Справа № 461/2288/16, 2а-461/260/16
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року Справа № 876/5074/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Каралюс В.М.,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

представник відповідача Грабівський М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Галицького районного суду м. Львова від 08.06.2016р. у справі № 461/2288/16 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

04.04.2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС України, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Львівської митниці ДФС України від 18 березня 2016 року про визнання його винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500,00 грн., а провадження у справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що оскаржуваною постановою Львівської митниці ДФС України від 18 березня 2016 року, позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного Кодексу України та накладено штраф в розмірі 8500,00 гривень. Вказану постанову вважає незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки, на думку позивача, посадовою особою, якою вирішувалось питання про притягнення його до відповідальності, не враховано всіх обставин справи.

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 08.06.2016 року позов задоволено частково: постанову №0744/20909/16 від 18 березня 2016 заступника начальника Львівської митниці ДФС України Мірошніченка М.І. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України в частині накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 гривні змінено, звільнивши останнього від адміністративної відповідальності, у зв'язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, а провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України, щодо ОСОБА_1 - закрито.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду. У поданій апеляційній скарзі Львівська митниця Державної фіскальної служби України покликається на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач покликається на те, що суд ненаділений повноваженнями звільнення від покарання і винесення усного зауваження. Вказані процесуальні дії відносяться до повноважень органу, який розглянув справу. Відповідач зазначає, що суд повинен досліджувати питання законності постанови посадової особи у справі про адміністративне правопорушення. Відтак, відповідач просить апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, оцінивши докази у справі у їх сукупності, колегія суддів апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Зі змісту протоколу про порушення митних правил №0744/20909/16 судом встановлено, що 03.03.2016 близько 10 год. 03 хв. в зону митного контролю по смузі руху «зелений коридор» МАПП «Мостиська» Львівської митниці ДФС заїхав транспортний засіб марки «Оpel Monterey», р.н. RPZ19475 під керуванням громадянина ОСОБА_1, який слідував з України до Республіки Польща. Під час проходження митного контролю, та здійснення митних формальностей на підставі даних програмно-інформаційного комплексу «Інспектор-2006» та єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС Держмитслужби України), працівниками митного органу встановлено, що 27.10.2015 громадянин ОСОБА_1 ввіз на митну територію України через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС по смузі руху «зелений коридор» автомобіль марки «Оpel Monterey», р.н. RPZ19475, номер кузова НОМЕР_1, в митному режимі «транзит», без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст.95 МК України для автомобільного транспорту -10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці-5 діб).

Згідно автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 25.02.2016 року не вивозився та у інший митний режим, згідно законодавства, не поміщений.

Громадянин України ОСОБА_1 під час перетину кордону 03.03.2016 надав відповідні документи, що підтверджують факт ремонту автомобіля, а саме довідку видану СПД ФО ОСОБА_6 (АДРЕСА_1) від 03.03.2016 року б/н, Акт виконаних робіт від 03.03.16 №14 та Квитанцію №10 за послуги згідно акту №14 від 03.03.16, а також заяву на ім'я начальника Львівської митниці від 02.03.2016р. щодо поломки транспортного засобу. В своїх поясненнях, наданих під час складення протоколу, позивач, як на підставу невивезення у встановлений законодавством строк транспортного засобу, покликається на факт його поломки та перебування на ремонті.

Вважаючи що в діях позивача наявні ознаки порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України 18 березня 2016 року заступником начальника Львівської митниці ДФС Мірошніченком М.І. винесено постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу на суму 8500 гривен.

Не погоджуючись із даною постановою, ОСОБА_1 звернувся в суд.

Задовольняючи частково адміністаритвний позов суд першої інстанції виходив з того, що при винесенні оскаржуваної постанови посадова особа, уповноважена вирішувати справу, не врахувала характер та обставини вчиненого правопорушення, особу винного, що суттєво знижує ступінь його вини, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову, в частині накладення стягнення, слід змінити, звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступних міркувань.

Статтею 90 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.92 МК України митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

Згідно з ч.1 ст.93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч.2 вказаної статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до положень ст.102 МК України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу (ч.5 ст.102).

Згідно з ч.8 ст.102 МК України митний режим транзиту також припиняється у разі конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Позивачем не заперечується, що вказаний транспортний засіб перебував на митній території України в митному режимі транзиту та не заперечується та обставина, що він не вивіз з митної території України згаданий вище транспортний засіб у строк, визначений МК України.

Відповідно до ч.3 ст.470 МК України вчинення правопорушення, передбаченого встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст.460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

В свою чергу, визначення понять «обставини непереборної сили» та «аварія» закріплено п.2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012р. №657 (Порядок № 657), відповідно до якого обов'язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність. У цьому розділі терміни вживаються в такому значенні: аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи; документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили; обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Відповідно до п.3 Розділу 8 Порядку № 657 залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Пунктом 5 Розділу 8 Порядку № 657 встановлено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що законодавством чітко визначено умови можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

В своїх поясненнях, наданих під час складення протоколу, позивач, як на підставу не вивезення у встановлений законодавством строк транспортного засобу посилається на факт його поломки та перебування на ремонті. На підтвердження поломки вищевказаного транспортного засобу надав довідку від 01.03.2016 № б/н видана СПД ФО «Батора Ігор Іванович».

Разом з тим, надана позивачем митному органу довідка вказує лише на те, що автомобіль перебував на ремонті, та жодних доказів того, що ремонту зазначений вище транспортний засіб потребував в результаті аварії або дії обставин непереборної сили, довідка не містить. Позивач не надав належних чином доказів, про те, що згаданий вище транспортний засіб дійсно перебував на станції технічного обслуговування, а саме: акт передавання-приймання КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; рахунок-фактура письмового договору, наряду-замовлення на надання послуг з технічного обслуговування та ремонту, акту передавання-приймання КТЗ (його складових частин (систем).

В жодному із поданих позивачем документів не зазначено про виникнення будь-якої поломки транспортного засобу, а тим більше несумісної із його експлуатацією та рухом.

Відтак, суд доводи позивача стосовно наявності об'єктивних причин неможливості вивезення транспортного засобу відхиляє.

Щодо інших позовних вимог ОСОБА_1, а саме вимоги щодо зміни постанови Львівської митниці ДФС в справі про порушення митних правил в частині накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу та звільнення позивача від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 162 КАС закріплено, що при задоволенні адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 3 ч.1 ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) передбачено, що постанову іншого органу по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Стаття ж 293 КУпАП вказує, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відтак, суд не має права змінювати штраф в частині накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 гривні на звільнення останнього від адміністративної відповідальності, у зв'язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, та закривати провадження у справі про адміністративне правопорушення, так як у даному спорі це не належить до компетенції суду. При цьому суд зазначає, що у даному спорі суд перевіряє лише дотримання процедури та законності прийняття постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності митним органом.

Покликання позивача на те, що посадовою особою, якою вирішувалось питання про притягнення його до відповідальності, не враховано всіх обставин справи, зокрема не враховано допомогу ОСОБА_1 в антитерористичній операції, наявність трьох малолітніх дітей на утриманні, поломку автомобіля, суд відхиляє з врахуванням того, що врахування таких обставин та визначення їх обґрунтованості належить до дискреційних повноважень суб'єкта владних повноважень в рамках розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийняття ним рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які спростовують правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, не вірно встановлено фактичні обставини справи, надано невірну оцінку дослідженим доказам та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України задовольнити, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 08.06.2016р. у справі № 461/2288/16 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постановою в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя О.І. Довга

Судді В.М.Каралюс

І.І.Запотічний

Повний текст постанови складено та підписано 15.03.2017р.