Справа № 5403/11/2170
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2011-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2011 р. Справа № 2-а-5403/11/2170
Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області про захист порушеного конституційного права,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області (далі - відповідач), в якому просить захистити порушені права шляхом скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та про розшук майна боржника від 28.09.2011 р., захистити порушені права шляхом закриття провадження по справі.

Свої вимоги мотивує тим, що 22.10.2011 р. отримала постанову про арешт коштів боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.09.2011 р., яка винесена в рамках виконавчого провадження по вимозі про сплату боргу по внескам на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за № 20 від 21.01.2011 р. Вказує на те, що державний виконавець взагалі не вправі був відкривати виконавче провадження, оскільки вимога Пенсійного фонду не є виконавчим документом. Крім того, ч.15 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що примусове стягнення несплачених внесків державною виконавчою службою не застосовується.

Від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що управлінням Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області направлено вимогу № 20 від 21.01.2011 р.

04.03.2011 р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області на підставі заяви від 01.03.2011 р. про примусове виконання вимоги про сплату боргу 04.03.2011 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та встановлено строк для добровільного виконання до 11.03.2011 р.

28.09.2011 р. державним виконавцем винесено постанови про розшук майна боржника та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Положеннями ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Державною виконавчою службою підлягають виконанню рішення інших органів державної влади у випадках, якщо за законом їх виконання покладено на державну виконавчу службу.

Управління Пенсійного фонду України у Білозерському районі Херсонської області є органом виконавчої влади, який здійснює повноваження, покладені на нього п.12 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 1 березня 2001 року № 121/2001.

У відповідності до п.12 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у період до перетворення Пенсійного фонду України в неприбуткову самоврядну організацію він функціонує як центральний орган виконавчої влади на підставі норм цього Закону (крім норм, зазначених в абзаці шостому пункту 1 цього розділу) та Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 1 березня 2001 року № 121/2001.

Згідно зі ст.1 Положення про Пенсійний фонд України (яке було чинним на час спірних правовідносин), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України. Діяльність Пенсійного фонду України спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра праці та соціальної політики України.

Відповідно до ст.15 Положення, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві, Севастополі, та управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах.

З системного аналізу вказаних правових норм слідує, що управління Пенсійного фонду України у Білозерському районі Херсонської області є державним органом.

Суд зазначає, що положеннями ч.3 ст.106 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" передбачалося, що територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобовязаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій. У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі, якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки.

У зв'язку з прийняттям Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. № 2464-VI ч.3 ст.106 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" втратила чинність з 01.01.2011 р.

Однак п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачає, що стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Як вбачається з матеріалів справи недоїмка у сумі 719,34 грн. виникла у 2010 році, строк сплати якої відповідно до ч.6 ст.20 Закону № 1058 настав 20 січня 2011 року . Тому з урахуванням п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" УПФУ у Білозерському районі Херсонської області правомірно керувалася вимогами ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в редакції, яка діяла до 01.01.2011 р.

З системного аналізу вказаних правових норм слідує, що вимога управління Пенсійного фонду про сплату боргу є виконавчим документом.

Статтею 19 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) передбачено, що у виконавчому документі повинні бути зазначені: 1) назва документа, дата видачі та найменування органу, посадової особи, що видали документ; 2) дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ; 3) найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання чинності рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Виконавчий документ має бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплений печаткою.

Положеннями ст.24 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакція, яка діяла на час спірних правовідносин) визначено, що державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення виконавчого документу до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та предявлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення. Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Вимога управління Пенсійного фонду України у Білозерському районі про сплату боргу від 21.01.2011 р. № 20 відповідає вимогам, які пред'являються до виконавчого документа, строк пред'явлення її до виконання не закінчився, вказаний виконавчий документ пред'явлений до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання, а тому державний виконавець повинен був прийняти вимогу про сплату боргу та відкрити виконавче провадження.

Між тим, суд вважає доводи позивача щодо скасування постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та про розшук майна боржника від 28.09.2011 р. обґрунтованими з наступних підстав.

З системного аналізу ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що державний виконавець повинен здійснювати дії, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України" від 07.07.2011 р. № 3609-VI, ч.15 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" доповнено абзацом 2, згідно якого фінансові санкції (штраф, пеня) та адміністративні стягнення, а також примусові стягнення органами виконавчої служби за несплату внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування, не застосовуються.

Примусові стягнення, які застосовують органи виконавчої служби, зазначені в ст.32 Закону України "Про виконавче провадження", а саме, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Оскільки згідно абзацу 2 частини 15 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" забороняється примусові стягнення органами виконавчої служби за несплату внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування, до яких відноситься позивач, суд погоджується з доводами позивача щодо скасування постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та про розшук майна боржника від 28.09.2011 р.

При цьому суд виходить з того, що оскаржувані постанови винесені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України" від 07.07.2011 р. № 3609-VI.

Що стосується позовних вимог в частині захисту прав шляхом закриття провадження по справі, то вони не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст.162 КАС України закриття виконавчого провадження не входить до повноважень суду при вирішенні справи.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 122, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та про розшук майна боржника від 28.09.2011 р.

В частині позовних вимог щодо захисту порушених прав шляхом закриття провадження по справі відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 11.5