Справа № 495/8001/16-а
Суддя: Прийомова О. Ю.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/8001/16-а
16 березня 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.
за участю секретаря Савенко М.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Білгород - Дністровському Одеської області цивільну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІО-ЛЕ» до Білгород – Дністровської міської ради Одеської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСББ "ВОК 19А" , про визнання незаконним та скасування рішення,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування рішення виконавчого комітету Білгород – Дністровської міської ради, просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Білгород – Дністровської міської ради № 74-VII від 30 березня 2016 року «Про безоплатне прийняття до комунальної власності гуртожитку, розташованого по вул. Вокзальній, 19 а в м. Білгород – Дністровський», вказуючи, що за ТОВ "ВІО-ЛЕ" рішенням Господарського суду Одеської області від 04.08.2008 року по справі № 33-7-24-2-32/23-05-1020, яке набрало законної сили, є чинним та не скасовано за наслідками перегляду вищими судовими інстанціями було визнано право власності на будівлю гуртожитку, розташовану за адресою: Одеська область, м. Білгород - Дністровський, вул. Вокзальна, 19 а.
27 вересня 2016 року на сайті Білгород - Дністровської міської ради ними знайдено рішення Білгород - Дністровської міської ради № 74-VII від 30 березня 2016 року «Про безоплатне прийняття до комунальної власності гуртожитку, розташованого по вул. Вокзальній, 19 а в м. Білгород – Дністровський».
Це вже друга спроба Білгород - Дністровської міської ради прийняти до комунальної власності вказаний гуртожиток який належить ТОВ "ВІО-ЛЕ".
Так, 25.02.2010 року Білгород - Дністровською міською радою було прийнято рішення № 977-V "Про надання згоди на прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Білгород - Дністровського гуртожитку по вул. Вокзальній, 19 а у м. Білгород - Дністровському".
Постановою Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 19 грудня 2013 року адміністративний позов ТОВ "ВІО-ЛЕ" був задоволений, рішення визнано незаконним та скасовано.
Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року апеляційну скаргу Білгород - Дністровської міської ради залишено без задоволення, а Постанова Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 грудня 2013 року - без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 грудня 2014 року було відмовлено Білгород - Дністровської міської раді у відкритті касаційного провадження.
Судами вже досліджувалися факти: належності гуртожитку по вул. Вокзальній, 19 а в м. Білгород - Дністровському Товариству з обмеженою відповідальністю "ВІО -ЛЕ" на підставі господарського суду Одеської області від 04.08.2008 року; незаконність безоплатного відчуження гуртожитку, розташованого по вул. Вокзальній, 19 а на користь Білгород - Дністровської міської ради.
Відповідно до ст. 72 КАС України, обставини встановлені судовим рішенням зокрема в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини.
Оскільки вказаним рішенням Білгород - Дністровської міської ради порушені їх права, тому і вимушені звернутися з позовом до суду.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просить суд його задовольнити.
Представник відповідача з позовними вимогами не погодився, просить суд в їх задоволені відмовити, вказуючи, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, воно прийняте в результаті розгляду колективного звернення жильців гуртожитку та на час його винесення рішення суду не набрало чинності, тому вважає, що були всі підстави для його прийняття, оскільки необхідно було вирішувати звернення громадян у встановлені законом строки.
Представник третьої особи з позовними вимогами не погодилася, просить суд в їх задоволені відмовити, залишити рішення Білгород - Дністровської міської ради як воно є, оскільки воно відповідає інтересам жильців гуртожитку, які самі його обслуговують.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що дійсно, відповідно до ухвали господарського суду Одеської області від 04.08.2008 року по справі № 33-7-24-2-32/23-05-1020 вбачається, що TOB «BIO-JIE» виступило санатором СП «Удіміс», та здійснило погашення заборгованість СП «Удіміс» перед кредиторами на загальну суму 3 759 776,10 грн. /л.с. 39-41/
Після повного погашення санатором боргових зобов’язань СП «Удіміс» перед конкурсними кредиторами, згідно укладеного інвестором, комітетом кредиторів та боржником, на виконання плану санації, договору від 01.06.2007 року, ТОВ «ВІО-ЛЕ» за актами приймання-передачі 1-4 від 01.06.2007 року прийняло від СП «Удіміс» основні фонди виробничого і невиробничого призначення, оборотні засоби та товари підприємства.
Крім того, зазначеною ухвалою господарського суду Одеської області від 04.08.2008 року по справі № 33-7-24-2-32/23-05-1020 було визнано за ТОВ «ВІО-ЛЕ» право власності на будівлю гуртожитку, розташовану за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Вокзальна, 19 а, та яка зазначена у технічній документації КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» під літерою «А» (л.с. 39-41).
Зазначена ухвала господарського суду Одеського області від 04.08.2008 року була оскаржена в апеляційному порядку приватним підприємством «Енергоєвробуд-Умань».
Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 23.07.2014 року було припинено провадження за апеляційною скаргою приватного підприємства «Енергоєвробуд-Умань» на ухвалу господарського суду Одеського області від 04.08.2008 року (л.с. 9-14, 39-41).
Ухвалою Вищого господарського суду України від 23.09.2014 року касаційні скарги, подані Білгород-Дністровською міською радою та приватним підприємством «Енергоєвробуд-Умань», були залишені без задоволення, а ухвала Одеського апеляційного господарського суду від 23.07.2014 року по справі № 33-7-24-2-32/23-05-1020 – залишена без змін.
Також було припинено касаційне провадження за касаційними скаргами заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України та інших осіб на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 23.07.2014 року по справі № 33-7-24-2-32/23-05-1020 (л.с. 9-14, 39-41).
Таким чином, ухвала господарського суду Одеської області від 04.08.2008 року по справі № 33-7-24-2-32/23-05-1020 у встановленому законом порядку набрала законної сили.
Позивач у позові зазначає, що це вже друга спроба Білгород - Дністровської міської ради прийняти до комунальної власності вказаний гуртожиток який належить ТОВ "ВІО-ЛЕ".
Так, 25.02.2010 року Білгород - Дністровською міською радою було прийнято рішення № 977-V "Про надання згоди на прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Білгород - Дністровського гуртожитку по вул. Вокзальній, 19 а у м. Білгород - Дністровському".
Постановою Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 19 грудня 2013 року адміністративний позов ТОВ "ВІО-ЛЕ" був задоволений, рішення визнано незаконним та скасовано. /л.с. 6-8/
Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року апеляційну скаргу Білгород - Дністровської міської ради залишено без задоволення, а Постанова Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 грудня 2013 року - без змін. /л.с. 9-14/
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 грудня 2014 року було відмовлено Білгород - Дністровської міської раді у відкритті касаційного провадження.
Суд погоджується з ствердженнями представника позивача, що судами вже досліджувалися факти: належності гуртожитку по вул. Вокзальній, 19 а в м. Білгород - Дністровському Товариству з обмеженою відповідальністю "ВІО -ЛЕ" на підставі ухвали господарського суду Одеської області від 04.08.2008 року; незаконність безоплатного відчуження гуртожитку, розташованого по вул. Вокзальній, 19 а на користь Білгород - Дністровської міської ради.
Відповідно до ст. 72 КАС України, обставини встановлені судовим рішенням зокрема в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини.
Не зважаючи на існування судових справ, 30 березня 2016 року Білгород - Дністровська міська рада приймає рішення № 74-VII «Про безоплатне прийняття до комунальної власності гуртожитку, розташованого по вул. Вокзальній, 19 а в м. Білгород – Дністровський».
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до п. 2 вказаної статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд не погоджується з ствердженнями представника відповідача стосовно того, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, воно прийняте в результаті розгляду колективного звернення жильців гуртожитку та на час його винесення, рішення суду не набрало чинності, тому вважає, що були всі підстави для його прийняття, оскільки необхідно було вирішувати звернення громадян у встановлені законом строки.
Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Як вбачається з оскаржуваного рішення Білгород-Дністровської міської ради, воно було прийнято відповідно до Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" без визначення статей закону та на підставі ст. ст. 25,26,59,60 Закону України «Про місцеве самоврядування».
Сфера дії Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" поширюється на гуртожитки, які є об’єктами права державної та комунальної власності, крім гуртожитків, що перебувають у господарському віданні чи в оперативному управлінні військових частин, закладів, установ та організацій Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв’язку та захисту інформації України, системи цивільного захисту та державних навчальних закладів.
Дія цього Закону не поширюється на гуртожитки, що знаходяться у приватній власності, крім гуртожитків, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації).
Відповідно до п.1 пп.3 ст. 3 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", передача гуртожитків згідно із цим Законом у власність територіальних громад здійснюється відповідно до порядку, передбаченого Законом України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" та прийнятих відповідно до нього підзаконних актів, з урахуванням особливостей цього Закону.
Преамбулою Закону України «Про передачу права державної та комунальної власності» встановлено, що цей Закон визначає основні засади передачі об’єктів права державної власності у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах або у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, а також об’єктів права комунальної власності у державну власність безоплатно або шляхом обміну.
Згідно п. 51 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься вирішення питань щодо надання згоди на передачу об’єктів з державної у комунальну власність та прийняття рішення про передачу об’єктів з комунальної у державну власність, а також щодо придбання об’єктів державної власності.
Таким чином, зазначеними положеннями законодавства передбачається порядок передачі об’єктів саме з державної у комунальну власність, а також порядок передачу об’єктів з комунальної у державну власність.
В даному випадку, в ході судового розгляду справи було встановлено, що об’єкт нерухомості, розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Вокзальна, 19а, а саме гуртожиток, належить на праві власності ТОВ «ВІО-ЛЕ» та не відноситься до об’єктів державної власності.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 319, 321, 353 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 161, 162, 163 КАС України, суд,
П О С Т А Н О В И В :
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІО-ЛЕ» до Білгород – Дністровської міської ради Одеської області, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСББ "ВОК 19А", про визнання незаконним та скасування рішення – задовольнити.
Рішення Білгород – Дністровської міської ради № 74-VII від 30 березня 2016 року «Про безоплатне прийняття до комунальної власності гуртожитку, розташованого по вул. Вокзальній, 19 а в м. Білгород – Дністровський» визнати незаконним та скасувати.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо ії не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.