Справа № 522/23018/16-а
Суддя: Загороднюк В. І.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Н.п. 2а/522/716/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

в складі : головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

29.11.2016 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо припинення з 01 серпня 2016 року виплати йому пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області відновити з 01 серпня 2016 року виплату йому пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

При цьому посилається на те, що він проходив військову службу в органах військової прокуратури з березня 2001 року. З 14.08.2012 року звільнений з військової служби у військовому званні «підполковник юстиції». Після звільнення з військової служби перебував на військовому обліку у Білгород-Дністровському об`єднаному міському військовому комісаріаті Одеської області. З вказаного часу до серпня 2014 року проходив службу на посаді Болградського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України. Він має статус ветерана війни - інваліда війни 2-ої групи.

З червня 2014 року після звільнення з військової служби Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області йому була призначена та виплачувалась пенсія по інвалідності у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ. Проте, з 01.08.2016 року ГУ ПФУ в Одеській області, без будь-яких письмових чи усних повідомлень припинило виплату йому пенсії.

21 вересня 2016 року він звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про поновлення виплати пенсії, у якій обґрунтував незаконність дій відповідача щодо припинення її виплати. 05 жовтня 2016 року на вищевказане звернення ГУ ПФУ в Одеській області було надано відповідь, якою у поновленні виплати пенсії було відмовлено. В зв`язку з чим, він звернувся до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутністю.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, надав суду письмові заперечення на позов.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в органах військової прокуратури з березня 2001 року та з 14.08.2012 року звільнений з військової служби у військовому званні «підполковник юстиції».

Після звільнення з військової служби позивач перебував на військовому обліку у Білгород-Дністровському об`єднаному міському військовому комісаріаті Одеської області. З вказаного часу до серпня 2014 року проходив службу на посаді Болградського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України.

Позивач з 26 червня 2014 року мав статус інваліда війни III гр., що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Білгород-Дністровським управлінням праці та соціального захисту населення Білгород-Дністровської міської ради, а з 04.07.2016 року - має статус інваліда війни 2-ї групи, що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області № 50/2552 від 04.07.2016 року.

З червня 2014 року після звільнення з військової служби Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області позивачу була призначена та виплачувалась пенсія по інвалідності у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ.

26 січня 2015 року Міністром оборони України з позивачем було укладено контракт та видано наказ від 26.01.2015 року №43 про прийняття позивача на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу з одночасним відрядженням до Генеральної прокуратури України (п.27 §2 та гі.71 §4 наказу).

З 25 травня 2015 року позивач проходить військову службу на посаді заступника начальника відділу військової прокуратури Південного регіону України з місцем служби у м. Одесі.

З 01.08.2016 року ГУ ПФУ в Одеській області припинило виплату пенсії ОСОБА_1

21 вересня 2016 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою щодо повідомлення про причини припинення надходження грошових коштів в якості пенсійного забезпечення на його рахунок в ПАТ „Ощадбанк.

Листом ГУ ПФУ в Одеській області від 05 жовтня 2016 року № 1104/Л-11 на ім`я ОСОБА_1 було повідомлено, що оскільки позивачем було укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 5 років відповідно до статей 20 та 23 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу та статті 46-1 Закону України „Про прокуратуру, а не призвано на військову службу під час часткової чи загальної мобілізації, на особливий період чи прийнято на військову службу за контрактом на строк до закінчення особливого періоду, для продовження виплати пенсії підстав не має.

З липня 1995 року позивач проходив військову службу без укладення будь-яких контрактів. Крім цього, позивач був прийнятий на військову службу в органи військової прокуратури, а не до Збройних Сил України, які серед іншого передбачають обов`язкове зайняття штатних посад у складі ЗС України і таких посад він не займає.
Окрім того, одночасне проходження військової служби у ЗС України та відрядження в Генеральну прокуратуру України є неможливим, оскільки таке відрядження не передбачене Переліком посад, які можуть бути заміщені військовослужбовцями в державних органах, установах і організаціях, що затверджується Президентом України (вимоги ч.9 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»). Зокрема, Указом Президента України від 25.10.2007 року № 1020/2007 затверджено Перелік посад, що можуть бути заміщені військовослужбовцями ЗС України, інших військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення в державних органах, установах і організаціях, та граничних військових звань за цими посадами.
22.09.2014 року шляхом прийняття Указу № 737/2014 із вказаного Переліку виключено Розділ посад, які можуть бути заміщені військовослужбовцям у складі Генеральної прокуратури України.
Оскільки займана позивачем посада, після внесення змін не належить до категорії посад, які можуть бути заміщені військовослужбовцями, останній не може вважатись таким, що прийнятий повторно на військову службу. Відтак, у відповідача не було правових підстав для припинення виплати пенсії позивачу.
Частинами 1 та 2 статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції на період спірних правовідносин) передбачено, що тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до ст. 3 цього Закону поновлюється.

З 01 січня 2017 року пенсії, що призначаються відповідно до цього Закону, виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку).

Із наведеної норми вбачається, що виключенням із загального правила є, зокрема, інваліди 1-ї та 2-ї групи, інваліди війни III групи, яким призначена у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія виплачується протягом 2016 року незалежно від їх праці на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів».

З 25 травня 2015 року по цей час позивач перебуває на посаді заступника начальника відділу військової прокуратури Південного регіону України та має військове звання «полковник юстиції», а отже працює на посадах та умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру».

Отже, обмеження, передбачені статтею 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо виплати пенсії у 2016 році, під час перебування позивача на посадах передбачених, зокрема, Законом України «Про прокуратуру» - на останнього не поширюється.
Крім того, у відповідності до вимог ст.1 Закону України «Про оборону України» ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» із набранням чинності Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» розпочався особливий період який триває до цього часу.
Позивача було прийнято на військову службу за контрактом в особливий період під час оголошення рішення про проведення мобілізації, що відповідає умовам, зазначеним ч.3 ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а тому на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію на час такої служби виплата пенсії позивачу не повинна бути припинена.
Згідно вимог статті 8 Конституції України визначається й діє принцип верховенства права. Конституція України має вищу юридичну силу, закони й інші нормативно-правові акти приймаються на основі й повинні відповідати їй.
У відповідності до статті 3 Конституції України, забезпечення прав і свобод громадянина є головним обов`язком держави. Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості й в інших випадках, передбачених законом. Це повного мірою відноситься і до пенсії.
Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII (в подальшому - Закон від 20.12.1991р. №2011 -XII) визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Статтею 2 Закону від 20.12.1991р. №2011-ХІІ визначено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування правомірності своїх дій щодо припинення виплати пенсії позивачу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено право позивача на отримання пенсії, тому позовні вимоги останнього підлягають задоволенню, як такі, що підтверджені матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 19, 46 Конституції України, ст.ст. 69, 71, 76, 86, 159, 161, 163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо припинення з 01 серпня 2016 року виплати ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області відновити з 01 серпня 2016 року виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її отримання. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

22.02.2017