Справа № 609/5/17
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року Справа № 876/1717/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О., Носа С.П.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Кременецького об'єднаного управління Пенсійного фону України Тернопільської області на постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до Кременецького об'єднаного управління Пенсійного фону України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просила визнати протиправними дії Кременецького об'єднаного УПФУ щодо припинення виплати їй пенсії, як інваліду третьої групи загального захворювання та зобов'язати відповідача поновити виплату такої пенсії з 07.09.2016.

Постановою Шумського районного суду Тернопільської області від 12.01.2017 позов було задоволено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Кременецьке об'єднане УПФУ подало апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що неприйняттям спеціальних Законів до 01.06.2015 щодо призначення всіх пенсій автоматично скасовуються всі норми щодо пенсійного забезпечення зазначених осіб, тобто і норма ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зміни до якої були внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015, не діє в частині невиплати пенсій працюючим пенсіонерам з 01.06.2015. Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2017 було внесено зміни у ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», якою, зокрема, передбачено, що тимчасово, у період по 31 грудня 2017 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист») у період служби в органах місцевого самоврядування пенсії, призначені відповідно до законодавства України, розмір яких перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Тому просить скасувати постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 12.01.2017 та прийняти нову, якою відмовити позивачу в задоволенні адміністративного позову.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що з 15.08.2013 ОСОБА_1 була призначена пенсія по інвалідності, як інваліду III-ї групи внаслідок загального захворювання відповідно до ст.30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про державну службу».

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 28.06.1981, рішенням 3-ої сесії шостого скликання від 09.11.2010 ОСОБА_1 з 09.11.2010 обрано на посаду секретаря Шумської міської ради із залишенням 9 рангу посадової особи місцевого самоврядування.

Як встановлено судом першої інстанції, 03.01.2017 ОСОБА_1 звернулася до Кременецького об'єднаного УПФУ із заявою про роз'яснення причини припинення виплати їй пенсії з 07.09.2016, на яку Кременецьке об'єднане УПФУ листом № 1/П-01 від 04.01.2017 роз'яснило, що підстави для відновлення проведення таких виплат відсутні, оскільки позивач працює на посаді державного службовця.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в силу п.5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України № 213-VIII від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» не прийнято закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015, тому з цього моменту втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення, а тому пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цим Законом не призначаються. З 01.06.2015 особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», призначаються пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення». Але враховуючи, що пенсія державного службовця позивачці призначена та виплачувалася з 2013 року та зважаючи на те, що відповідно до Конституції України закони не мають зворотної дії в часі, суд вважав дії відповідача по невиплаті позивачу раніше призначеної пенсії протиправними.

Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з неповним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.46 Конституції України, громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законами України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовим актами.

Згідно ст.1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до статті 2 цього Закону, посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Дія цього закону не поширюється на технічних працівників та обслуговуючий персонал органів місцевого самоврядування.

З 01.01.2016 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015.

Положеннями вказаного вище Закону було внесено зміни до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», зокрема частину 7 статті 21 викладено в наступній редакції : «Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються».

З аналізу вказаної статті вбачається застереження щодо виплати будь-якого виду пенсії у період служби в органах місцевого самоврядування.

Згідно п.2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» дія Закону України "Про державну службу" поширювалась на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Водночас, з 01.05.2016 набрав законної сили Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015, у відповідності до прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність Закон України «Про державну службу», крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу; Постанова Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року «Про введення в дію Закону України «Про державну службу»; Закон України «Про державну службу».

Отже, з 01.05.2016 втратив чинність Закон, який, у відповідності до п.2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» поширював свою дію на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Крім того, з 01.05.2016 Закон України «Про державну службу» не регламентує правовий статус посадової особи органу місцевого самоврядування, а посадові особи державної служби та посадові особи органів місцевого самоврядування є різними за своїм суб'єктним складом та розгалуженими за своїм статусом.

Колегія суддів зазначає, що для відокремлення суб'єктного складу посадовців органу місцевого самоврядування слід звернути увагу на ч.1 ст.2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», якою визначено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Колегія суддів звертає увагу, що саме із отриманням статусу посадової особи органу місцевого самоврядування законодавець пов'язує факт припинення виплати пенсії, про що прямо зазначено у ч.7 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Таким чином, єдиною підставою для припинення виплати пенсії є перебування особи на роботі в органах місцевого самоврядування. Таке обмеження щодо виплати пенсії законодавець передбачив на період роботи пенсіонера на відповідній посаді та за відповідних умов, виплата пенсії поновлюється після звільнення з роботи, що є єдиною підставою для поновлення виплати пенсії згідно чинного законодавства.

Враховуючи ту обставину, що на теперішній час позивач продовжує працювати секретарем Шумської міської ради, тобто є посадовою особою органу місцевого самоврядування, на яку поширюється дія Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», остання не має правових підстав на отримання пенсії.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911- VIII від 24.12.2015 обмеження щодо виплати пенсії у період служби в органах місцевого самоврядування продовжено до 31.12.2016.

Приймаючи рішення по суті заявлених вимог, колегія суддів виходить з того, що обмеження на виплату пенсії працюючим пенсіонерам, встановлені ч.7 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», поширюються саме на осіб, які займають посади, на які, в свою чергу, поширюється дія Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а не на осіб, які займають посади, що дають право на пенсію відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» чи Закону України «Про державну службу».

Також, слід зазначити, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 набрав чинності та станом на час звернення позивача до Управління та до суду не скасований та не визнаний у встановленому порядку таким, що не відповідає нормам Конституції.

Отже, з аналізу норм чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для поновлення пенсії позивачу, яка є посадовою особою органу місцевого самоврядування та на яку, в свою чергу, поширюється дія Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» до звільнення з посади, відсутні.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст.41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Кременецького об'єднаного управління Пенсійного фону України Тернопільської області - задовольнити.

Постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2017 року по справі № 609/5/17 скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кременецького об'єднаного управління Пенсійного фону України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : І.О.Яворський

С.П.Нос

Повний текст постанови складено 13.03.2017.