Справа № 554/5533/16-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 р. Справа № 554/5533/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Волинської митниці ДФС на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 23.11.2016р. по справі № 554/5533/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Волинської митниці ДФС

про скасування постанови по справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Волинської митниці ДФС, у якому просив суд поновити строк звернення до суду та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0184/20502/2-16 від 17.02.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення стягнення в сумі 8500 гривень.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 23.11.2016 року поновлено позивачу строк на звернення до адміністративного суду, позов задоволено.

Постанову №0184/20502/2016 від 17.02.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 Митного кодексу України скасовано.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрито.

Повернуто ОСОБА_1 з Державного бюджету України сплачений ним судовий збір в сум 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп., згідно з квитанцією №130 від 12.07.2016 року (отримувач УДКСУ у м. Полтава, р/р 0005, код отримувача: 38019510, банк отримувача: 831019).

Відповідач, не погодившись з даною постановою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні позову повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що приймаючи зазначену постанову суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Вказує, що надані позивачем документи вказують лише на те, що автомобіль перебував на ремонті, та жодних доказів того, що ремонту зазначений вище транспортний засіб потребував в результаті аварії або дії обставин непереборної сили, документи не містять. Також вважає, що ремонт транспортного засобу не міг завадити вивезти його за межі митної території України за допомогою інших способів (наприклад на лафеті, на іншому транспортному засобі шляхом буксирування).

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Представник позивача подав до суду заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України. не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів апеляційної скарги відповідно до вимог ст.195 КАС України та керуючись ч.1 ст.41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав..

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 30 січня 2016 року інспектором митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС було складено протокол №0184/20502/2016 про порушення позивачем митних правил за ч.3 ст.470 Митного кодексу України.

Згідно з протоколом, 30.01.2016 року о 23.58 год., слідуючи з України в Польщу по смузі руху «зелений коридор»в зону митного контролю митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС, ОСОБА_1 заїхав в якості водія автомобіля марки BMW 318, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2.

Під час здійснення митних формальностей відповідно до бази даних, а саме: «Інспектор-2006» та ЄАІС ДМСУ встановлено, що 29.11.2015 року на митну територію України через митний пост «Гоптівка» Харківської митниці ДФС, громадянином України ОСОБА_1, в митному режимі «транзит» ввезено легковий автомобіль марки BMW 318, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2. Термін вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території України закінчився 09.12.2015 року. Отже, встановлено перевищення встановленого Митним кодексом України строку доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення терміном, більше ніж на десять діб.

На підставі вказаного протоколу, 17 лютого 2016 року заступником начальника Волинської митниці Державної фіскальної служби України Багатирчуком М.А. винесено постанову, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено стягнення у виді 8500 гривень за порушення митних правил, у зв'язку з перевищенням встановленого ст.95 Митного кодексу України строку вивезення автомобіля марки BMW 318, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, більше ніж на десять діб.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач звертався до митниці і повідомив про несправність автомобіля, надав документи, що підтверджують неможливість доставити вищевказаний транспортний засіб до митного органу, суд вважає їх обґрунтованими, та такими що підпадають під умови, передбачені ст.460 МК України для звільнення особи від відповідальності за вказане порушення митних правил.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Митне оформлення транспортних засобів, положення митних режимів, порядок переміщення транспортних засобів через митний кордон України та інші питання пов'язані з митним оформленням товарів регулюються Митним кодексом України (далі - МК України). Згідно ст.470 МК України встановлена відповідальність за порушення строків доставки товарів, транспортних засобів, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів.

У відповідності до ст.90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно зі ст.95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці-5 діб).

Громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом (ч.1 ст.381 МК України).

Оскільки позивач ввіз транспортний засіб на митну територію України в режимі транзиту 29.11.2015 р., то кінцевим терміном його вивезення за межі митної території України є 09.12.2015 р., однак позивачем такий обов'язок виконаний не був.

За правилами ч.3 ст.470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення порушень митних правил, передбачених, в тому числі, статтею 470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (ст.268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не заперечує факт не вивезення вищезазначеного транспортного засобу за межі митної території України у встановлені ст.95 Митного кодексу України строки у зв'язку з його поломкою.

Про вказаний факт він письмово повідомив найближчий митний орган Полтавську митницю ДФС.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав довідку ФОП ОСОБА_3 від 27.01.2016 року, акт виконаних робіт від 27.01.2016 року ФОП ОСОБА_3, копію свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_3 копію виписки з ЄДРФО серія НОМЕР_4, копію дозволу НОМЕР_5 копію заяви до Полтавської митниці ДФС від 08.12.2015 року.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, дійшов помилкового висновку, що надані позивачем доказам щодо несправності його автомобіля марки марки BMW 318, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, є в розумінні ст.192 МК України обставин непереборної дії.

Так, відповідно до ст.192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, допускається вивантаження в іншому місці.

Відповідно до ч.1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених ч.3 ст.469, ст.470, ч.3 ст.478, ст.481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх ociб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митних деклараціях помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їx розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Таким чином, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

У відповідності до п.2 розділу VІІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31 травня 2012 р. № 657 підтвердженням факту втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили є обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Відносини по ремонту транспортних засобів в Україні регулюються Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2014 р. № 615 (далі - Правила), які регулюють взаємовідносини між замовником і виконавцем послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, їх складових частин (систем), а також вимоги щодо контролю за відповідністю наданих послуг.

Згідно з п. 3 розділу 3 Правил, послуги з технічного обслуговування і ремонту КТЗ чи його складових частин (систем) надаються замовникові на підставі договору про технічне обслуговування і ремонт КТЗ, що укладається відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо).

Відповідно до п.7 розділу 5 Правил, документами, що підтверджують надання послуги є: акт передачі-прийняття КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура.

У відповідності до п. 8 розділ 7 Правил, виконавець після виконання робіт надає замовнику такі документи: рахунок-фактуру, наряд-замовлення, накладну, квитанцію про оплату наданих послуг.

Колегія суддів вважає, що докази, надані позивачем, не є належним підтвердженням дії відносно нього обставин непереборної сили, що стали на перешкоді виконання ним приписів чинного законодавства.

Факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Колегія суддів приходить до висновку, що автомобіль марки BMW 318, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, який не був вчасно вивезений за межі України відповідно до ст.95 МК України, у зв'язку з його поломкою, не може бути віднесений до обставин непереборної сили в розумінні ст.192 МК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазнчає, що позивач перевищив встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж на десять діб, що свідчить про склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 МК України.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстави для постановлення висновків, які спростовують правову позицію суду першої інстанції.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

За таких обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, не вірно встановлено фактичні обставини справи, надано невірну оцінку дослідженим доказам та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС задовольнити.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 23.11.2016р. по справі № 554/5533/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови по справі про порушення митних правил відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І. Любчич Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 10.03.2017 р.