Справа № 465/1662/16-а
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 р. № 876/9470/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Ільчишин Н.В.,

секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Корвацького І.Я. на постанову Франківського районного суду міста Львова від 20 вересня 2016 року у справі №465/1662/16-а за позовом ОСОБА_3 до Головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Корвацького І.Я. про визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

24.03.2016 ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Корвацького Ігора Ярославовича, просив визнати незаконною та скасувати постанову №15/47-ф/пз від 18.03.2016 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.15 ст.96 КУпАП.

Постановою Франківського районного суду м.Львова від 20.09.2016 позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головний інспектор будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Корвацький І.Я. подав апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Франківського районного суду м.Львова від 20.09.2016 та прийняти нову, якою в позові відмовити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, зокрема ст.19, 22 КАС України, оскільки позивач зареєстрований в м.Жовква, а відповідно справа підсудна Жовківському районному суду Львівської області або Печерському районному суду м.Києва за місцем реєстрації юридичної особи. Апелянт вказує, що позивач експлуатує власне приміщення під магазин продовольчих товарів без проходження процедури прийняття його в експлуатацію на об'єкті V категорії складності (пам'ятка архітектури національного значення). 18.03.2016 Головним інспектором будівельного нагляду винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення №15/47-ф/пз, відповідно до якої на позивача накладено штраф у сумі 11900 грн. згідно ч.15 ст.96 КУпАП. Під час перевірки встановлено, що дарувальниками ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яким належало вказане нерухоме майно, проведено самовільні будівельні роботи. Апелянт також зазначає, що до даного об'єкта будівництва необхідно застосовувати ДБН В.3.2-1-2004 «Реставраційні, консерваційні та ремонтні роботи на пам'ятках архітектурної спадщини». При розгляді даної справи та предмету спору у ній необхідно встановити наявність чи відсутність експлуатації об'єкту. Із матеріалів фотофіксації об'єкту проведеної у день перевірки вбачається факт експлуатації приміщення, що судом першої інстанції не взято до уваги.

В судовому засіданні представник Державної архітектурно-будівельної інспекції України, яка є органом, в якому працює посадова особа Корвацький І.Я. апеляційну скаргу підтримав, представник позивача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області №15/47-ф/пз від 18 березня 2016 року, що винесена головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту ДАБІ у Львівській області Корвацьким І.Я., за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності (акт перевірки від 26.01.2016 №15/32/16-пз, протокол від 26.01.2016 №15/32/16-пз) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.15 ст.96 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 11 900 гривень.

Відповідно до вказаної постанови підставою для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності стало порушення ч.2, ч.5, ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011, абз.7 ч.1 ст.4 Закону України «Про архітектурну діяльність», а саме експлуатація власних приміщень під магазин продовольчих товарів без проходження процедури прийняття їх в експлуатацію на об'єкті V категорії складності (пам'ятка архітектури національного значення).

Вважаючи вказану постанову протиправною, ОСОБА_3 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI, в редакції чинній на час притягнення позивача до адміністративної відповідальності (далі - Закон №3038-VI).

Частиною 8 ст.39 Закону №3038-VI встановлено, що експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461 затверджено Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів (далі - Порядок №461).

Частиною 15 ст.96 КУпАП встановлено, що експлуатація об'єктів будівництва V категорії складності, які завершені будівництвом з 19 січня 2012 року та не прийняті в експлуатацію, - тягне за собою накладення штрафу від семисот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що на підставі звернення ОСОБА_6 від 28.12.2015, наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 08.09.2015 №976 та направлення для проведення позапланової перевірки від 05.01.2016 №32/16-пз працівниками Департаменту ДАБІ у Львівській області 26.01.2016 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_3, за результатами проведення якої складено акт №15/32/16-пз, протокол 15/32/16-пз та винесено припис №15/32/16-пз про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил (а.с.10-13).

Відповідно до вказаних документів за результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_3, який є власником 25/100 частки від будинку, загальною площею 92,60 кв.м в АДРЕСА_1, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.11.2015 серія НОМЕР_1 (підстава виникнення права власності - договір дарування від 19.11.2015 серія НОМЕР_2, дарувальник - ОСОБА_4), враховуючи технічний паспорт виданий 05.11.2015 КП ЛОР «Червоноградська міжміське бюро технічної інвентаризації» приміщення « 6-2» по « 6-6» та 7/100 частки від будинку, загальною площею 27,70 кв.м в АДРЕСА_1, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.11.2015 серія НОМЕР_3 (підстава виникнення права власності - договір дарування від 19.11.2015 серія НОМЕР_4, дарувальник - ОСОБА_5), враховуючи технічний паспорт виданий 05.11.2015 КП ЛОР «Червоноградська міжміське бюро технічної інвентаризації» приміщення « 6-1» та « 6-7», експлуатує власні приміщення під магазин продовольчих товарів без проходження процедури прийняття їх в експлуатацію на об'єкті V категорії складності (пам'ятка архітектури національного значення).

Окрім того перевіркою встановлено, що приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Чемерис Г.Я. оформлено вказані договори дарування та Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.11.2015, враховуючи технічні паспорти видані 05.11.2015 КП ЛОР «Червоноградська міжміське бюро технічної інвентаризації» по факту виконаних будівельних робіт дарувальниками - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (проведені роботи з влаштування нових віконних та дверних прорізів та замуруванням існуючих, встановлення віконних блоків, влаштований збільшений дверний проріз в несучій стіні приміщень, зведені блочні перегородки та влаштовано санвузол, частково демонтовані внутрішні перегородки).

З документів наданих представником позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції встановлено, що 07.08.2009 між територіальною громадою Жовківської міської ради та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу 7/100 частин нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Чемерис Г.Я., зареєстрований в реєстрі за №1467. За умовами вказаного договору ОСОБА_5 набув у власність 7/100 частин нежитлової будівлі на АДРЕСА_1, а саме: приміщення, позначені в технічній документації, що є невід'ємною частиною правовстановлюючих документів як « 6-1», « 6-7» загальною площею 27,7 кв.м. (пп.1.1. Договору). Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» 05.07.2010, підтверджується реєстрація права спільної часткової власності ОСОБА_5 на 7/100 частин будинку на АДРЕСА_1. Нежитлові приміщення площею 27,7 кв.м. передані ОСОБА_5 за актом прийому-передачі від 29.06.2010.

Окрім того, 07.08.2009 між територіальною громадою в особі Жовківської міської ради та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу 25/100 частин нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Чемерис Г.Я., зареєстрований в реєстрі за №1465. Згідно з цим договором ОСОБА_4 набула у власність 25/100 частин нежитлової будівлі, а саме приміщення, позначені в технічній документації, що є невід'ємною частиною правовстановлюючих документів від « 6-2» по « 6-6» загальною площею 92,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» 05.07.2010, підтверджується реєстрація права спільної часткової власності ОСОБА_4 на 25/100 частин будинку на АДРЕСА_1. Нежитлові приміщення площею 92,6 кв.м. передані за актом прийому-передачі від 29.06.2010.

Відповідно до договорів дарування від 19.11.2015, посвідчених приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Чемерис Г.Я., зареєстровані в реєстрі за №1896 та №1895 відповідно, позивачу подаровано ОСОБА_5 та ОСОБА_4 7/100 частки від будинку АДРЕСА_1 загальною площею 27,7 кв.м., а саме: приміщення, позначені в технічному паспорті, що є невід'ємною частиною правовстановлюючих документів, виданому 05.11.2015 КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» як « 6-1» та « 6-7», а також 25/100 частки від будинку АДРЕСА_1 загальною площею 92,6 кв.м., а саме: приміщення, позначені в технічному паспорті, що є невід'ємною частиною правовстановлюючих документів, виданому 05.11.2015 КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» як « 6-2» по « 6-6».

На підставі системного аналізу обставин справи та вказаних законодавчих положень, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що якщо і проводились роботи по реконструкції (реставрації) приміщень на АДРЕСА_1, то такі могли здійснювалась лише попередніми власниками ОСОБА_5 та ОСОБА_4

На момент відчуження позивачу нежитлових приміщень на такі були виготовлені технічні паспорти та за договорами дарування від 19.11.2015 передано позивачу 7/100 та 25/100 частин нежитлової будівлі за вищевказаною адресою у власність в такому технічному стані, яким позивач як власник повноправно користувався на момент проведення перевірки, а тому, на переконання суду апеляційної інстанції, у даних правовідносинах що є предметом дослідження, відсутній як факт експлуатації позивачем об'єкта будівництва V категорії складності що не прийнятий в експлуатацію, так і обов'язок позивача щодо здачі спірного об'єкта в експлуатацію.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог та протиправності винесеної відповідачем постанови №15/47-ф/пз від 18.03.2016.

Водночас, щодо покликання апелянта на порушення судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови норм процесуального права, а саме ст.19, 22 КАС України щодо територіальної підсудності справи, то суд апеляційної інстанції вважає такі не обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п.7 та п.9 ч.1 ст.3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Відповідно до ч.2 ст.19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Вищий адміністративний суд України узагальнюючи судову практику розгляду справ за позовами фізичних осіб із приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності зазначив, що у відповідності до аналізу норм Кодексу України про адміністративні правопорушення суб'єктним складом учасників судового процесу у спорах зазначеної категорії становлять особи, до яких застосовуються адміністративні стягнення та органи (посадові особи), уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення (стаття 244-6 КУпАП).

Враховуючи, що позивач оскаржує постанову в справі про адміністративне правопорушення винесену щодо нього головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Корвацьким І.Я., який в розумінні ст.3 КАС України є посадовою особою, яка уповноважена розглядати справи про адміністративні правопорушення та відповідачем у даній справі, юридична адреса місцезнаходження якого АДРЕСА_2, а тому справу розглянуто судом встановленим законом.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Корвацького І.Я. залишити без задоволення, а постанову Франківського районного суду міста Львова від 20 вересня 2016 року у справі №465/1662/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

Н.В. Ільчишин

Повний текст Ухвали складено 17.03.2017р.