Справа № 489/5283/16-а
Суддя: Губницький Д. Г.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №489/5283/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого - судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва (далі - УПФУ) про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, який обґрунтував тим, що відповідачем йому призначена пенсія за віком, але при цьому УПФУ не врахувало йому стаж роботи в районах Крайньої Півночі: з 09 лютого 1981 р. по 14 березня 1983 р., з 05 липня 1995 р. по 31 березня 2005 р. Отже він має право на пільги: 1) кратного зарахування 1 року роботи в таких районах до 1 року та 6 місяців стажу, що зараховується при обчисленні пенсії через старість; 2) врахування отримуваної північної надбавки та районного коефіцієнту.

Однак УПФУ відмовляє у врахуванні пільги по стажу, врахуванні набавки та районного коефіцієнту згідно довідки працедавця, що суперечить законодавству.

У листопаді 2016 р. позивач уточнив свої вимоги остаточно: просив визнати дії УПФУ щодо відмови в зарахуванні стажу роботи в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі із розрахунку 1 рік роботи за 1 рік 6 місяців за період з 09 лютого 1981 р. по 14 березня 1983 р. в Ямало - Ненецькому окрузі в Уренгойському СУ-1 треста «Надимгазжилстрой» на пільгових умовах та заробітної плати за період з 05 липня 1995 р. по 28 лютого 2006 р. з урахуванням сум районних коефіцієнтів та північних надбавок протиправними. Зобов'язати УПФУ зарахувати заробітну плату за період з 05 липня 1995 р. по 28 лютого 2006 р. з врахуванням сум районних коефіцієнтів та північних надбавок та зарахувати загальний стаж роботи з урахуванням пільгового стажу роботи в районах Крайньої Півночі із розрахунку 1 рік роботи за 1 рік 6 місяців за період з 09 лютого 1981 р. по 14 березня 1983 р. Зобов'язати УПФУ виплатити різницю між пенсією з врахуванням пільгового стажу роботи в районах Крайньої Півночі із розрахунку 1 рік роботи за 1 рік 6 місяців та заробітної плати за період з 05 липня 1995 р. по 28 лютого 2006 р., з врахуванням сум районних коефіцієнтів та північних надбавко та фактично виплаченою пенсією, починаючи з 05 червня 2016 р. та виплачувати пенсію з врахуванням пільг в подальшому. Зобов'язати УПФУ виконати постанову негайно.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала.

Представник УПФУ просила позов залишити без задоволення.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Позивач з 06 червня 2016 р. отримує пенсію за віком, перебуває на обліку відповідача.

Листом від 30 серпня 2016 р. УПФУ відмовило йому в зарахування стажу роботи в районах Крайньої Півночі та у врахуванні коефіцієнтів до заробітків в цих районах посилаючись не відсутність правових підстав та повідомило що направило запит до ВАТ «Уренгоймонтажпромстрой» для надання довідки без врахування районних коефіцієнтів, північної надбавки.

Згідно даних трудової книжки позивача з 09 лютого 1981 р. по 14 березня 1983 р. він працював оператором РБУ в районі Крайньої Півночі Ямало - Ненецького національного округу в Уренгойському СУ-1 треста «Надимгазжилстрой».

Підстав для зарахування стажу за даний період в пільговому обчисленні: 1 рік 6 місяців за 1 рік роботи не вбачає.

Відповідно до абз.1, 2 п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року №1908-VІІ «Про розширення пільг на осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і у місцевостях, що прирівнюються до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Статтями 1 - 4 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності.

Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Пільги, що передбачено ст. 5 цього Указу, надавалися також й особам, які прибули в райони Крайньої Півночі або в прирівняні райони з власної ініціативи та уклали строковий трудовий договір.

Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року №1908-VІІ «Про розширення пільг на осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і у місцевостях, що прирівнюються до районів Крайньої Півночі» скорочена тривалість трудового договору, який дає право на пільги передбачені ст. 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» з п'яти до трьох років. Зазначено про право на отримання таких пільг особам, які прибули в такі райони з власної ініціативи в разі укладання ними трудових договорів на строк три роки.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Тобто законодавець ув'язав пільгового обрахунку стажу виходячи з укладання саме трудового договору строком не менше 3-х років. Звільнення позивача за власним бажанням 14 березня 1983 р. згідно Розділу VIII вказаної Інструкції не дає право для продовження безперервного пільгового стажу (згідно трудової книжки у квітні 1983 р. прийнятий на роботи до Миколаївського морського порту).

Згідно довідок ВАТ «Уренгоймонтажпромстрой» позивач дійсно з 05 липня 1995 р. по 28 лютого 2006 р. працював на підприємстві в районі Крайньої Півночі в якості водія вахтово - експедиційним методом, отримував північну надбавку, йому виплачувався районний коефіцієнт, з усіх виплат утримувалися страхові внески до Пенсійного Фонду РФ (а.с.19, 20).

Це підтверджується також даними трудової книжки позивача.

Відповідно до частини 2 статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсій на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в дію цієї Угоди. Обчислення пенсій здійснюється виходячи із заробітної плати (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Відповідно до абзаців 2 та 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.

Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Згідно з статтею 104 Трудового кодексу Російської Федерації якщо за умовами виробництва (роботи) у приватного підприємця, в підприємства в цілому чи при виконанні окремих видів робіт не може бути збережена встановлена для даної категорії працівників щоденна чи щотижнева тривалість робочого часу, допускається введення підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за звітний період (місяць, квартал і інші періоди) не перевищували нормального числа робочих годин. Звітний період не може перевищувати одного року.

Відповідно до статті 300 Трудового кодексу Російської Федерації при вахтовому методі роботи встановлюється підсумований облік робочого часу за місяць, квартал чи інший триваліший період, але не більше одного року. Підсумований період охоплює весь робочий час, час в дорозі до місця знаходження роботодавця або від пункту збору до місця виконання роботи і назад, а також час відпочинку, що припадає на даний календарний проміжок часу. Роботодавець зобов'язаний вести облік робочого часу і часу відпочинку кожного працівника, працюючого вахтовим методом, по місяцях і за весь обліковий період.

З огляду на викладене, вказані вище періоди роботи позивача за вахтовим методом підлягають підсумованому обліку, що слід врахувати при обчисленні його пенсії.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Виплати, що враховуються в заробітну плату застрахованої особи для обчислення пенсії, передбачені статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, відповідно до пунктів 1 і 2 цієї статті до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхових внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначеної відповідно до закону;

суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Таким чином, на законодавчому рівні встановлено загальну максимальну величину заробітної плати, яка враховується в цілях обчислення пенсії.

В матеріалах справи містяться довідки про заробітну плату позивача з урахуванням районного коефіцієнту та північної надбавки, в яких зазначено, що з усіх сум були сплачені внески до Пенсійного фонду Російської Федерації.

Оскільки підприємство, в якому позивач працював за 1995-2006 роках сплачувало належні страхові внески із сум виплачуваної позивачу зарплати, включаючи північну надбавку, то їх суми слід враховувати в складі заробітку, на підставі якого обчислена пенсія, а тому відмова відповідача у врахуванні північної надбавки в складі заробітку для обчислення пенсії є протиправною.

Таку правову позицію висловив ВАС України в постанові від 27 липня 2016 р. (справа К/800/56078/14, К/800/57397/14) одночасно висловивши стосовно застосування районного коефіцієнту наступний висновок.

Районний коефіцієнт - показник відносного збільшення заробітної плати з метою компенсації додаткових витрат і підвищених витрат праці, пов'язаних з виконанням роботи і проживанням в регіонах з важкими кліматичними умовами. В даний час районні коефіцієнти, розмір яких від 1,1 до 2,0, застосовуються до заробітної плати працівників, зайнятих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до них, районах Сибіру, Далекого Сходу, Уралу, північних регіонах європейської частини Російської Федерації.

Відповідно до положень статті 14 Федерального закону Російської Федерації «Про трудові пенсії в Російській Федерації» від 17 грудня 2001 року № 173-ФЗ розмір страхової частини трудової пенсії по старості визначається за формулою: СЧ = ПК / Т + Б, де СЧ - страхова частина трудової пенсії по старості; ПК - сума розрахункового пенсійного капіталу застрахованої особи (стаття 29.1 цього Закону), врахованого станом на день, з якого зазначеній особі призначається страхова частина трудової пенсії по старості; Т - кількість місяців очікуваного періоду виплати трудової пенсії по старості, який застосовується для розрахунку страхової частини зазначеної пенсії, що становить 19 років (228 місяців); Б - фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості.

Фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості особам, які проживають в районах Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостях, збільшується на відповідний районний коефіцієнт, який встановлюється Урядом Російської Федерації залежно від району (місцевості) проживання, на весь період проживання зазначених осіб у цих районах (місцевостях).

При переїзді громадян на нове місце проживання в інші райони Крайньої Півночі і прирівняні до них місцевості, в яких встановлено інші районні коефіцієнти, фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості визначається з урахуванням розміру районного коефіцієнта за новим місцем проживання.

При виїзді громадян за межі районів Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостей на нове місце проживання фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості визначається відповідно до пунктів 2 - 5 цієї статті (тобто без урахування районного коефіцієнта).

Враховуючи викладене, позовна вимога про врахування розміру районного коефіцієнта в складі заробітку при обчислені пенсії позивача, який проживає та отримує пенсію на території України, є помилковим.

Отже позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст. 160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва по неврахуванню при обчисленні розміру пенсію за віком ОСОБА_1 розміру заробітної плати за період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, що включає північну надбавку, за періоди роботи вахтово - експедиційним методом з 05 липня 1995 р. по 28 лютого 2006 р.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва зарахувати до заробітку, який використовувався при обчисленні ОСОБА_1 пенсії за віком заробітну плату за період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, що включає північну надбавку, за періоди роботи вахтово - експедиційним методом з 05 липня 1995 р. по 28 лютого 2006 р. та виплатити різницю починаючи з 06 червня 2016 р.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів державного бюджету 551,20 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва.

Суддя Д.Г. Губницький