Справа № 819/1652/16
Суддя: Шульгач М.П.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1652/16

28 лютого 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді : Шульгача М.П.,

при секретарі: Музиці О. М.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до секретаріату Уповноваженого Верховної ради України з прав людини про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії, а саме просить:

-1) визнати неправомірною бездіяльність відповідача в частині визнання Скарги 2 необгрунтованою, як наслідок неналежного, відповідно до вимог ЗУ «Про звернення громадян», розгляду Скарги 1;

-2) визнати неправомірною діяльність відповідача в частині визнання Скарги 1 необгрунтованою, як наслідок неналежної перевірки відповідачем виконання Міністерством енергетики та вугільної промисловості України вимог ЗУ «Про доступ до публічної інформації» щодо розгляду запиту;

-3) визнати неправомірною діяльність відповідача в частині неналежної перевірки відповідачем виконання Міненерго вимог ЗУ «Про доступ до публічної інформації» щодо розгляду Запиту;

-4) визнати неправомірною бездіяльність відповідача в частині не вжиття заходів щодо припинення неправомірної бездіяльності зі сторони Міненерго щодо розгляду запиту та забезпечення поновлення порушених прав, як наслідок неналежної перевірки відповідачем виконання Міненерго вимог ЗУ «Про доступ до публічної інформації» щодо розгляду Запиту;

-5) зобов'язати відповідача скласти протоколи про адміністративні правопорушення за клопотаннями у Скарзі 1 та Скарзі 2 та протоколу про адміністративне правопорушення посадовими особами відповідача, які допустили порушення Закону України «Про звернення громадян» при розгляді Скарги 2, як наслідок неправомірної бездіяльності відповідача.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що 10.10.2016 р. вона звернулась до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини зі скаргою (далі - Скарга 1) на порушення ЗУ «Про доступ до публічної інформації» Міністерством енергетики та вугільної промисловості України ( далі - Міненерго), яке не надало відповідь на запит на інформацію від 05.09.2016 р. (щодо надання копій реєстраційно-контрольних карток за зверненнями позивача до Міненерго) з повідомленням результату розгляду цього запиту у вигляді його задоволення або відмови або відстрочки.

Листом від 19.10.2016 р. № 14/15-Н276524.16/19-145 Представник Уповноваженого з питань дотримання права на інформацію та представництва в Конституційному Суді України повідомив, що підстав для вжиття відповідних заходів реагування за даним зверненням наразі немає.

25.10.2016 р. позивачка подала скаргу на рішення Представника Уповноваженого від 19.10.2016 р. до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

16.11.2016 р. позивачка отримала лист від 10.11.2016 р. № 2/15-Н277395.16/19-115 яким повідомлено про відсутність підстав для додаткового реагування за Скаргою 1.

Вважає дані дії неправомірною бездіяльністю та просить позов задовольнити.

Просять позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився однак надіслав письмові заперечення в яких просить в позові відмовити.

Просить в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти.

10.10.2016 р. позивач звернулась до Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини зі скаргою (далі - Скарга 1) на порушення ЗУ «Про доступ до публічної інформації» Міністерством енергетики та вугільної промисловості України (далі - Міненерго), яке не надало відповідь на запит на інформацію від 05.09.2016 р. в якому позивач просила надати копії реєстраційно - контрольних карток за її зверненнями від 04.04.2016 р., 19.05.2016р. та 16.07.2016 р.

Листом від 19.10.2016 р. № 14/15-Н276524.16/19-145 Представник Уповноваженого з питань дотримання права на інформацію та представництва в Конституційному Суді України повідомив, що запитувана інформація у запиті від 05.09.2016 р. стосується персональних даних ОСОБА_1, а тому відноситься до Закону України «Про захист персональних даних». Поскільки запит від 05.09.2016 р. не містить інформації про персональні дані запитувача інформації, а відтак не дає змоги розпоряднику інформації ідентифікувати запитувача інформації. У зв'язку із цим для отримання відповідної інформації запитувач інформації може повторно звернутись до Міністерства із запитом з дотриманням вимог ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних».

25.10.2016 р. позивачка подала скаргу на рішення Представника Уповноваженого з питань дотримання права на інформацію та представництва в Конституційному Суді України від 19.10.2016 р. до вищестоящого органа, а саме Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Листом від 10.11.2016 р. № 2/15-Н277395.16/19-115 позивачу повідомлено, що враховуючи те, що у запиті від 05.09.2016 р. не було дотримано вимог ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних» підстави для вжиття заходів реагування з метою забезпечення надання ОСОБА_1 Міністерством запитуваних документів у будь-якій формі відсутні. Підстав для додаткового реагування за Скаргою 1 не вбачається.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» Уповноважений здійснює свою діяльність на підставі відомостей про порушення прав і свобод людини і громадянина, які отримує за зверненнями громадян України, іноземців, осіб без громадянства чи їх представників.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

Статтею 5 Закону України «Про звернення громадян» передбачено вимоги до звернень громадян. Так, у зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв'язку з ним.

Пропри те що відповідно до ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором звернення, визнається анонімним і розгляду не підлягає, однак позивачці на її звернення від 10.10.2016р. та 25.10.2016 р. були надані відповіді про, що не заперечує позивачка.

В той же час предметом звернення до Уповноваженого Верховної ради України з прав людини, а також Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини являється як вбачається з позовної заяви позивачки порушення зі сторони Міністерства енергетики та вугільної промисловості Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме не надання відповіді Міністерством на її звернення від 05.09.2016 року про надання її копій реєстраційно-контрольних карток тобто звернення (скарги) позивачки на адресу відповідачів спричиненні як вважає позивачка порушенням зі сторони Міненерго її прав відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», а відповідач перевіряючи її звернення на дії Міненерго не об'єктивно провів таку перевірку і визнав дії Міненерго правомірними. Позивачка просить визнати дії відповідача в цій частині неправомірними, а на посадових осіб які проводили перевірку її звернення скласти адміністративні протоколи про притягнення їх до адміністративної відповідальності.

Вимоги позивачки про зобов'язання складання адміністративних протоколів відповідачем для притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб, що розглядали звернення позивачки не підлягають до задоволення, поскільки суд не наділений повноваженнями зобов'язувати правоохоронні і інші державні органи чи посадових осіб таких органів примушувати притягувати до адміністративної відповідальності громадян.

Проаналізувавши матеріали справи, пояснення позивача, а також письмові заперечення відповідача суд вважає, що дії Представника Уповноваженого Верховної ради України з прав людини та керівника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини по зверненню ОСОБА_1 від 10.10.2016 р. та 25.10.2016 р. відповідають вимогам діючого законодавства, а саме Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про доступ до публічної інформації», а також Закону України «Про захист персональних даних», а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 159-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до секретаріату Уповноваженого Верховної ради України з прав людини про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Шульгач М.П.

копія вірна

Суддя Шульгач М.П.