Справа № 489/6109/16-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 489/6109/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про оскарження рішення,-

В С Т А Н О В И В:

08.12.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва, в якому просив визнати незаконним рішення відповідача (лист № 23967/02 від 24.11.2016 року) щодо відмови йому в перерахунку розрахованої державної пенсії за віком; зобов'язати відповідача привести розрахунок призначеної йому державної пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії в 2016 році, за 2013, 2014, 2015 роки, відповідно (2 979,46 грн.+3149,0 грн.+3661,41 грн.) / 3 = 3 266 грн. 60 коп. відповідно до частини 2 статті 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», стягнути з Управління ПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва недораховані кошти з урахуванням індексу інфляції на момент виплати, починаючи з дня, що настає за днем звернення за пенсією та забезпечити в подальшому її виплату відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.01.2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково; визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку державної пенсії за віком; зобов'язано відповідача провести розрахунок призначеної позивачу пенсії за віком у відповідності до вимог до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують зверненню позивача за призначенням пенсії за віком, здійснивши виплату недорахованих коштів з моменту призначення йому цього виду пенсії, з урахуванням індексу інфляції.

Не погоджуючись з зазначеною постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.01.2017 року, Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва подало апеляційну скаргу на вказану постанову суду.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим ставиться питання про скасування постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.01.2017 року та ухвалення нової постанови, якою відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративна справа розглянута судом першої інстанції в порядку скороченого провадження відповідно до вимог ст. 183-2 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 183-2 КАС України апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 до 01.11.2016 року отримував пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

17.10.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком вперше.

В подальшому ОСОБА_2 виявив, що Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва при розрахунку йому пенсії за віком застосувало показник середньої заробітної плати за 2013 календарний рік.

17.11.2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва з заявою про перерахунок пенсії згідно вимог діючого законодавства із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2013, 2014 та 2015 роки.

УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва листом від 24.11.2016 року (а.с. 12) було роз'яснено позивачу, що пенсія йому нараховується вірно. Для визначення середньомісячного заробітку для обчислення пенсії використані індивідуальні відомості про застраховану особу за період стажу з 01.07.2000 р. по 30.09.2016 року та станом на 17.10.2016 року розмір пенсії за віком для позивача складає 2 691,09 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, виходив з того, що відповідач, при визначенні розміру пенсії позивача, застосував невірний показник середньої заробітної плати, в зв'язку з чим його дії є неправомірними.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 1-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-XII) законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV)та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Статтею 1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Згідно зі статтею 7 Закону № 2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором; у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону № 2262-XII та Закону № 1058-IV, призначається одна пенсія за її вибором; при цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону № 2262-XII, і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону № 1058-ІV, яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

У частині першій статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За правилами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Водночас позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Зокрема, при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується в силу вимог зазначеного Закону, адже основою доходу у цьому разі є грошове забезпечення.

Крім того, після звільнення з лав Збройних Сил України позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачу вперше була призначена пенсія за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у 2016 році, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Разом з тим вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача виплатити позивачеві пенсію в розмірі 3 266,60 грн. не підлягають задоволенню, оскільки визначення суми пенсії відноситься до дискреційних повноважень органу Пенсійного фонду та не може визначатись судом при розгляді даної справи.

Враховуючи все вищезазначене колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 183-2, 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 січня 2017 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: Т.М. Танасогло

Суддя: О.В. Яковлєв