Справа № 807/1185/15
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 р. Справа № 876/8681/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Начальника 2-го відділення інспекторів прикордонної служби «Тиса» Чопського прикордонного загону Змієвської Ірини Валеріївни, Чопського прикордонного загону про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Начальника 2-го відділення інспекторів прикордонної служби «Тиса» Чопського прикордонного загону капітана Змієвської І.В., Чопського прикордонного загону, яким просив скасувати рішення від 18.06.2015 року про відмову в перетині державного кордону України.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є, зокрема, паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Однак цього чи іншого передбаченого Законом документів позивач при спробі виїзду з України 18.06.2015 року не пред'явив, а закордонний паспорт громадянина Угорщини не дає права виїзду за кордон громадянину України. Також суд відхилив посилання позивача на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.07.2015 року, якою було закрито провадження у справі про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки в мотивувальній частині рішення суд покликався на відсутність у діях останнього прямого умислу на незаконний перетин кордону, проте не надав жодної оцінки тій обставині по якому саме паспорту ОСОБА_1 намагався перетнути кордон. Водночас сам позивач в поясненні до протоколу про адміністративне правопорушення вказав, що він не повністю знаючи всі закони України, хотів перетнути кордон із закордонним паспортом Угорщини. Крім того, факт намагання позивача виїхати з території України з паспортом Угорської Республіки підтверджується наданими в судовому засіданні поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки суд неповно з'ясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не з'ясував і не встановив чи був у нього при спробі виїзду з України 18.06.2015 року паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а лише обмежився встановленням того, який документ він пред'явив інспекторам прикордонної служби, тому висновок суду про те, що у нього був відсутній визначений законодавством документ, який дає право перетину державного кордону, є необґрунтованим. Також позивач вважає, що суд безпідставно взяв до уваги показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки їх допит був здійснений з грубим порушенням вимог ст. 141 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме не було забезпечено допиту кожного з них окремо, а також ці свідки перебувають на службі у відповідача в справі Чопського прикордонного загону, отже, є заінтересованими особами, в зв'язку з чим об'єктивність їх показів викликає сумніви. Крім того, на думку позивача, суд безпідставно всупереч вимогам ч. 4 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України не взяв до уваги обставини, встановлені постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.07.2015 року, яка набрала законної сили і якою було закрито провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) в зв'язку з відсутністю у його діях складу правопорушення, а саме вказаного в цій постанові висновку про наявність у нього паспорта громадянина України для виїзду за кордон та відсутність даних, які б спростовували письмові пояснення його представника (адвоката).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, ОСОБА_1 18.06.2015 року прибув на міжнародний пункт пропуску «Чоп (Тиса)» з метою оформлення документів для виїзду з території України.

Під час здійснення перевірки позивач повідомив, що являється громадянином України, пред'явив внутрішній паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 та закордонний паспорт громадянина Угорщини серії НОМЕР_1 виданий на ім'я ОСОБА_6

Старший інспектор прикордонної служби «Тиса» Чопського прикордонного загону лейтенант ОСОБА_5 провів стандартну перевірку поданих позивачем документів, в ході якої було проведено опитування позивача та здійснено пошук в базах даних Держприкордонслужби. На підставі перевірки вказаних документів (паспортів) та аналізу витягу з підсистем ІТС «Ризик» було встановлено, що позивач, який є громадянином України, в якості документа, який дає право на виїзд з території України, пред'явив саме зазначений вище закордонний паспорт громадянина Угорщини, будь-яких інших документів, крім зазначених вище, не пред'являв.

На підставі встановлення вказаних вище обставин інспектор прикордонної служби ОСОБА_5 дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону України в міжнародному пункті пропуску без відповідного документу, що, на думку відповідача, є порушенням вимоги ст. 2 Закону України «Про громадянство України» та ст. 12 Закону України «Про державний кордон України», в зв'язку з чим інспектор Ковальчук А.О. склав протокол про адміністративне правопорушення від 18.06.2015 року серії ЗхРУ № 054038 та вніс відповідні відомості в базу даних Державної прикордонної служби України про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду з України.

На підставі цього начальник 2-го відділення інспекторів прикордонної служби «Тиса» Чопського прикордонного загону капітан Змієвська І.В. прийняла рішення від 18.06.2015 року про відмову ОСОБА_1 в перетині державного кордону України.

Колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про правомірність зазначеного рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються, зокрема, здійснення прикордонного контролю і пропуску в установленому порядку осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна в разі наявності належно оформлених документів після проходження ними митного та за потреби інших видів контролю, а також реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в установленому порядку прибувають в Україну, та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон, виявлення причин та умов, що призводять до порушень законодавства про державний кордон України, вжиття в межах своєї компетенції заходів щодо їх усунення.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про прикордонний контроль» паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з'ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону. У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.

Загальні засади організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, визначаються «Інструкцією з організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон», затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 05.06.2012 року № 407, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.06.2012 року за № 1083/21395.

Розділом ІІ даної Інструкції визначено підстави та порядок проведення стандартної перевірки документів.

Зокрема, відповідно до п. 2.1 цієї Інструкції стандартна перевірка документів здійснюється уповноваженими службовими особами підрозділів охорони державного кордону, які виконують обов'язки в прикордонному наряді «Перевірка документів».

Підпунктами 2.5.1-2.5.9 п. 2.5 Інструкції визначений порядок дій під час проведення стандартної перевірки документів, а саме прикордонний наряд «Перевірка документів» повинен: оглянути паспортний документ, що пред'являється, визначити його вид і відповідність установленому зразку, звірити фотокартку в паспортному документі з особою пред'явника, перевірити візуально, а за потреби з використанням технічних засобів, чи немає у паспортному документі підробок або їх ознак, перевірити правильність заповнення паспортного документа, перевірити, чи всі особи, вписані в паспортний документ, прямують через державний кордон, здійснити пошук необхідної інформації у відповідних базах даних Державної прикордонної служби України, ввести інформацію про особу до бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» (відповідно до Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25 червня 2007 року № 472, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 липня 2007 року за № 765/14032), у випадках, передбачених законодавством, проставити в документі відмітку про перетинання державного кордону, повернути документ пред'явникові.

А відповідно до п. 2.9 цієї Інструкції стандартна перевірка документів забезпечується шляхом: проведення оцінки ризиків; застосування технічних засобів контролю для пошуку ознак підробки у документах; опитування осіб, які прямують через державний кордон.

При цьому, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 не заперечує наявності підстав проведення стандартної перевірки щодо нього, а також не наводить жодних доводів про порушення порядку її здійснення.

Також колегія суддів враховує, що відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України» законодавство України про громадянство ґрунтується на принципі єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в'їзду на територію України або виїзду з України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; проїзний документ дитини; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; посвідчення особи моряка.

Однак, як правильно встановив суд першої інстанції, ОСОБА_1 не надав жодного з визначених даною нормою документів під час перевірки 18.06.2015 року поданих ним документів для перетину державного кордону України, а закордонний паспорт громадянина Угорщини таким документом не є.

А відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про прикордонний контроль» громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв'язку з відсутністю документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв'язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно.

Доводи позивача про те, що суд першої інстанції не встановив чи був у нього при спробі виїзду з України 18.06.2015 року паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а лише обмежився встановленням того, який документ він пред'явив інспекторам прикордонної служби, колегія суддів вважає безпідставними і не бере до уваги, оскільки факт відсутності у нього такого паспорта підтверджується власноручно написаним ним поясненням в протоколі про адміністративне правопорушення від 18.06.2015 року серії ЗхРУ № 054038, в якому зазначено, що він, не повністю знаючи всі закони України, хотів перетнути кордон по паспорту Угорщини.

При цьому, позивач ні під час здійснення перевірки щодо нього інспектором прикордонної служби, ні під час складення даного протоколу, ні в ході судового розгляду справи не надав жодних доказів наявності у нього паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії ЕК № 956276, виданого 07.05.2010 року, саме в момент перебування 18.06.2015 року на міжнародному пункті пропуску «Чоп (Тиса)».

Також позивач, стверджуючи про наявність у нього в цей момент зазначеного паспорта громадянина України для виїзду за кордон, не надав жодних пояснень того, чому він не пред'явив цього паспорта інспекторам прикордонної служби, тому таке його твердження є необґрунтованим.

Щодо посилання позивача на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.07.2015 року у справі № 308/7474/15-п, яка набрала законної сили і якою було закрито провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП (незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України) в зв'язку з відсутністю у його діях складу правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду у справі про адміністративний проступок, яка набрала законної сили, є обов'язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалена ця постанова, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області, закриваючи провадження в цій справі, в мотивувальній частині постанови вказав про відсутність в діях ОСОБА_1 прямого умислу на незаконний перетин кордону, однак не надавав жодної оцінки факту за яким саме документом він намагався перетнути кордон. Отже, у вказаній постанові відсутні висновки суду про встановлені конкретні обставини, а саме, що у позивача був наявний паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Також колегія суддів зазначає, що висновки та оцінки іншого суду щодо правомірності поведінки особи, її винуватості чи невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення тощо не позбавляють адміністративний суд, який розглядає по суті справу, предмет якої пов'язаний із відповідними діяннями цієї особи, права надати їм власну оцінку.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року у справі № 807/1185/15 за позовом ОСОБА_1 до Начальника 2-го відділення інспекторів прикордонної служби «Тиса» Чопського прикордонного загону Змієвської Ірини Валеріївни, Чопського прикордонного загону про скасування рішення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 13.03.2017 року