Справа № 357/11011/16-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача;

- зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії позивача як непрацюючого державного службовця з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, а також суми індексації заробітної плати та грошової винагороди з моменту звернення до УПФУ із заявою про перерахунок пенсії.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2017 року адміністративний позов було задоволено частково, а саме: визнано протиправною відмову відповідача у проведенні перерахунку пенсії позивача та зобов'язано відповідача здійснити позивачу з 01.08.2016 р. у відповідності до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» у редакції, що діяла на час призначення пенсії/перерахунок та виплату пенсії за віком державного службовця, виходячи із заробітної плати за останнім місцем роботи на державній службі, з врахуванням підвищення з 01.12.2015 р., відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та довідок Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 25.07.2016 р. № 7303/109/10.02.05.040 та від 25.07.2016 р. № 7302/109/10.02.05.040 про заробітну плату, що подаються для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію, з урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині задоволення позовних вимог з 01.08.2016 р. та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначена постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду - скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з 02.06.2004 р. позивач перебуває на обліку УПФУ в м. Білій Церкві Київської області та отримує пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

З 19.10.2009 р. позивач набула статус непрацюючого пенсіонера.

25.07.2016 р. позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок її пенсії на підставі довідок від 25.07.2016 р. № 7303/109/10.02.05.040 та від 25.07.2016 р. № 7302/109/10.02.05.040.

25.08.2016 р. рішенням УПФУ в м. Білій Церкві Київської області № 379/К-01 позивачу було відмовлено в задоволенні її вимог.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів встановила, що задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у своєму позові просить перерахувати її пенсію на підставі ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» у відповідній редакції у зв'язку зі збільшення заробітної плати державного службовця, працюючого на аналогічній посаді і що саме такі вимоги підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Законів України «Про державну службу», який був чинним на момент виникнення у позивача права на пенсію та у відповідній редакції (далі - Закон № 3723-XII), «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР), «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII), «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Так, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 4 статті 37 Закону № 3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Частиною 1 статті 1 Закону № 108/95-ВР передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону № 108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до положень частини 2 статті 33 Закону № 3723-XII, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок

Згідно з частиною 1 статті 66 Закону № 1788-XII, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

У статті 41 Закону № 1058-IV визначено, що до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що отримувані державним службовцем суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічний правовий висновок був викладений Верховним Судом України в постанові від 16 вересня 2014 року у справі № 21-314а14, що у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Виходячи з цього, колегія суддів встановила, що в межах адміністративного позову, заявленого у цій справі, позивачем оскаржуються дії відповідача щодо відмови їй у перерахунку пенсії з включенням до складу заробітної плати для призначення пенсії сум індексації, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та посилається в обґрунтування заявленого позову на ст.ст. 33, 37 Закону України «Про державну службу», ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці» /Т.1 а.с. 3-4, 51-52/, якими у відповідних редакціях у сукупності й врегульовано питання щодо перерахунку пенсії особи з урахуванням відповідних виплат, отриманих нею за час роботи.

Зазначені виплати були отримані позивачем у період з жовтня 2007 року по вересень 2009 року включно, на них нараховувалися страхові внески на загальнообов'якове державне пенсійне страхування і на підтвердження цього Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області позивачу видано довідки від 25.07.2016 р. № 7303/109/10.02.05.040 та від 25.07.2016 р. № 7302/109/10.02.05.040 /Т.1 а.с.9-10/.

На підставі вказаних довідок позивач звернулась до відповідача з вимогою щодо проведення перерахунку її пенсії з урахуванням відповідних виплат /Т.1 а.с.8/.

Листом від 25.08.2016 р. № 379/К-01 УПФУ в м. Білій Церкві Київської області повідомило позивача про відмову в задоволенні її вимог, що й стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Таким чином, оскільки страхові внески на загальнообов'якове державне пенсійне страхування були нараховані на всі виплати, отримані позивачем за місцем роботи, у тому числі й «інші виплати», що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками / а.с. 9-10 /, то в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для врахування сум зазначених виплат при обчисленні пенсії позивача.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що право на врахування сум зазначених виплат при обчисленні пенсії позивач набула ще на момент призначення пенсії на підставі ст. 37 Закону № 3723-XII у відповідній редакції із заробітної плати з відповідними складовими станом на 23.10.2009 р., згідно з довідками від 25.07.2016 р. № 7303/109/10.02.05.040 та від 25.07.2016 р. № 7302/109/10.02.05.040.

Доводи апелянта про те, що матеріальна допомога не є складовою частиною заробітної плати і сам факт сплати з неї внесків не є підставою для її включення до складу заробітної плати державного службовця та врахування при обчисленні його пенсії, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на вищевикладене.

Доводи апелянта про те, що наразі діє новий Закон України «Про державну службу» та нова редакція постанови КМУ № 865, якими не передбачено можливості перерахунку пенсії державного службовця як про таке просить позивач, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки, по-перше, позивач набула право на розрахунок її пенсії з урахуванням всіх сум заробітної плати, на які нараховується збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, тобто й «інших виплат», за ст.37 Закону № 3723-XII на момент призначення їй пенсії.

Твердження апелянта про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даною позовною заявою є безпідставними, оскільки позивач звернулася до суду 27.09.2016 р. /Т.1 а.с.11/, а вимоги, у відповідності до уточненого позову, заявляє щодо перерахунку її пенсії з моменту звернення до УПФУ із заявою про перерахунок, тобто заява датована 25.07.2016 р., а перерахунок, у такому випадку за правилами ч. 4 ст. 45 Закону № 1058-IV підлягає здійсненню з першого числа наступного місяця - 01.08.2016 р. /Т.1 а.с.52/. Лист відповідача про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_2 датований 25.08.2016 р. Отже, позовні вимоги заявлені в межах шестимісячного строку, регламентованого ч. 2 ст. 99 КАС України.

При цьому, суд звертає увагу на те, що судом першої інстанції при вирішенні справи було розглянуто питання про перерахунок пенсії позивача на підставі ст. 37-1 Закону № 3723-XII у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючого державного службовця та на підставі постанови КМУ від 09.12.2015 р. № 1013, яке виходить за межі предмету позовних вимог, заявлених у цій справі, і позивач ані у первинному позові, ані в уточненій позовній заяві /Т.1 а.с.2-4, 51-52/ на ст. 37-1 Закону № 3723-XII і постанову КМУ від 09.12.2015 р. № 1013 взагалі не посилалася. Встановлення таких обставин вказує на неправильне вирішення справи та на наявність правових підстав, передбачених ч. 1 ст. 195 КАС України, для виходу апеляційним судом за межі доводів апеляційної скарги.

Крім того, апеляційний суд також зазначає, що оскільки позивач заявляє позовні вимоги з дати звернення до відповідача із заявою про перерахунок пенсії від 25.07.2016 р., що як встановлено вище, у відповідності ч. 4 ст. 45 Закону № 1058-IV, вказує на наявність правових підстав для визначення дати перерахунку її пенсії з 01.08.2016 р., з якої і виходив суд першої інстанції, то оскаржуючи рішення суду в частині вирішення вимог за період з 01.08.2016 р. та заявляючи вимоги про відмову в позові в повному обсязі, апелянт по суті не погоджується з усім рішення суду першої інстанції.

Враховуючи викладене та перевіряючи постанову суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що судом було неповно та помилково встановлено обставини даної справи, що призвело до неправильного вирішення справи, зокрема змінено предмет позову та вирішено інший спір.

Таким чином, достатні та необхідні правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про задоволення позову.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Отже, апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області підлягає задоволенню частково, постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2017 року - скасуванню, адміністративний позов - задоволенню.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області - задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2017 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 як непрацюючого державного службовця з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, а також суми індексації заробітної плати та грошової винагороди, на які були нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'якове державне пенсійне страхування.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 як непрацюючого державного службовця з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, а також суми індексації заробітної плати та грошової винагороди, які були отримані ОСОБА_2 у період з жовтня 2007 року по вересень 2009 року включно та на які були нараховані і сплачені страхові внески на загальнообов'якове державне пенсійне страхування, з 01.08.2016 р., відповідно до довідок, виданих Білоцерківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, від 25.07.2016 р. № 7303/109/10.02.05.040 та від 25.07.2016 р. № 7302/109/10.02.05.040.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 16.03.2017 р.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.