Справа № 815/5274/16
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

815/5274/16

справа № 815/5274/16

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Сонекс» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство «Сонекс» (далі – Позивач, або ПП «Сонекс») з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС (далі – Відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці ДФС № 500060006/2016/000096/2 від 01.09.2016 року про коригування митної вартості товарів.

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

Так, Позивач зазначив, що 28.03.2016 року між ним та Компанією «Yongkang Sanghe Radiator Co. LTD» укладено контракт з поставки радіаторів опалення за № 28/0315-Китай, за умовами якого сторонами узгоджено вартість, кількість товару, умови поставки та характеристики. На підставі вказаного контракту, Позивачем було ввезено на митну територію України обумовлений договором товар. 01.09.2016 року Одеською митницею ДФС було прийнято рішення про коригування заявленої ПП «Сонекс» митної вартості товару № 500060006/2016/000096/2 згідно вказаного контракту. У зазначеному рішенні підставами для коригування вказано розбіжності у поданих документах. Позивач вважає, що таке рішення про коригування митної вартості заявленого ним до декларування товару є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки Позивачем з метою підтвердження заявленої ним митної вартості подавалися відповідні обов'язкові документи для визначення митної вартості імпортованих товарів, але вони не були визнані Відповідачем достатніми. Проте, на думку Позивача, ці документи є такими, що в повній мірі ідентифікують оцінюваний товар та містять об'єктивні і достовірні дані, що піддаються обчисленню та підтверджують його ціну, тобто підтверджують митну вартість зазначеного товару за ціною договору. Позивач вважає, що приймаючи оскаржуване рішення Відповідач не спростував контрактну ціну товару та будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного Позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору в рішенні, що оскаржується, не наведено, інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої Позивачем митної вартості товару, також, не встановлено. На думку Позивача, розбіжності, на які посилається Відповідач, жодним чином не свідчать про не підтвердження Позивачем, визначених ним складових митної вартості товару. Таким чином, Позивач вважає, що Відповідач неправомірно відмовив у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, що свідчить про протиправність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

В судовому засіданні 01.03.2017 року представник Позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити адміністративний позов з підстав, викладених в позовній заяві та додаткових письмових поясненнях (а.с. 83-86) .

В судовому засіданні представник Позивача просив суд продовжити розгляд справи в порядку письмово провадження, за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи клопотання представника Позивача, думку з цього приводу представника Відповіда, суд на підставі приписів ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) ухвалив про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, письмові заперечення Відповідача, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, та перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

З огляду на викладене, згідно ч.3 ст.53 МК України, Одеською митницею ДФС декларанта було зобов’язано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: переклад копії митної декларації країни відправлення; виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

На вимогу митного органу уповноваженою особою декларанта ПП «Сонекс» були надані додатково, зокрема, такі документи: каталоги виробника, прайс-лист виробника від 29.06.2016 року, інформацію біржових котіровок із інтернет ресурсів стосовно цін на сталь та алюміній, переклад експортної декларації.

Натомість, рішенням № 500060006/2016/000096/2 від 01.09.2016 року, Відповідачем було здійснено коригування митної вартості заявленого Позивачем товару та визначено її за другорядним методом – за резервним на рівні 2,02 дол. США за кг нетто (МД № 110070002/2016/107424 від 14.06.2016 року) (а.с.107-108).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення сторін, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов’язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об’єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов’язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наведеного вбачається, що орган доходів і зборів у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України, зокрема, у постановах від 31.03.2015 року у справі № 21-127а15, від 30.06.2015 року у справі № 21-591а15 (814/283/14), в яких вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України зазначила, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов’язковою, оскільки з цією обставиною закон пов’язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як встановлено судом, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної Позивачем митної вартості товару заявленому у спірному випадку до декларування, Відповідач послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності.

Проте, Відповідачем не вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що Позивачем заявлено неповні чи/або недостовірні відомості саме щодо митної вартості заявленого Позивачем до декларування товару, зокрема, не вказано які саме складові митної вартості є непідтвердженими.

З оскаржуваного рішення Відповідача про коригування заявленої митної вартості товару за другорядним методом не вбачається, в чому саме полягала неможливість визначення митної вартості за першим методом, на підставі поданих документів Позивачем.

Посилання Відповідача, як на підставу для невизнання заявленої Позивачем вартості декларуємого товару, на те, що у наданих до митного оформлення рахунку-фактурі № SH160100-LN&OL04 від 24.07.2016 року та рахунку-проформі № SH160100-LN&OL04 від 30.06.2016 року ціну товару за одиницю продукції вказано на рівні чотирьох знаків після коми, разом з тим, якщо помножити ціну товару за одиницю виміру на кількість одиниць, то отримана сума відрізняється від вказаної у рахунку- фактурі № SH160100-LN&OL04 від 24.07.2016 року та рахунку-проформі № SH160100-LN&OL04 від 30.06.2016 року, яка, в свою чергу, зазначається на рівні двох знаків, суд вважає безпідставними з огляду на викладене.

Так, за правилами п. 3.1 контракту № 28/0315-Китай на поставку декларуємого Позивачем товару, укладеного останнім з Yongkang Sanghe Radiator Co. LTD, ціни на товар і надані послуги вказуються в доларах США згідно інвойсів (рахунків-фактур) саме на кожну партію товару (а.с. 138-144).

Саме вказану ціну поставляємого Позивачем товару «Біметалічні радіатори 80 Bi-500<10PCS>» і вказано останнім у поданій МД (а.с. 110-111).

Вказані обставини у їх сукупності повністю спростовують наведені вище посилання Відповідача на наявність розбіжностей у поданих Позивачем документах до митного оформлення щодо вартості поставляємого товару.

Інші посилання Відповідача на наявність в поданих Позивачем до митного оформлення документах розбіжностей жодним чином не впливають на визначення митної вартості заявленого Позивачем товару до декларування у вказаних розмірах.

Водночас, прайс-лист не є документом, зазначеним у ч. 2 ст. 53 МК України, тобто не є документом, що підлягає одночасній подачі з митною декларацією на підтвердження митної вартості товарів, відтак, жодним чином неможливо вважати наведені обставини розбіжностями у документах, зазначених у ч. 2 ст. 53 МК України, і відповідно посилатись на них, як на підставу для невизнання заявленої митної вартості товарів. Суд зазначає, що прайс-лист за своєю суттю є довідником цін (тарифів) на товари про продаж їх партії на певних умовах. В свою чергу, за умовами контракту на поставка оскаржуваного товару кількість, ціна, загальна вартість товару вказуються в комерційному інвойсі, який і був представлений до митного оформлення Позивачем.

Також, слід зазначити, що в даному випадку Позивачем поставлявся товар «Радіатори» згідно інвойсу № SH160100-LN&OL04 від 24.07.2016 року у кількості 1732 шт., що цілком відповідає даним наданої до митного оформлення декларації країни відправлення, у якій чітко вказано номер інвойсу та найменування, кількість товару, що поставлялась.

Крім того, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що, на думку митного органу, встановлені у поданих Позивачем до митного оформлення документах розбіжності підлягали усуненню шляхом надання Позивачем переклад копії митної декларації країни відправлення; виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Вказані документи були надані Позивачем на вимогу митного органу.

Так, як прямо вказано в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, на вимогу митного органу уповноваженою особою декларанта ПП «Сонекс» були надані додатково, зокрема, такі документи: каталоги виробника, прайс-лист виробника від 29.06.2016 року, інформацію біржових котіровок із інтернет ресурсів стосовно цін на сталь та алюміній, переклад експортної декларації.

Проте, отримавши документи, які і вимагались митним органом для усунення встановлених, на його думку, розбіжностей у поданих Позивачем до митного оформлення документах, Відповідачем було скориговано визначено Позивачем митну вартість товару без урахування наданих документів та без будь-яких посилань на неможливість підтвердження заявленої Позивачем митної вартості товарів.

З огляду на викладене, суд вважає, що Позивачем надані Відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені МК України, що дають можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості – за ціною договору (контракту).

Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті Позивачем на користь продавця.

Таким чином, правильність визначення Позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані Відповідачем, а тому висновки щодо документального не підтвердження Позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості за допомогою іншого методу є протиправним.

За викладених обставин, суд вважає, що вимоги Позивача про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 01.09.2016 року № 500060006/2016/000096/2 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що Відповідач не довів законності та обґрунтованості прийнятих ним рішень.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 122, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства «Сонекс» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів – задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС № 500060006/2016/000096/2 від 01.09.2016 року про коригування митної вартості товарів.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб’єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п’ятиденного строку з моменту отримання суб’єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.