн. та про нарахування пені на суму 3 983,08 грн., від 03.10.2016 року № про визначення суми грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем у розмірі 2 624,21 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 1 581,2 грн. та про нарахування пені на суму 78,32 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки контролюючого органу про порушення позивачем правил оподаткування податком на доходи фізичних осіб є необґрунтованими та не узгоджуються із вимогами податкового законодавства, а тому визначення грошових зобов'язань відбулось без достатніх правових підстав, у зв'язку із чим рішення суб'єкта владних повноважень підлягають скасуванню.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2016 року адміністративний позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі Дочірнє підприємство «Херсонський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, у період з 25.08.2016 року по 07.09.2016 року ГУ ДФС у Херсонській області проведено документальну планову виїзну перевірку філії «Горностаївський райавтодор» Дочірнього підприємства «Херсонський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 30.06.2016 року, за результатами якої складено акт від 14.09.2016 року №99/21-22-14-01 (Т. І, а.с. 23-53).

Зазначеною перевіркою встановлено порушення філії «Горностаївський райавтодор» ДП «Херсонський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством завищено витрати на загальну суму 181 291 грн., в т.ч. за 2013 рік - у сумі 1 238 грн., за 2014 рік - 5 106 грн., за 2015 рік - 174 947 грн.; п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР, а саме проведення розрахункових операцій з продажу металобрухту на загальну суму 5 106 грн. без застосування РРО; п. 2.11 ст. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2014 року №637, а саме звітність про проведення готівкових розрахунків без подання платіжного документа, який би підтверджував сплату готівкових коштів у сумі 2 936,33 грн.; п.п. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб на суму 601,77 грн., у тому числі у 2013 році - на 15,56 грн., у 2014 році - 255,6 грн., у 2015 році - 224,71 грн., у І кварталі 2016 року - 105,88 грн.; п.п. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168 Податкового кодексу України, в результаті чого несвоєчасно перераховуються утримані суми податку з доходів фізичних осіб у бюджет у перевіряємий період; Наказу ДПА України «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» (із змінами та доповненнями), п. 51.1 ст. 51 Податкового кодексу України, в результаті чого допущено не відображення даних про фактично проведені виплати фізичним особам у перевіряємому періоді у поданих за формою 1 ДФ розрахунках; п.п. 1 п. 2 ст. 6 Розділу ІІ, п.п. 1 п. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижено зобов'язання, задекларовані до сплати в бюджет по єдиному соціальному внеску на 1 197,73 грн., у тому числі у січні 2014 року - у сумі 82,31 грн., у вересні 2014 року - 1 115,42 грн.; п.п. 1 п. 2 ст. 6 Розділу ІІ, п.п. 1 п. 1 ст. 7 Розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого несвоєчасно перераховано суми єдиного соціального внеску в бюджет (не одночасно з виплатою сум заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок); п.п. «г» 164.2.18, 164.2.19 п. 164.2, п. 164.5 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено нарахування військового збору у перевіряємому періоді на суму 2 665,23 грн., у тому числі на 41,02 грн. занижено податок з доходів фізичних осіб у 2014 році та на 2 624,21 грн. занижено податок з доходів фізичних осіб у 2015 році; п.п. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168 Податкового кодексу України, в результаті чого несвоєчасно перераховуються утримані суми військового збору в бюджет у перевіряємому періоді.

Не погодившись з висновками акту перевірки, позивач подав заперечення на акт, проте вони були залишенні без задоволення (Т. І, а.с. 69-70, 71-73), а в результаті виявлених порушень, відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення від 03.10.2016 року №, яким платнику визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем у розмірі 31 391,27 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 23 405 грн. та нараховано пеню на суму 3 983,08 грн., №, яким визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем у розмірі 2 624,21 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 1 581,2 грн. та нараховано пеню на суму 78,32 грн.

Як вбачається з акту перевірки та розрахунку сум заниження податку з доходів фізичних осіб, військового збору та сум заниження єдиного соціального внеску (Додаток №5 до акту перевірки), розрахунків штрафних санкцій (Т. І, а.с. 63-68, Т. ІІ, а.с. 103, 105), оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями визначені позивачу грошові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за період січень-вересень 2015 року у сумі 30 873,09 грн., зобов'язання зі сплати військового збору за вказаний період у сумі 2 624,21 грн. та зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 518,18 грн. за період січень та вересень 2014 року із застосуванням згідно п. 127.1 ст. 127, п.п. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України штрафних (фінансових) санкцій та нарахуванням пені.

Підставою для збільшення грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб за період січень-вересень 2015 року у сумі 30 873,09 грн., а також зобов'язання зі сплати військового збору за вказаний період у сумі 2 624,21 грн., став висновок контролюючого органу про завищення позивачем витрат по придбанню паливно-мастильних матеріалів в результаті їх не підтвердження під час перевірки первинними документами.

При цьому, контролюючий орган вказав на те, що витрати з подальшого списання таких паливно-мастильних матеріалів на адресу підзвітних осіб на загальну суму 174 947 грн. не знайшли свого підтвердження за даними подорожніх листів, враховуючи відсутність в цих документах відомостей щодо показників спідометра при виїзді із гаража та при поверненні в гараж, руху пального.

За таких обставин, контролюючий орган дійшов висновку про те, що вказані паливно-мастильні матеріали на суму 174 947 грн. надані позивачем підзвітним особам для особистих потреб та у розумінні норм податкового законодавства є додатковим благом, а отже підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб з відповідним утриманням військового збору з цього доходу.

Також, у зв'язку із не відзвітуванням працівником Філії коштів, витрачених на придбання паливно-мастильних матеріалів на автозапровочних станціях у січні та вересні 2014 року на загальну суму 2 936,33 грн., контролюючий орган дійшов висновку про необґрунтованість включення цих коштів у складі витрат підприємства у звітному періоді та наявність підстав для їх віднесення до об'єкту оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Не погоджуючись із визначенням грошових зобов'язань згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про скасування рішень контролюючого органу.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки висновки контролюючого органу позивач не спростував належними первинними документами, збільшення грошових зобов'язань із застосуванням штрафних санкцій та нарахуванням пені відбулось у відповідності до вимог податкового законодавства, а отже підстави для скасування рішень суб'єкта владних повноважень відсутні.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не у повній мірі відповідають обставинам справи та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, з огляду на наступне.

Порядок справляння податку на доходи фізичних осіб визначено у Розділі ІV Податкового кодексу України.

Так, за правилами ст.ст. 162, 163 Податкового кодексу України платником вказаного податку є, зокрема, податковий агент. Об'єктом оподаткування резидента є, зокрема, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно із п.п. 164.1, 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Відповідно до п. «г» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (про порушення якого зазначається відповідачем у акті перевірки) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов'язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим розділом.

Згідно із п. 164.5 ст. 164.5 Податкового кодексу України під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, що визначається за формулою, визначеною цим пунктом.

При цьому, відповідно до п.п. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Таким чином, норми податкового законодавства визначають обов'язок сплатити податок на доходи фізичних осіб, розрахований, виходячи із вартості грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку.

Колегія суддів, з урахуванням визначення контролюючим органом порушень правил справляння податку на доходи фізичних осіб, звертає увагу на те, що під час перевірки не встановлено та в акті перевірки відповідач не зазначає, які саме грошові або майнові відшкодування витрат або втрат здійснив позивач у перевіряємий період.

На думку колегії суддів зазначені обставини беззаперечно свідчать про необґрунтованість доводів контролюючого органу щодо порушення позивачем п. «г» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України та безпідставність збільшення грошового зобов'язання платнику відповідним рішенням відповідача на підставі вказаного порушення.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що фактичною підставою для визначення позивачу грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, зокрема, у сумі 30 873,09 грн. (згідно Додатку №5 до акту Розрахунок щодо сум заниження податку на доходи фізичних осіб, військового збору) стали висновки контролюючого органу про завищення позивачем витрат по придбанню паливно-мастильних матеріалів, які не підтверджені первинними документами на суму 174 947 грн. за 2015 рік.

При цьому, враховуючи, що підприємство здійснило списання вказаних паливно-мастильних матеріалів на підставі подорожніх листів, в яких відсутня інформація щодо показників спідометра при виїзді із гаража та при поверненні в гараж, рух пального, контролюючий орган в акті перевірки зазначив про те, що вказані документи не підтверджують списання паливно-мастильних матеріалів, а отже не підтверджують правомірність їх віднесення до складу витрат підприємства та це свідчить про надання позивачем своїм працівникам за вказаний період додаткового блага у вигляді паливно-мастильних матеріалів.

Досліджуючи правомірність таких висновків контролюючого органу, колегія суддів звертає увагу на те, що у своїх висновках контролюючий орган вказує на не підтвердження здійснення підприємством витрат на паливно-мастильні матеріали і в той же час зазначає про надання цих паливно-мастильних матеріалів працівникам як доходу у вигляді додаткового блага.

Колегія суддів вважає, що зазначені висновки контролюючого органу є взаємовиключними, оскільки не здійснивши витрати на ці паливно-мастильні матеріали, фактично не придбавши ці ТМЦ, позивач ніяким чином не зміг би надати їх своїм працівникам на списання в господарських цілях, в тому числі і у вигляді додаткового блага.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що визначення грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб у сумі 30 873,09 грн. відбулось за рахунок того, що під час перевірки позивач не підтвердив у відповідних подорожніх листах відомостей щодо показників спідометра при виїзді із гаража та при поверненні в гараж, руху пального.

Водночас, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, позивач 30.09.2016 року (тобто до винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень) подав в Головне управління ДФС у Херсонській області разом із запереченням на акт подорожні листи із відомостями щодо показників спідометра при виїзді із гаража та при поверненні в гараж.

Враховуючи, що вказані документи не містили відомості щодо руху пального, контролюючий орган зазначив про те, що і додатково надані документи також не можуть підтвердити списання вказаних паливно-мастильних матеріалів у господарських цілях підприємства.

Проте, колегія суддів, дослідивши матеріали справи, встановила, що висновки контролюючого органу щодо не відображення платником повних відомостей, що стосуються підтвердження фактичного використання вказаних ТМЦ не у повній мірі відповідають дійсним обставинам справи, оскільки в матеріалах справи наявні подорожні листи, зокрема, від 12.03.2015 року №38, від 13.03.2015 року №39, від 16.03.2015 року №40, від 19.03.2015 року №43, від 20.03.2015 року №45, від 21.03.2015 року №44, від 23.03.2015 року №49, від 24.03.2015 року №51, від 25.03.2015 року №52, від 27.03.2015 року №55, від 06.05.2015 року №94, від 21.05.2015 року №95, від 23.05.2015 року №98, від 24.05.2015 року №99, від 25.05.2015 року №101, від 27.05.2015 року №103, від 10.06.2015 року №105, від 11.06.2015 року №108, від 12.06.2015 року №109, від 22.06.2015 року №109-а, від 23.06.2015 року №110, від 24.06.2015 року №110-а, від 25.06.2015 року №111 (Т. І, а.с. 110-119, 142-154), від 18.03.2015 року №41, від 19.03.2015 року №42, від 20.03.2015 року №44, від 16.07.2015 року №123, від 21.07.2015 року №128, від 22.07.2015 року №129, від 23.07.2015 року №131, від 24.07.2015 року №134, від 27.07.2015 року №136, від 21.03.2015 року №46, від 23.03.2015 року №48, від 24.03.2015 року №50, від 25.03.2015 року №53, від 27.03.2015 року №54, від 06.05.2015 року №93, від 23.05.2015 року №96, від 24.05.2015 року №100, від 27.05.2015 року №104, від 01.07.2015 року №114, від 02.07.2015 року №116, від 07.07.2015 року №118, від 10.07.2015 року №119, від 17.07.2015 року №129, від 04.08.2015 року №138, від 05.08.2015 року №159, від 08.08.2015 року №140, від 14.08.2015 року №144, від 19.08.2015 року №149 (Т. ІІ, а.с. 4-6, 15-18, 35-39, 55-58, 69-78), які містять відомості щодо руху пального, його залишок при виїзді із гаража та при поверненні в гараж, відповідні показники спідометра тощо, із цих документів вбачається рух пального, за цими документами можливо встановити витрачання пального на службових автомобілях підприємства, а отже і використання вказаних паливно-мастильних матеріалів за призначенням, тобто у межах господарської діяльності підприємства.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що інші подорожні листи, що також були дослідженні контролюючим органом під час перевірки, та під час адміністративного оскарження висновків акту перевірки, також містять відомості щодо показників спідометра транспортного засобу при виїзді із гаража та при поверненні в гараж, за цими відомостями підтверджується переміщення транспортного засобу підприємства, що безумовно ініціює витрачання цим засобом відповідного паливно-пастильного матеріалу, а отже і свідчить про фактичне використання вказаних ТМЦ у діяльності підприємства.

Таким чином, оскільки висновки контролюючого органу про порушення позивачем правил податкового законодавства складені з формальних підстав, позивачем як під час перевірки, а також адміністративного оскарження висновків акту перевірки, були надані запитувані органом документи, за якими можливо встановити рух пального, його використання працівниками підприємства у межах господарської діяльності підприємства, колегія суддів вважає, що збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 30 873, 09 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 23 154,82 грн. згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 03.10.2015 року № є необґрунтованим та в цій частині рішення контролюючого органу підлягає скасуванню.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до п.п. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України (який став підставою для нарахування пені згідно вищевказаного податкового рішення) нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання.

Згідно із 129.2 ст. 129 Податкового кодексу України у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов'язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов'язання (його частини) скасовується.

Відповідно до п. 129.3 ст. 129 Податкового кодексу України нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань; у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов'язань відповідного бюджету перед таким платником податків; у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України); при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини).

Разом з цим, оскільки податкове зобов'язання згідно податкового повідомлення-рішення від 03.10.2015 року № не визначалось самостійно платником податків (податковим агентом), це зобов'язання не зараховувалось до бюджету, не було предметом взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов'язань відповідного бюджету, а також об'єктом мораторію на задоволення вимог кредиторів, відносно цього зобов'язання не приймалось рішення щодо його списання або скасування, колегія суддів доходить висновку про те, що нарахування пені відбулось з порушенням вказаної норми податкового законодавства, а отже пеня у сумі 3 983,08 грн. у податковому повідомленні-рішенні від 03.10.2015 року № підлягає скасуванню у повному обсязі.

Також, як вбачається з акту перевірки та Додатку №5 до акту Розрахунок щодо сум заниження податку на доходи фізичних осіб, військового збору, підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 03.10.2016 року № про збільшення грошового зобов'язання за основним платежем у розмірі 2 624,21 грн., застосування штрафних фінансових санкцій у сумі 1 581,2 грн. та нарахування пені у сумі 78,32 грн. став висновок контролюючого органу про протиправне не нарахування позивачем військового збору на суму вище дослідженого доходу у сумі 174 947 грн., на думку контролюючого органу, наданого працівникам у вигляді додаткового блага.

Разом з цим, оскільки обставини справи показали, що висновки контролюючого органу про вказані порушення не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, колегія суддів вважає, що у позивача не було підстав для утримання із вказаних сум військового збору, а отже податкове повідомлення-рішення від 03.10.2016 року № також підлягає скасуванню у повному обсязі.

Водночас, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про правомірність збільшення позивачу грошового зобов'язання за основним платежем у розмірі 518 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 250,19 грн. на підставі податкового повідомлення-рішення від 03.10.2016 року №.

Так, в порушення п.п. «г» 164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України працівником філії «Горностаївський райавтодор» ДП «Херсонський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_1 не відзвітовано частину коштів зазначених ним в авансових звітах, а саме: авансовий звіт від 16 січня 2014 року без номера із загальної суми 651,76 грн. не відзвітовано 201,80 грн.; авансовий звіт від 05 вересня 2014 року без номера із загальної суми 1429,77 грн. не відзвітовано 1385,77 грн.; авансовий звіт від 26 вересня 2014 року без номера із загальної суми 3630,92 грн. не відзвітовано 1348,76 грн.

Всього не відзвітовано суму в розмірі 3 139,27 грн. з якої за вимогами п.164.5 ст.164 ПК України належить утримати податок з доходів фізичних осіб в розмірі 518,18 грн.

Стосовно даного порушення суд першої інстанції вірно врахував, що позивач обґрунтовує правомірності вчинених працівником ОСОБА_1 дій при складанні авансових звітів та не підтверджує належними доказами помилковості позиції податкового органу, що є підставою для висновку про не підтвердження первинними документами та належними доказами позиції позивача про протиправність податкового повідомлення-рішення від 03 жовтня 2016 року № в частині донарахування податку на доходи фізичних осіб на відповідні суми.

Також, суд першої інстанції вірно врахував те, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання суті над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх суті, а не лише з урахуванням юридичної форми.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, та які мають бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Таким чином, за відсутності у позивача відповідних первинних документів, а також за відсутності належних доказів правомірності не нарахування податку з доходів фізичних осіб, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що Філії як податковому агенту правомірно збільшено грошове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 518 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 250,19 грн. на підставі податкового повідомлення-рішення від 03.10.2016 року №, та в цій частині вказане рішення суб'єкта владних повноважень має бути залишено без змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Херсонський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» - задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2016 року - скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою адміністративний позов Дочірнього підприємства «Херсонський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Херсонській області від 03.10.2016 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Херсонській області від 03.10.2016 року № в частині визначення суми грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем у розмірі 30 873,09 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 23 154,81 грн. та про нарахування пені на суму 3 983,08 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст постанови складено та підписано 20.03.2017 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Н.В. Вербицька