Справа № 640/20535/16-а
Суддя: Лях М. Ю.
Дата ухвалення: 2017-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2017 року Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі Київського районного суду м. Харкова справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова, про визнання неправомірним дії, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії та неврахування у розрахунках розміру її пенсії, як державному службовцю суми матеріальної допомоги, індексації, які зазначені у колонці «Інші виплати» у довідці Державної фінансової інспекції в Харківській області від 28.04.2016 №11-33/248.

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії державного службовця у розмірі 80 % з коригуванням заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги для оздоровлення та індексації, відображених у довідці №11-33/248 від 28.04.2016 з 01.01.2017 року.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 30.11.2007 року їй була призначена пенсія по інвалідності за нормами Закону України «Про державну службу». Вказала, що 26.08.2016 року вона звернулась до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова із заявою про здійснення перерахунку пенсії з урахуванням матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових п итань, матеріальної допомоги для оздоровлення та індексації, відображених у довідці №11-33/248 від 28.04.2016.

Рішенням від 01.09.2016 року №301 їй було відмовлено у здійсненні перерахунку, посилаючись на положення Закону України «Про державну службу» та постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31.05.2000 року №865, оскільки вважають, що надбавка до складу заробітної плати не відноситься.

Не погоджуючись із відмовою УПФУ в Київському районі м. Харкова позивач звернувся із даним позовом до суду.

В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволення позовних вимог, просила їх задовольнити.

Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова подали заперечення проти позову, в судовому засіданні їх представник виклала підстави своєї незгоди із позовними вимогами позивача.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 30.11.2007 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова як одержувач пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Загальний відсоток розрахунку пенсії від заробітку - 80 %.

Також, як вбачається з матеріалів справи, та не заперечувалось відповідачем, розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги для оздоровлення та індексації не були враховані до заробітної плати, з якої обчислювався розмір пенсії позивачу при призначені пенсії, оскільки, на думку управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова проводити призначення та перерахунок пенсії з їх урахуванням законних підстав не має, бо вони не належать до інших надбавок, визначених Законом України "Про державну службу".

Проте з цим суд погодитись не може.

Так, відповідно до частини 2 статті 37 Закону України "Про державну службу", пенсія державним службовцям призначається в розмірі від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом статті 37 Закону № 3723-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин - тобто на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 % від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

У частині першій статті 1 Закону № 108/95?ВР встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Окрім того, структура заробітної плати визначена Законом України «Про оплату праці», статтею 2 якого закріплено, що до її складу відносяться основна заробітна плата, додаткова заробітна плата (доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій) та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що чинне законодавство як загальне, так і спеціальне, відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому, до інших виплат, зокрема, відносяться суми підвищення оплати праці державного службовця, в якості компенсації подорожчання споживчих товарів і послуг, згідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога, індексація входить до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону № 1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої зазначеної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України від 26 червня 1997 року № 400/97 ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону № 1058-IV до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 20.02.2012 року (справа № 21-430а11), 28.05.2013 року (справа №21-97а13), 06.11.2013 року (справа №21-350а13).

За приписами ч.2 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Крім того, формою довідки про складові заробітної плати, яка подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" № 5-1 та для перерахунку пенсії №15-1 передбачено, що відпускні, відрядні, матеріальна допомога на оздоровлення, грошова винагорода за безперервний стаж роботи, надбавки є складовими заробітної плати. При цьому чітко передбачено, що з усіх виплат, які вказані в цій довідці нараховуються і сплачуються страхові внески, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до довідок, виданих Державною фінансовою інспекцією в Хакрівській області, підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно на момент звільнення отримувала матеріальну допомогу та індексацію, з яких утримувались та сплачувались внески до Пенсійного фонду України по строку виплати заробітної плати (а.с.20,21).

Посилання представника відповідача, викладені в письмових запереченнях, на те, що із запровадженням нової форми довідки зміни до Закону України «Про державну службу» та постанови КМУ «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31.05.2000 року №865 до даного часу не внесені, тому при визначенні заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця включаються складові заробітної плати, передбачені вказаними нормативно-правовими актами, і підстав для перерахунку пенсії немає, є безпідставними, виходячи із наступного.

Пунктом 4 постанови КМУ «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31.05.2000 року №865 (в редакції від 25 березня 2014 року) встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії визначалась виходячи з заробітної плати працюючих державних службовців за тими ж посадами.

Відповідно до п. 5 вказаної постанови (у редакції від 25 березня 2014 року) перерахунок пенсій провадився з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а у разі його відсутності та перейменування (відсутності) посад довідка видається у порядку, встановленому Міністерством соціальної політики за погодженням з Головним управлінням державної служби.

Постановою КМУ від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 внесено зміни, які застосовуються з 01.12.2015, а саме виключено пункт 4, та пункт 5 викладено в новій редакції: «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Таким чином, постановою «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії не було визначено порядку перерахунку пенсії державного службовця.

На даний час Кабінетом Міністрів України всупереч ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» також не визначено порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям.

Згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Частиною 1 ст. 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.12.2014 року, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу. Отже, суд приходить до висновку, що право позивача на перерахунок пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що відповідно до вказаних нормативних актів пенсія позивача повинна обчислюватися із заробітної плати, яку вона фактично отримувала на день звільнення, в тому числі з урахуванням надбавки, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування). За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Посилання представника відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, який перебачений ст. 99 КАС України на думку суду є безпідставним, оскільки як вбачається з позову позивач отримала письмову відмову управління 01.09.2016 року, а звернулась до суду 29.12.2016 року, тобто в межах строку, передбаченого законодавством. Доказів отримання позивачем відповіді управління раніше , ніж зазначено у позові, суду надано не було.

На підставі наведеного, керуючись Законом України "Про державну службу", Законом України "Про оплату праці", Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.ст. 2, 11, 71, 86, 99, 100 159, 160, 161, 162, 163, 183-2, 186, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова, про визнання неправомірним дії, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії та неврахування у розрахунках розміру її пенсії, як державному службовцю суми матеріальної допомоги, індексації, які зазначені у колонці «Інші виплати» у довідці Державної фінансової інспекції в Харківській області від 28.04.2016 №11-33/248.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова здійснити перерахунок з 01.01.2017 року та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії державного службовця у розмірі 80 % з урахуванням матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги для оздоровлення та індексації, відображених у довідці №11-33/248 від 28.04.2016 з урахуванням раніше здійснених виплат.

Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1 понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -