Справа № 515/174/17
Суддя: Семенюк Л. А.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 515/174/17
Провадження № 2-а/515/419/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2017 р. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Семенюк Л.А.

за участі:

секретаря Унгурян Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Татарбунари Одеської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у адміністративній справі,

В С Т А Н О В И В :

07 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даною адміністративною позовною заявою посилаючись на наступне.

Позивач являється власником двох часток 13/100 та 20/100 домоволодіння №35 по вул.Лесі Українки (колишня - Котовського) у м.Татарбунари Одеської області, що підтверджує витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

17 серпня 2016 року відповідачем позивачу був наданий припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил за самовільно виконані будівельні роботи з реконструкції без отримання документів дозвільного характеру (реєстрації декларації або повідомлення) про початкове виконання будівельних робіт з реконструкції.

Порушення, які були зазначені у приписі позивачу необхідно було усунути у тридцятиденний термін до 17.09.2016 року.

26 серпня 2016 року постановою по справі про адміністративне правопорушення №610 позивача було визнано винною за ч.7 ст.96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн. за самовільне здійснення реконструкції житлових квартир під кафе-піццерію двох часток 33/100 домоволодіння №35 по вул.Лесі Українки (Котовського) у м.Татарбунари Одеської області, власником яких є позивач.

З метою виконання припису, як зазначає позивач, 20.07.2016 року вона з письмовою заявою звернулася до Татарбунарської міської ради Одеської області (вх.№Д-720 від 20.07.2016 року) щодо надання дозволу на проведення реконструкції своїх часток домоволодіння №35 по вул.Лесі Українки (Котовського) у м.Татарбунари Одеської області, на що отримала листа №Д-720/702 від 25.08.2016 року про відмову у наданні дозволу на проведення реконструкції у звязку з тим, що, у першу чергу, їй необхідно свою нерухомість виділити у окремий адрес.

07 вересня 2016 року, для подальшого виконання припису, позивач з письмовою заявою звернулася до Татарбунарської міської ради Одеської області (вх.№Д-880 від 07.09.2016 року) щодо надання дозволу на виділення нерухомості у окремий адрес.

Після розгляду вказаної заяви, позивач отримала листа №Д-880/769 від 26.09.2016 року із зазначенням, що заява останньої знята з розгляду у звязку з відсутністю згоди співвласників домоволодіння.

У подальшому, позивач почала встановлювати співвласників з метою проведення зустрічі та можливості отримання їх згоди на виділення її часток в окремий адрес, однак деякі співвласники відмовились надати позивачу згоду, а для збору відповідних документів необхідний час, тому вона має намір вирішувати вказане питання через суд.

01 лютого 2017 року поштовою кореспонденцією позивач отримала поштовий конверт із Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, у якому знаходився супровідний лист №136/41-43/6 від 24.01.2017 року та копія постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документу постанови відповідача, яка оскаржується за №838, виданої 14.12.2016 року.

З отриманою постановою позивач не була згодна, а тому 01.02.2017 року з Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області отримала копію постанови, що оскаржується.

Ознайомившись із вказаною постановою, вона зясувала, що під час розгляду відносно неї даної адміністративної справи та притягнення її до адміністративної відповідальності, її в установленому законом порядку не викликали і до відома про розгляд справи не ставили та копію постанови не надсилали. Тому вважає, що відповідач позбавив її права скористатися процесуальними правами, передбаченими ст.268 КУпАП, тим самим порушивши законні права та інтереси.

Також, на її думку, відповідачем накладено адміністративне стягнення з порушенням строку, передбаченого ч.1 ст.38 КУпАП.

Крім того, просить врахувати, що нею пропущено процесуальний строк на оскарження постанови з поважних причин, оскільки відповідач під час розгляду даної адміністративної справи належним чином її не сповістив та на розгляд адміністративної справи не викликав, так як передбачено нормами діючого законодавства України, копію постанови на її адресу не направив, тому що вона її не отримувала.

Про наявність постанови, що оскаржується, позивачу стало відомо лише 01.02.2017 року, у момент коли остання отримала з Татарбунарського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53269285 від 24.01.2017 року на підставі спірної постанови, копія якої була отримана нею вказаної дати.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що відповідач виніс постанову з порушенням норм діючого законодавства, позивач звертається до суду з даною адміністративною позовною заявою, оскільки вважає, що постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.(а.с. 56).

Представник відповідача в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, заяв чи заперечень проти позову суду не направив(а.с. 54).

Дослідивши надані сторонами докази, копії матеріалів адміністративної справи, надісланої відповідачем на запит суду, проаналізувавши обставини та матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС) України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в звязку з прийняттям рішення чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) субєктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Згідно п.2 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 року).

Згідно положень ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що відповідно до витягів з індексним номером №13289143 від 22.11.2013 року (а.с.5) та індексним номером №45666967 від 15.10.2015 року (а.с.6) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником 20/100 та 13/100 часток домоволодіння №35 по вул.Котовського в м.Татарбунари Одеської області є ОСОБА_1, позивач у справі.

Листом за №136/41-43/6 від 24.01.2017 року (а.с.8), виданим Татарбунарським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, позивача повідомлено про відкриття виконавчого провадження №53269285 від 24.01.2017 року (а.с.9) за постановою №838 від 14.12.2016 року, що видав Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області. Вказаний лист позивачем було отримано 01.02.2017 року (а.с.7).

Згідно постанови що оскаржується за №838 від 14.12.2016 року (а.с.а.с.11-12), ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.188-42 КУпАП за невиконання вимоги припису від 17.08.2016 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, а саме за неотримання дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт з реконструкції у 30-денний термін до 17.09.2016 року, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6 800 грн. У тексті постанови зазначено, що її копія надіслана поштою Болград-2 14.12.2016 року №8568 (а.с.12), відмітка про отримання копії постанови позивачем відсутня.

Також судом встановлено, що позивач дійсно 20.07.2016 року зверталася до Татарбунарської міської ради Одеської області із письмовими зверненнями, однак отримала відповідь, що рішення щодо надання дозволу на проведення реконструкції із жилих в нежилі квартир №1 та №4 за адресою: м.Татарбунари вул.Лесі Українки, №35 не прийнято у звязку з тим, що нерухомість не виділена в окрему адресу (а.с.15), а також відповідь, що виділення квартир №1 та №4, які знаходяться за адресою: вул.Лесі Українки, №35 в м.Татарбунари, в окрему адресу потребує згоди всіх співвласників домоволодіння (а.с.10).

З наданих до суду копій матеріалів у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 (а.с.а.с.31-51), дійсно вбачається, що ОСОБА_1 отримала копію припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 17.08.2016 року, яким їй встановлено строк для усунення встановлених порушень містобудівного законодавства України у 30(денний) термін до 17.09.2016 року(а.с.а.с.34-36). Однак, з поштового повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.46) з вкладеними актом перевірки від 30.01.2016 року, протоколом про адміністративне правопорушення від 30.11.2016 року та приписом про усунення порушень від 30.11.2016 року (а.с.а.с.38-45) не вбачається, що позивач ОСОБА_1 отримувала вказане поштове відправлення, на повідомленні відсутній підпис позивача або помітка про відмову отримати відправлення. У вищезазначених документах (а.с.а.с.38-45) також відсутній підпис ОСОБА_1 про її присутність при складенні та відомості про отримання документів, натомість наявна помітка «відмова» у графі «Отримала», однак доказів на підтвердження викладеного та жодних відомостей про наявність свідків зазначеного не доведено.

Оскаржувана постанова №838 від 14.12.2016 року (а.с.а.с.47-49) направлялась позивачу рекомендованим повідомленням (а.с.50), однак на вказаному повідомленні також відсутній підпис ОСОБА_1 або помітка про відмову від отримання поштового відправлення.

Згідно вимог ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні встановлено, що позивача ОСОБА_1 не було належним чином та своєчасно повідомлено про час та місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, відомостей щодо її присутності під час складання вказаного документу, суду також не надано. Крім того, відсутні докази вручення чи то відправлення на адресу позивача копії оскаржуваної нею постанови, оскільки долучені до справи документи(а.с.46,50) не містять, як вже зазначалось, даних про вручення цих документів адресату.

За вказаних обставин, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 не порушено строків звернення до суду з вказаним позовом про оскарження постанови про адміністративне правопорушення, оскільки позивач не була обізнана про дату, місце та час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно неї, а також не знала про існування оскаржуваної постанови, тому підстав для поновлення їй строку, суд не вбачає.

Відповідно до вимог ст.280 КУпКП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо.

Маючи, перед прийняттям постанови, протокол про адміністративне правопорушення (а.с.а.с.40-43), суб'єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б підтверджували вину позивача, вирішити питання передбачені ст.278 КУпАП, дотриматись додержання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачених ст.268 КУпАП, однак частково вказаних вимог не дотримався.

Доводи позивача щодо пропуску строку притягнення її до відповідальності за невиконання вимог вищезазначеного припису, суд вважає необґрунтованими, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Враховуючи, що вказане правопорушення відноситься до категорії триваючих, оскільки воно вчинюється протягом більш-менш триваючого часу, характеризується безперервним здійсненням єдиного діяння, то підстав вважати, що при винесенні оскаржуваної постанови субєктом владних повноважень порушено строки притягнення до адміністративної відповідальності, немає.

Згідно ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, з метою забезпечення гарантії прав, свобод і інтересів особи і громадянина, виходячи із наданих ч.3 ст.162 КАС України суду повноважень при прийнятті постанови та враховуючи положення ст.293 КУпАП, суд прийшов до переконання, що прийняте рішення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.188-42 ч.1 КпАП України є протиправним у звязку з неналежним повідомленням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про дату, місце та час розгляду справи, як передбачено ст.278 КпАП України.

Крім того, слід зазначити, що з 30.11.2016 року, коли було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.188-42 КУпАП і до 15.03.2017 року пройшло більше двох місяців, тобто на сьогодні збіг строк, визначений ч.1 ст.38 цього ж Кодексу, протягом якого могло бути накладено адміністративне стягнення.

Усунути вищезгадані порушення субєкта владних повноважень, який виніс оскаржувану постанову, вже неможливо, оскільки, згідно до п.7 ст. 247 зазначеного Кодексу, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку, передбаченого ч.2 ст. 38 цього Кодексу.

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, за відсутності заперечень відповідача, на якого, в силу ч.2 ст.71 КАС України покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, задоволення позовних вимог ОСОБА_1 буде найбільш доцільним способом захисту порушеного права позивача, відтак позов підставний, підлягає задоволенню, постанова №838 від 14.12.2016 року - скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю, відповідно до ч.2 ст.247 КпАП України, у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 17, 18, 69, 159, 160 - 163, 167,171-2 КАС України, ст.ст.33,38,188-42 ч.1,245,247,293 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у адміністративній справі задовольнити.

Постанову №838 від 14.12.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КпАП України скасувати, провадження по справі за ч.1 ст.188-42 КпАП України відносно ОСОБА_1 закрити у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів з дня її проголошення до апеляційного адміністративного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Суддя Семенюк