Справа № 485/1236/16-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2017-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 485/1236/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Квєтка І.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області на постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області про визнання протиправним рішення та призначення пільгової пенсії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом та з урахуванням уточнених вимог, просив суд:

- визнати рішення управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області про відмову у призначенні пенсії від 30.04.2015 року протиправним та скасувати його;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області призначити ОСОБА_2 пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до пільгового стажу період роботи трактористом у ПВТФ «Агроділо» з 02.07.2003 р. по 15.02.2006р.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, пояснивши що, позивачем не надано підтвердження безпосередньої зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції, періоди роботи не підтверджено повністю пільговими довідками, а підтвердженого стажу 18 років 11 місяців 22 дні недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах.

Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 листопада 2016 року адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Снігурівському районі Миколаївської області про визнання протиправним рішення та призначення пільгової пенсії, - задоволено. Визнано протиправним рішення № 6/2 від 30 квітня 2015 року управління Пенсійного Фонду України у Снігурівському районі Миколаївської області щодо відмови ОСОБА_2 в призначенні пенсії. Зобов'язано управління Пенсійного Фонду України у Снігурівському районі Миколаївської області призначити пенсію на пільгових умовах ОСОБА_2 на підставі п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням стажу на посаді тракториста в радгоспі «ім.40 років Жовтня» (згодом КСП «Баратівське», ПОП «Баратівське») з 29.06.1984 року по 27.06.1985 р., з 16.03.1987 по 02.07.2003 р., в радгоспі «Прогрес» (згодом КСП, СГВК «Прогрес») з 01.07.1985 по 06.03.1987 р., в ППВТФ «Агро-Ленд» Снігурівського району з 16.02.2006 по 15.02.2006 р., в ПВТФ «Агроділо» Снігурівського району з 02.07.2003 по 15.02.2006 р., з 02.03.2006 по 29.10.2007 р., з дня звернення - 18 березня 2015 року.

На вказану постанову управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно до вимог ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, після досягнення 55 років звернувся до УПФ у Снігурівському районі з заявою від 18 березня 2015 року про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

У підтвердження пільгового стажу позивач надав до УПФ трудову книжку, посвідчення механізатора та тракториста-машиніста, які ОСОБА_2 отримав ще у 1984 році.

Рішенням УПФУ у Снігурівському районі Миколаївської області від 18 березня 2015 року № 6/2 ОСОБА_2 відмовлено у призначенні пільгової пенсії через відсутність пільгового стажу у зв'язку з неможливістю отримати документи, які підтверджують його безпосередню зайнятість на посаді тракториста у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві або на протязі календарного року в тваринництві, оскільки підприємства знаходяться в стадії ліквідації.

При цьому, відповідач визнав з посиланням на рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08 квітня 2015 року пільговий стаж позивача за період роботи на посаді тракториста в радгоспі «ім.40 років Жовтня» (згодом КСП «Баратівське», ПОП «Баратівське») з 29.06.1984 року по 27.06.1985 року, з 16.03.1987 року по 02.07.2003 року, в радгоспі «Прогрес» (згодом КСП, СГВК «Прогрес») з 01.07.1985 року по 06.03.1987 року, тобто 18 років 11 місяців 22 дні.

За відсутності документів про ліквідацію інших підприємств, на яких працював позивач, Комісією при ГУ ПФУ у Миколаївській області, вирішення питання про зарахування стажу роботи виявилось не можливим.

Відповідно до з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 17.11.2016 року відомості про державну реєстрацію припинення юридичної особи у ПВТФ «Агроділо» відсутні, однак витребувати пільгові довідки про роботу на вказаному підприємстві ні позивач, ні відповідач не зміг у зв'язку з відсутністю підприємства за юридичною адресою. У серпні 2015 року ОСОБА_2 двічі звертався до вказаного підприємства щодо надання йому пільгової довідки, однак відповіді не надійшло.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Згідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог п.«в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи мають трактористи-машиністи безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності останньої або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України,

Постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі-Порядок).

Відповідно до пункту 20 Порядку зазначено, що в тих випадках, коли у трудовій книжці немає відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах чи за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зазначену довідку видає підприємство, установа чи організація, де працювала особа. Якщо підприємство в стадії ліквідації, то уточнюючу довідку надає ліквідатор або його правонаступник на підставі первинних документів за час виконання робіт.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

В силу п.18 Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Згідно із записами в трудовій книжці, позивач працював на посаді тракториста в ПВТФ «Агродело» Снігурівського району з 02.07.2003 року по 15.02.2006 року, з 02.03.2006 року по 29.10.2007 року, в ППВТФ «Агро-Ленд» Снігурівського району з 16.02.2006 року по 01.03.2006 року, що не заперечувалось відповідачем в судовому засіданні в суді першої інстанції.

Про безпосередню зайнятість позивача у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі польового періоду в рослинництві або на протязі календарного року в тваринництві у вказані періоди підтвердили в судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Відповідно до матеріалів справи стаж роботи позивача на посаді тракториста безпосередню зайнятість позивача у виробництві сільськогосподарської продукції на посаді тракториста у період з 16.02.2006 року по 01.03.2006 року підтверджується довідкою №34 від 15 червня 2016 року ППВТФ «Агро-Ленд».

Тобто, загальний стаж роботи позивача на посаді тракториста машиніста згідно записів трудової книжки дає право позивачеві на пільгову пенсію відповідно до п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, колегія суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що висновки відповідача щодо відсутності у позивача необхідного стажу для призначення пільгової пенсії є невірними, а тому рішення № 6/2 від 30 квітня 2015 року управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області у не зарахуванні до пільгового стажу позивача періодів роботи, які дають право на пенсію на пільгових умовах слід визнати протиправними.

Оскільки робота, яку виконував позивач протягом періодів, зазначених у трудовій книжці, законодавством віднесена до посад із шкідливими умовами праці, які дають право на пільгову пенсію, позивач досяг віку 55 років, загальний стаж його роботи становить понад 30 років, а пільговий стаж більше 20 років, подав всі необхідні документи, що передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення пенсій, колегія суду вважає за необхідне визнати протиправним і зобов'язати призначити позивачу пенсію на пільгових умовах починаючи з дня звернення з заявою тобто з 18 березня 2015 року.

Таким чином, на підставі наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області - залишити без задоволення, а постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: А.В.Крусян