Справа № 826/7403/16
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ
01 березня 2017 року № 826/7403/16
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Мазур А.С., суддів Балась Т.П., Літвінової А.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

третя особа Київський міський військовий комісаріат

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:

- визнати неправомірною відмову Міністерства оборони України у нарахуванні та виплаті на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;

- зобов`язати Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі настання ІІ групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі 243 000 грн., на його банківський картковий рахунок, відкритий в Печерській філії ПАТ «Приватбанк» (Милославське відділення) №, рахунок установи уповноваженого банку №7901 в печерській філії ПриватБанку, МФО 300711, код 21705696.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю внаслідок виконання обов`язків військової служби, однак листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України йому повідомлено що він, зокрема, права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до нової норми Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не має, однак із зазначеним останній не погоджується, зазначаючи, що друга група інвалідності йому встановлена в 2015 році, а тому до спірних правовідносин слід застосовувати Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, просив справу розглядати в письмовому провадженні.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, вказавши, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності внаслідок виконання військового обов`язку у розмірах, що передбачені статтями 16, 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців" від 04.07.2012 N 5040-VІ та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, оскільки право на таку допомогу виникає на момент встановлення інвалідності вперше, отже така допомога повинна призначатися та виплачуватися в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги. Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав письмові пояснення, в яких просив залишити позовну заяву без розгляду, а у випадку незастосування судом положень ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства, відмовити в задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову, представник третьої особи зазначив, що право військовослужбовців на виплату одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності виникло лише 01.01.2007, з моменту набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб", яким внесені зміни до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" і вперше передбачено можливість виплати одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності, тобто вже після звільнення позивача, а тому в силу статті 58 Конституції України та враховуючи, що ОСОБА_1 був звільнений у 1988 році, дія вказаних соціальних виплат на позивача не поширюється.

14 грудня 2016 року судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив строкову службу у Збройних Силах СРСР з 20.04.1986 року по 17.08.1988 року, та у Республіці Афганістан з 16.10.1986 року по 17.05.1988 року, що підтверджується записами у військовому квитку серії НОМЕР_1 та орденською книжкою серії НОМЕР_2 ВІД 12.11.1987 року.

Відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_1 позивача наказом від 17.05.1988 року звільнено в запас по закінченню строкової служби.

10.07.2015 року позивач подав заяву до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги в зв`язку із встановленням другої групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

Проте листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України №ВСЗ/40 від 18.01.2016 року позивачу було повідомлено про те, що підстав для розгляду поданих документів не вбачається, тому вони повертаються як такі, що не відповідають вимогам Порядку №975, та тому, що згідно з висновком військкомату заявник не має права на допомогу.

В даному листі зазначається, зокрема, що інвалідність заявнику встановлено у 2001 році, тобто до набрання чинності нової редакції статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", відповідно до якої прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, тобто право на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до нової норми вказаного Закону та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 відсутнє. Також зазначено, що відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Разом з тим, вказано, що оскільки дія вищевказаних законодавчих та нормативно - правових актів на позивача не поширюється (встановлено інвалідність до 01 січня 2007року), то і права на отримання одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 не має.

Однак, позивач вважає, зазначене незаконним, оскільки друга група інвалідності йому встановлена в 2015 році, тому до спірних правовідносин слід застосовувати Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Строк звернення до суду суд обраховував з моменту отримання відповіді позивачем від Київського міського військового комісаріату від 25.02.2016 № ВСЗ/452 з роз`ясненням Департаменту фінансів Міністерства оборони України №ВСЗ/40 від 18.01.2016 року про відсутність права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступних мотивів.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Як видно із витягу Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України №1248 від 27.11.2000 року ОСОБА_1 має травму пов`язану із виконанням обов`язків військової служби.

У зв`язку із зазначеним, позивачу вперше було встановлено 3 групу інвалідності з 23.7.2001 року та довічно 2 групу інвалідності з 12.02.2015 року, що підтверджується довідками до акта МСЕК від 23.07.2001 року № 034072 та від 12.02.2015 року № 0417534.

13.02.2015 року Деснянським управлінням праці та соціального населення м. Києва позивачу видано посвідчення інваліда війни 2 групи.

Підпунктом 4 пункту 2 статті 16 Закону передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується, в тому числі, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

При цьому, розмір одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи становить суму 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб (п."б" ч.1 ст. 16-2 Закону).

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 (далі - Постанова № 975), яка набрала чинності 24.01.2014.

Відповідно до п.3 Постанови № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 1 пункту 6 Постанови № 975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми (п.8 Постанови).

Окрім того, згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 10.03.2015 року по справі №21-563-а-14, у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги. Відповідно до ст. 244- 2 КАС України висновку щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

При цьому в матеріалах справи відсутня інформація про отримання позивачем одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з моменту встановлення йому вперше 23.07.2001 року інвалідності 3 групи та включно до 14.12.2016 року.

Таким чином, днем виникнення права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого Законом для працездатних осіб, є 12.02.2015 року, оскільки ця дата зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії як час, з якого ОСОБА_1 при черговому огляді встановлена 2 група інвалідності.

Суд зазначає, що застосування ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п.3 постанови № 975 пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, на що звертає увагу департамент фінансів Міністерства оборони України в листі від 18.01.2016 року, а з часом встановлення йому інвалідності, внаслідок травми або захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.

За таких обставин, дія вищенаведеного Порядку № 975 поширюється на позивача, оскільки інвалідність 2 групи було встановлено позивачу з 12.02.2015 року, а постанова Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р., якою затверджено Порядок, набрала чинності з 24.01.2014 р.

Вказана постанова не містить жодних обмежень щодо неможливості застосування Порядку до осіб, які отримали первину інвалідність до 01.01.2014 року.

Разом з тим, суд звертає увагу, що доводи відповідача про те, що нова редакція (з 1 січня 2007 року) Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не поширюється на позивача, є безпідставними, оскільки отримання одноразової грошової допомоги на підставі статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" діюче законодавство пов`язує не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому тієї чи іншої групи інвалідності, що впливає на розмір такої допомоги.

Що стосується посилання відповідача на те, що саме Міністерство оборони України як розпорядник бюджетних коштів має приймати рішення про виплату або відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, а позов поданий при відсутності відмови Міністерства , відтак порушення прав позивача зі сторони відповідача не відбулось, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4.8 Наказу № 530 від 14.08.2014 "Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей" (далі - Наказ №530), висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.

Згідно п.13 Постанови № 975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

При цьому за змістом абз.7 п.4.7 Наказу № 530, керівником уповноваженого органу, який подає висновок до Департаменту фінансів Міністерства оборони України стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності особі, звільненій з військової служби (зборів, резерву) є обласний військовий комісар за місцем проживання такої особи. Вказане також випливає із додатку 13 до цього Наказу.

В свою чергу, Департамент фінансів Міністерства оборони України згідно Наказу Міністерства оборони України № 33 від 21.01.2013 є структурним підрозділом апарату Міністерства оборони України, діяльність якого спрямовує та контролює безпосередньо Міністр оборони України. Таким чином, виконавчим органом, через який Міністр здійснює свої повноваження як розпорядника бюджетних коштів є саме Департамент фінансів Міністерства оборони України.

Це також підтверджується Наказом Міністерства оборони України "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2015 рік" від 12 лютого 2015 року N 60 (діє до видання наказу Міністерства оборони України "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2016 рік"), відповідно до якого, на Департамент фінансів Міністерства оборони України покладено функції складання фінансової та бюджетної звітності та інші питання, пов`язані із розпорядженням бюджетними коштами.

Враховуючи вказане, Департамент фінансів Міністерства оборони України є тим органом, який у місячний строк приймає рішення про виплату одноразової допомоги або у разі відмови - письмове повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. У розглядуваній справі таким письмовим повідомленням є лист № ВСЗ/40 від 18.01.2016 року.

Даний висновок повністю узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 04.04.2013 в справі N К/9991/46195/11, а саме: "рішення про виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку з інвалідністю військовослужбовців, приймає вищий орган у відповідності, а саме Департамент фінансів Міністерства оборони України".

Суд також зазначає, що процедури, якою б було передбачено порядок розгляду документів та прийняття рішення на предмет виплати одноразової грошової допомоги іншим органом, аніж Департамент фінансів, чинні нормативно-правові акти не містять.

Отже, твердження відповідача про те, що права позивача не порушені, оскільки Міністерством оборони не приймалось ніякого рішення щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги є безпідставним, зважаючи на вищевикладене, та свідчить про бажання відповідача в такий спосіб уникнути від виконання покладених на нього обов`язків, покладених законодавчими актами, щодо належного соціального-правового забезпечення осіб, які отримали інвалідність у зв`язку із проходженням військової служби.

Таким чином, ОСОБА_1 набув право на отримання одноразової грошової допомоги з 12.02.2015 року, відтак дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні йому грошової допомоги є протиправними, і відповідач повинен розглянути питання щодо призначення позивачу такої допомоги.

Щодо позовної вимоги позивача в частині зобов`язання Міністерства оборони України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі настання ІІ групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі 243 000 грн., на його банківський картковий рахунок, відкритий в Печерській філії ПАТ «Приватбанк» (Милославське відділення) №, рахунок установи уповноваженого банку №7901 в печерській філії ПриватБанку, МФО 300711, код 21705696, то суд вважає її передчасною та необґрунтованою.

Так, оскільки звернення про виплату одноразової грошової допомоги відповідач не розглянув та відповідного рішення не прийняв, а також те, що суд не може підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання, то колегія суддів дійшла висновку, що порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом зобов`язання Міністерства оборони Міністерство оборони України розглянути питання та прийняти відповідне рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 , як інваліду другої групи, одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013року № 975 .

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:
1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконані інтернаціонального обов`язку.

3. Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 , як інваліду другої групи, одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013року № 975

4. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.
Головуючий суддя А.С. Мазур

Судді Т.П. Балась

А.В. Літвінова