Справа № 219/11170/16-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Павленко О.М.
Суддя-доповідач - Ястребова Л. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2017 року справа №219/11170/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Ястребової Л.В.,

суддів: Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д.

секретар Терзі Д.А.

за участі представника позивача Гуревич М.Г.

представника відповідача Томарової А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня 2017 року у справі № 219/11170/16-а за позовом ОСОБА_1 до Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2016 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (надалі відповідач, Управління) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку № 43 від 04.08.2016 року, зобов`язання повторно розглянути та вирішити питання щодо призначення дострокової пенсії за віком відповідно до абз. 6 ч. 3 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» та ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26 липня 2016 року та зобов`язання відповідача подати суду звіт про виконання судового рішення у даній справі (а.с. 1-5).

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Артемівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (після перейменування - Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області) про відмову в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку № 43 від 4.08.2016 року.

Зобов`язано Бахмутське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути та вирішити питання щодо призначення ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком відповідно до абз. 6 ч. 3 розділу 15 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування та ст.16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26 липня 2016 року.

Зобов`язано Бахмутське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області в десятиденний строк з дня набрання постановою законної сили надати до суду звіт про виконання зазначеного судового рішення (а.с. 72-77).

Відповідач із таким судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що Управління є територіальним органом виконавчої влади, який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України та зазначає, що на теперішній час питання щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 6 пункту 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та підтвердження періоду бойових дій на території України не врегульовано на законодавчому рівні, а тому Управління, приймаючи рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (а.с. 81-84).

Під час апеляційного розгляду представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги, представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої, апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач, ОСОБА_1 має посвідчення серії НОМЕР_1 , видане Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України 28 вересня 2015 року, яким передбачено, що пред`явник цього посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 10).

Рішенням комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій при адміністрації Державної прикордонної служби України від 02 вересня 2015 року № 13/2.9, ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій; підстава довідка начальника Маріупольського загону морської охорони СхРУ від 20.08.2015 року № 300 (а.с.11).

05 липня 2016 року 23 Загоном морської охорони (Військова частина № НОМЕР_2 ), в особі командира військової частини ОСОБА_2 . Сирінського позивачу видано довідку за № 162 про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, якою встановлено, що позивач в період з 22 квітня 2015 року по 05 липня 2016 року дійсно брав участь в забезпеченні проведення антитерористичної операції і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції, а саме, у місті Маріуполі Донецької області та в Азовському морі Донецької області (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі т.в.о. Військового комісара ОСОБА_3 видано довідку за № 174, про те, що ОСОБА_1 проходив службу в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях) з 22.04.2015 року по 05.07.2016 року. У довідці також вказано, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах один місяць служби за три місяці (а.с. 23).

26 липня 2016 року, після досягнення 55 років, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» надавши, при цьому, необхідний пакет документів (а.с. 63,64).

В свою чергу відповідачем, 04 серпня 2016 року прийнято Рішення № 43 про відмову в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку. В обґрунтування підстав для відмови в призначенні пенсії відповідач послався на те, що позивачем не виконано умови статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в частині підтвердження періоду бойових дій на території України. Крім того, відповідач зазначив, що Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 року № 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» затверджено Перелік держав та періодів бойових дій на їх території, однак Україна у даному Переліку на даний час відсутня (а.с. 24).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії позивачу, як учаснику бойових дій є неправомірними з огляду на невірне застосування норм Закону України «Про пенсійне забезпечення», який не встановлює будь-яких певних категорій таких військовослужбовців (командний склад, мобілізовані тощо) та дає всім без винятку військовослужбовцям, як учасникам бойових дій право виходу на пенсію.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення», військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Аналогічні вимоги містить також абз. 6 ч. 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За змістом зазначених норм вбачається, що для військовослужбовців існують наступні безпосередні умови для призначення дострокової пенсії, а саме:

1) участь у бойових діях у статусі військовослужбовця;

2) досягнення 55 років;

3) мати стаж роботи не менше 25 років.

Як зазначалось вище, позивач досяг 55 річного віку, що підтверджується копією паспорта громадянина України та має стаж роботи 25 років, що підтверджується даними з трудової книжки ОСОБА_1 , наявної в матеріалах справи.

Згідно матеріалів справи, відповідач, відмовляючи позивачу в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку зазначив, що позивачем не виконано умови статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в частині підтвердження періоду бойових дій на території України.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Так, пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України № 22-1 25.11.2005 року визначено, що документом, який визначає особливий статус особи, зокрема учасника бойових дій, є посвідчення учасника бойових дій та довідка військового комісаріату про періоди та місце участі в бойових діях.

Згідно п. 2 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою КМУ № 413 від 20.08.2014 року, статус учасника бойових дій надається, зокрема, військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Пунктом 4 вказаного Порядку визначено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).

Як зазначалось вище, у позивача наявна довідка № 162, видана 23 Загоном морської охорони (Військова частина № НОМЕР_2 ) 05.07.2016 року про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, якою підтверджується та обставина, що позивач в період з 22 квітня 2015 року по 05 липня 2016 року дійсно брав участь у проведенні антитерористичної операції.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи повністю підтверджується той факт, що позивач проходив військову службу в складі діючої армії у складі військової частини НОМЕР_2 та безпосередньо брав участь у бойових діях в зоні АТО і йому було видано посвідчення учасника бойових дій, а отже, він набув право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку в порядку статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, оскільки відповідачем, в даному випадку, невірно застосовано вимоги діючого законодавства щодо призначення пенсії позивачу, як учаснику бойових дій зі зниження віку, адже статтею 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» закріплено право виходу на пенсію військовослужбовців, як учасників бойових дій, не встановлено, при цьому, будь-яких певних категорій таких військовослужбовців (командний склад, мобілізовані тощо), тобто під дію закону підпадають всі військовослужбовці.

Посилання апелянта на ту обставину, що на теперішній час питання щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 6 пункту 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та підтвердження періоду бойових дій на території України не врегульовано на законодавчому рівні, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки статтею 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» чітко закріплено право позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і апелянт, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не довів перед судом правомірності своїй дій та не переконав судову колегію у своїй правоті.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області підлягає залишенню без задоволення, а постанова Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня 2017 року - без змін.

Повний текст ухвали складений 15 березня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня 2017 року року у справі № 219/11170/16-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді Т.Г. Гаврищук

І.Д. Компанієць