Справа № 349/1121/16-а,2-а/349/36/16
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 р. № 876/1940/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Ільчишин Н.В.,

секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2016 року у справі №349/1121/16-а за позовом ОСОБА_2 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії -

В С Т А Н О В И В:

04.10.2016 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі - Управління), просив визнати незаконними дії відповідача щодо не зарахування до стажу та до заробітку для обчислення пенсії при призначенні пенсії період роботи з квітня 2012 року по березень 2014 року в ТзОВ «РусІнтеграл» Західносибірська Нафтова бурова компанія «Піонер» з урахуванням районного коефіцієнта та північної надбавки; визнати незаконними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії від стажу і заробітку, набутих в ТзОВ «РусІнтеграл» Західносибірська Нафтова бурова компанія «Піонер» за період з березня 2014 року по квітень 2016 року; зобов'язати відповідача зарахувати до стажу та до заробітку для обчислення пенсії при призначення пенсії період роботи з квітня 2012 року по березень 2014 року в ТзОВ «РусІнтеграл» Західносибірська Нафтова бурова компанія «Піонер» з урахуванням районного коефіцієнта та північної надбавки та виплатити недоплачену пенсію з 04.04.2016; зобов'язати відповідача зробити перерахунок пенсії від стажу і заробітку, набутих в ТзОВ «РусІнтеграл» Західносибірська Нафтова бурова компанія «Піонер» за період з березня 2014 року по квітень 2016 року з дня звернення за перерахунком 17.08.2016; стягнути моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Постановою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22.12.2016 в задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22.12.2016 та прийняти рішення, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що м.Радужний, де знаходиться ТзОВ «РусІнтеграл» Західносибірська Нафтова бурова компанія «Піонер», територіально відноситься до районів Крайньої Півночі. Зазначає, що з врахуванням положень Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Угоди між урядами України і Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993, Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 має право на обчислення пенсії з врахуванням районного коефіцієнта та північної надбавки, а також врахування при призначенні пенсії стажу з червня 2012 року по березень 2014 року та з квітня 2014 року по березень 2016 року та заробітної плати. Якщо первинно призначається пенсія на території України, а працівник працював на території Росії після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватись на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески сплачувались в Росії, але вони не передаються у разі переїзду працівника в іншу державу. Також апелянт вказує на передбачену можливість врахування заробітної плати, одержаної в російській валюті (рублях), при призначенні пенсії Україні.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Галицькому об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області як працюючий пенсіонер, отримує пенсію за віком з березня 2014.

Листом Управління від 30.08.2016 №58/І-15 ОСОБА_2 відмовлено в проведенні перерахунку пенсії від стажу та заробітку з урахуванням Трудового договору від 14.08.2014 №414, довідок ТОВ «РусІнтеграл-Піонер» від 30.05.2016 №335, №336 та довідки від 11.08.2016 №294 з урахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, оскільки страхові внески ОСОБА_2 не сплачувались, а тому набутий стаж не є страховим і не дає право на перерахунок пенсії.

Окрім того, з огляду на розрахунок стажу та розрахунок заробітку, надіслані ОСОБА_2 листом Управління від 31.08.2016, позивач вважає, що відповідачем не зараховано до стажу та не взято до розрахунку при обчисленні пенсії заробіток за період з квітня 2012 року по березень 2014 року.

Вважаючи такі дії протиправними, ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно з ч.4 ст.42 Закону №1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Визначення термінів «страховий стаж» та «застрахована особа» закріплено ст.1 Закону №1058-IV: страховий стаж - як період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

На підставі аналізу законодавчих положень, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що перерахунок пенсії проводиться за умов, що фізична особа є застрахованою, продовжувала працювати після призначення (попереднього перерахунку) пенсії та за наявності страхового стажу не менше як 24 місяці.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що поняття «страховий стаж» та «трудовий стаж» не є тотожними. Трудовий стаж - це періоди офіційної роботи, які підтверджуються записами в трудовій книжці. Трудовий стаж до 1 січня 2004 року зараховується як страховий стаж, а в подальшому - за умови сплати страхових внесків в сумі, не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Пунктом 5 Розділ ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Таким чином, до період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу не залежно від сплати страхових внесків.

Питання пенсійного забезпечення громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі після 1 січня 1991 року регулюється нормами Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, Тимчасовій угоді між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року, Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993р.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 вказаної Угоди передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією Угодою. Розмір пенсії за Угодою обчислюють із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Наведені положення Угоди, гарантуючи захист прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, стосуються призначення пенсії, а не її перерахунку та передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються лише при призначенні пенсії.

Тимчасова угода надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права, однак не стосується перерахунку призначеної пенсії.

Водночас, відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 10 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» особи, які досягли 16-річного віку та не перебувають у трудових відносинах з роботодавцями, визначеними пунктом 1 частини першої статті 4, та не належать до платників єдиного внеску, визначених пунктами 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють в Україні, громадяни України, які працюють або постійно проживають за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, громадяни України, які працюють за межами України, мають право брати добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування шляхом укладення відповідного договору та сплати ними єдиного внеску.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що перерахунок пенсії громадянам України, які працюють за межами України, відповідно до положень частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» можливий у разі їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 25 листопада 2014 (справа 21-457а14), яка з врахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковою для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, трудовим договором від 14.08.2014 та додатковими угодами до нього від 06.07.2015, 20.06.2016, довідками ТзОВ «РусІнтеграл» Західно-Сибірська нафтова бурова компанія «Піонер» про заробітну плату підтверджується, що ОСОБА_2 з квітня 2012 року до квітня 2016 року працював в ТзОВ «РусІнтеграл» Західно-Сибірська нафтова бурова компанія «Піонер» (Росія, ХМАО, Тюменська обл., м. Радужний, вул.Губкина, 5) та йому виплачувалась заробітна плата з врахуванням районного коефіцієнту і північної надбавки.

При цьому, як зазначено в довідках ТзОВ «РусІнтеграл» Західно-Сибірська нафтова бурова компанія «Піонер» про заробітну плату позивача за 2012-2014 роки на вказані в них суми нараховано та сплачено внески в Пенсійний фонд РФ (а.с.12-14).

Відповідно до наявних в матеріалах справи Індивідуальних відомостей Пенсійного фонду України про застраховану особу (Форма ОК-5) страхові внески на користь ОСОБА_2 сплачувались до травня 2012 року включно (а.с.22).

Таким чином, враховуючи, що сплата страхових внесків є основною ознакою страхового стажу, тоді як позивач страхові внески за законодавством України у спірний період не сплачував, набутий ним у цей період стаж не є страховим і не дає права на перерахунок пенсії.

Водночас, щодо зарахування до стажу та до заробітку для обчислення пенсії при призначенні пенсії позивачу періоду роботи з квітня 2012 року по березень 2014 року в ТзОВ «РусІнтеграл» Західносибірська Нафтова бурова компанія «Піонер», то відповідно до розрахунку №1 до протоколу 372 від 20.06.2014 Управління до стажу та до заробітку для обчислення пенсії позивачу зараховано період роботи з 01.01.2012 по 09.05.2012 (а.с.20), відповідно до розпорядження 139740 від 30.08.2016 Управління загальний стаж позивача після 2004 року становить 10 років 3 місяці 1 день, загальний стаж (повний) станом на 31.03.2014 становить 45 років 1 день (а.с.21), що підтверджує зарахування відповідачем вказаного періоду роботи до загального стажу позивача, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо правомірності дій відповідача щодо неврахування районного коефіцієнта та північної надбавки при розрахунку пенсії позивачу за період роботи в ТзОВ «РусІнтеграл» Західно-Сибірська нафтова бурова компанія «Піонер» з квітня 2012 року до березня 2014 року та відмови у перерахунку пенсії відповідача із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи в ТзОВ «РусІнтеграл» Західно-Сибірська нафтова бурова компанія «Піонер» з березня 2014 року до квітня 2016 року.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2016 року у справі №349/1121/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

Н.В. Ільчишин

Повний текст Ухвали складено 16.03.2017р.