Справа № 522/14938/16-а
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 522/14938/16-а

Категорія: 3.7 Головуючий в 1 інстанції: Свячена Ю.Б.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Одесі Департамента патрульної поліції Національної поліції України, Інспектора 4 роти 2 Батальйону УПП у м.Одесі Білокаліновської Наталії Анатоліївни про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Одесі Департамента патрульної поліції Національної поліції України, Інспектора 4 роти 2 Батальйону УПП у м.Одесі Білокаліновської Наталії Анатоліївни, в якому просить:

- скасувати постанову серії ПС2 №795439 від 28 грудня 2015 року про накладення на нього штрафу у розмірі 425, 00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає постанову про накладення штрафу незаконною, оскільки інспектор патрульної поліції не з'ясував всіх обставин, пов'язаних з вимушеним виїздом на реверсну смугу руху та зупинкою автомобіля позивачем, а також не мав права складати таку постанову, оскільки забезпечення безпеки дорожнього руху в Україні покладається на відповідний підрозділ МВС України.

Позивач також пояснив, що 25 грудня 2015 року в машині була його дружина, дитини в машині не було. Йому довелось здійснити обгін аварії, яка була на Миколаївській дорозі в м. Одесі, та поїхати по реверсній смузі руху для здійснення в подальшому зупинки автомобіля. Зупинка необхідна була його дружині, в якої з'явилось молоко для годування грудної дитини. Саме після того, як він виїхав на реверсну смугу руху, його наздогнала машина патрульної поліції для складання в подальшому постанови про адміністративне правопорушення. Також позивач пояснив, що постанова про адміністративне правопорушення складалась інспектором у його присутності, однак він поїхав, не отримавши її копію. Лише в липні 2016 року позивачу стало відомо про те, що з його пенсії утримується частина коштів для відшкодування штрафу по вказаній постанові, який через його несплату в 15-денний строк з моменту винесення постанови в подвійному розмірі склав 850, 00 грн.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою адміністративний позов задовольнити в повному розмірі.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

28 грудня 2015 року старшим Інспектором 4 роти 2 Батальйону УПП у м. Одесі Білокаліновської Н.А. була винесена постанова ПС2 №795439 про накладення на ОСОБА_2 штрафу у розмірі 425, 00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно вказаної постанови, позивач 28 грудня 2015 року о 14:50 год., керуючи автомобілем Хонда Аккорд д/н НОМЕР_1 по Миколаївській дор., 199 в м. Одесі, рухався по смузі позначеної з обох боків дорожньою розміткою 1.9 при вимкненому сигналі реверсивного світлофора.

Не погоджуючись з вищевикладеною постановою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_2 щодо скасування постанови ПС2 №795439 від 28 грудня 2015 року про накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 425, 00 грн., а також закриття провадження по справі відносно нього за відсутністю складу правопорушення є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу України про адміністративне правопорушення та Правилам дорожнього руху.

В апеляційної скарзі вказується на те, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим апелянтом ставиться питання про скасування постанови Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2016 року та ухвалення нової постанови, якою адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта з огляду на наступне.

Відповідно до п. 8.7.4 Правил дорожнього руху для регулювання руху транспортних засобів на вулицях, дорогах або по смугах проїзної частини, напрямок руху на яких може змінюватися на протилежний, застосовуються реверсивні світлофори з червоним Х-подібним сигналом і зеленим сигналом у вигляді стрілки, спрямованої вниз. Ці сигнали забороняють або дозволяють рух по смузі, над якою вони розташовані.

При вимкнених сигналах реверсивного світлофора, що розташований над смугою, позначеною з обох боків дорожньою розміткою 1.9, в'їзд на цю смугу заборонено.

Як зазначено у вищевказаному пункті Правил дорожнього руху, регулювання руху транспортних засобів на вулицях, дорогах або по смугах проїзної частини, напрямок руху на яких може змінюватись на протилежний, так само як і на вул. Миколаївська дор. в м. Одесі, застосовуються реверсивні світлофори, тобто водій під час руху повинен стежити за їхніми сигналами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст. 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, перебуває у компетенції Національної поліції.

Як вбачається з матеріалів справи позивач не заперечував самого факту порушення ним Правил дорожнього руху, а саме виїзду на смугу, позначену з обох боків дорожньою розміткою 1.9 при вимкнених сигналах реверсивного світлофора, що розташований над нею. При цьому позивач зазначає, що постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, оскільки він, на його думку, мав права відступити від вимог ПДР, так як на його автомобілі встановлений знак «інвалід за кермом», та ним була включена світлова аварійна сигналізація.

Крім того, позивач зазначає, що інспектор патрульної поліції не мав права складати постанову про адміністративне правопорушення, оскільки забезпечення безпеки дорожнього руху в Україні покладається на відповідний підрозділ МВС України.

Колегія суддів вважає вищевказані доводи позивача безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та положенням ст. 213 КУпАП, згідно з якою справи про адміністративні правопорушення розглядаються, в тому числі, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до п. 15.14 Правил дорожнього руху у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 - 9.11 цих Правил.

Згідно п. п. 9.9- 9.11 Правил дорожнього руху аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше100 м.

Якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар ззаду на транспортному засобі, зазначеному в пункті 9.9 (в, г, ґ) цих Правил; або з боку гіршої видимості для інших учасників дорожнього руху у випадку, зазначеному в підпункті «б» пункту 9.10 цих Правил.

З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що знак «інвалід за кермом» відноситься до розпізнавальних знаків, та не надає водію, який керує транспортним засобом, на якому встановлений такий знак, переваг над іншими учасниками дорожнього руху та права відступати від вимог Правил дорожнього руху. Не звільняє водія від відповідальності за порушення Правил дорожнього руху і ввімкнена на транспортному засобі світлова аварійна сигналізація.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналізуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів зазначає, що факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого п. 8.7.4 Правил дорожнього руху та ч. 2 ст. 122 КУпАП підтверджено матеріалами справи, а відповідна постанова про накладення адміністративного стягнення відповідає вимогам чинного законодавства та спростовує твердження позивача щодо її незаконність.

Згідно ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідності до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» розглядаючи відповідно до ст. 293 КпАП скаргу або протест на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції є правильним та оскаржуваною не підлягає.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись, ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направленні її копій сторонам та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий: Т.М.Танасогло

Суддя: А.В.Бойко

Суддя: О.В.Яковлєв