Справа № 464/6229/16-а,2-а/464/288/16
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року Справа № 876/1180/17
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Нефедовій А.О.,

за участю представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Нездійминоги А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 26.12.2016р. по справі № 464/6229/16-а за позовом ОСОБА_3 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

09.08.2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради та з врахування заяви про збільшення позовних вимог просив визнати протиправною та скасувати постанову Адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації № 172 від 21.07.2016року; визнати протиправною та скасувати постанову Адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації № 185 від 04.08.2016року; визнати протиправною та скасувати постанову Адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації № 207 від 15.09.2016року; визнати протиправною та скасувати постанову Адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації № 225 від 13.10.2016 року.

Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 26.12.2016р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач- ОСОБА_3 оскаржив її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, та з наведених в ній підстав, з посиланням на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного рішення, норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити.

Представник апелянта в судовому засіданні апеляційні вимоги підтримав в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладені в апеляційній скарзі, просить скасувати постанову суду першої інстанції та задоволити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

З матеріалів справи вбачається, що адміністративною комісією при Сихівській районній адміністрації ЛМР винесено постанови в справах про адміністративне правопорушення№ 172 від 21 липня 2016 року, № 185 від 04 серпня 2016 року, № 207 від 15 вересня 2016 року та № 225 від 13 жовтня 2016 року. Вказаними постановами ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КпАП України у виді штрафу в розмірі 1700 грн. за оформлення алкогольними напоями віконних вітрин торгових точок.

Вважаючи постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 152 КпАП України неправомірними ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку, що адміністративна комісія при Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради виносячи оскаржувані постанови діяла в межах наданих їй повноважень та у відповідності до вимог закону.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що законодавство з питань благоустрою населених пунктів складається з цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, що регулюють відносини у цій сфері.

Згідно ст. 2 цього Закону благоустрій населених пунктів передбачає: 1) розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання територій населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об'єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об'єктів; 2) організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель, інженерних споруд та об'єктів рекреаційного, природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення; 3) створення умов для реалізації прав та виконання обов'язків суб'єктами у сфері благоустрою населених пунктів.

Отже, правовідносини в сфері благоустрою регулюються не лише вищезгаданим Законом, а й іншими нормативно-правовими актами.

Статтями 10, 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, до повноважень яких належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» у сфері благоустрою населених пунктів діє система нормативів, що встановлюється у сфері землеустрою, містобудування, озеленення територій, утримання будинків і споруд, освітлення територій, а також у галузі охорони здоров'я та охорони навколишнього природного середовища. Законом можуть встановлюватися й інші нормативи, пов'язані із забезпеченням благоустрою населених пунктів.

Згідно ст. 34 згаданого Закону правила благоустрою території населеного пункту -нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування, які розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади. При цьому, заборонено передбачати в Правилах обов'язок фізичних і юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи (ч. 2 ст. 34 Закону).

Таким чином, встановлення конкретних вимог щодо благоустрою території м. Львова входить до компетенції Львівської міської ради.

Як вірно встановлено судом першої інстанції ухвалою Львівської міської ради № 376 від 21.04.2011р. затверджено Правила благоустрою м. Львова, в п. 20.1.28.3 яких передбачена відповідальність за незадовільний зовнішній вигляд та технічну несправність, невідповідність їх затвердженим паспортам, проектам, вимогам вітрин.

Вимоги до віконних вітрин закріплені рішенням Львівської міської ради № 118 від 19.02.2016р., яким заборонено оформлення віконних вітрин продукцією алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива у стаціонарних об'єктах торгівлі та тимчасових спорудах-малих архітектурних формах. Вказане рішення міської ради на теперішній час не скасовано, а отже є обов'язковим для виконання на всій території м. Львова на підставі вимог ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», за вимогами якої благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту.

Окрім того, за вимогами ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти органів місцевого самоврядування, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

За вимогами п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів.

З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що, позивач зобов'язаний дотримуватися вимог рішення міської ради щодо заборони оформлення віконних вітрин алкогольними напоями, проте не виконує цього обов'язку, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст. 152 КпАП України, об'єктивною стороною якого є порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Статтею 254 КпАП України передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 КпАП України у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 152 КпАП України мають право складати посадові особи, уповноважені на те виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до рішення Львівської міської ради № 294 від 30.04.2015 посадовим особам КП «Адміністративно-технічне управління» надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 152 КпАП України.

Як вбачається з матеріалів справи, особа, яка склала протоколи про адміністративне правопорушення відносно позивача, працює на посаді інженера та в його посадові обов'язки входить обстеження стану благоустрою територій комунальної власності, підприємств, організацій тощо, визначення наявності дозволів на розміщення та відповідність малих архітектурних форм погодженим проектам згідно вимог «Правил благоустрою і утримання території м. Львова», а також оформлення протоколів про адміністративні правопорушення при виявленні порушень «Правил благоустрою і утримання території м. Львова». Відтак протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 складені повноважною особою та з дотриманням вимог законодавства.

Враховуючи наведене колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про притягнення до адміністративної відповідальності № 172 від 21 липня 2016 року, № 185 від 04 серпня 2016 року, № 207 від 15 вересня 2016 року та № 225 від 13 жовтня 2016 року винесені у відповідності до вимог закону, а тому судом першої інстанції підставно відмовлено в задоволенні позову .

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст. 160 ч.3, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду міста Львова від 26.12.2016р. по справі № 464/6229/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.І. Запотічний

Судді О.І. Довга

В.С. Затолочний

Повний текст ухвали складено 17.03.2017року.