Справа № 816/2308/16
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2017-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2017 рокум. ПолтаваСправа №816/2308/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Бойка С.С., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - відповідач, Кременчуцька ОДПІ) про зобов'язання внести зміни до інтегрованої картки платника податків ФОП ОСОБА_1 шляхом виключення інформації про податковий борг у розмірі 141461,00 грн та нараховану пеню.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що судовим рішенням скасовано податкову вимогу Кременчуцької ОДПІ від 25.08.2015 №353-23/8, сформовану на суму податкового боргу зі сплати податку на додану вартість у розмірі 141461,00 грн, однак за зверненням платника податків контролюючий орган відмовився виключити відомості про податковий борг з інтегрованої картки ФОП ОСОБА_1

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що підставою для відображення в інтегрованій картці позивача відомостей про спірний податковий борг є грошове зобов'язання, донараховане податковими повідомленнями-рішеннями Кременчуцької ОДПІ від 07.10.2014 №/11725 та №/11726, що є узгодженим, оскільки постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2015 у справі №816/4861/14, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.04.2015, у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 про скасування зазначених податкових повідомлень-рішень відмовлено.

У судове засідання 02.03.2017 з'явився представник позивача, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Згідно з частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи достатність наданих сторонами доказів та відсутність потреби заслухати пояснення свідка чи експерта, суд завершив розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Суд встановив, що посадовою особою Кременчуцької ОДПІ проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013.

За результатами перевірки складений акт від 15.09.2014 №2212/16-03-17-01-10/НОМЕР_1, на підставі висновків якого відповідачем 07.10.2014 сформовані податкові повідомлення-рішення:

№/11725, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість загалом у розмірі 139421,00 грн, з яких за основним платежем - 111536,80 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 27884,20 грн /а.с. 70/;

№/11726, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 2040,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями /а.с. 71/.

Дані податкові повідомлення-рішення ФОП ОСОБА_1 оскаржив до суду.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2015 у справі №816/4861/14, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.04.2015, у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 про скасування зазначених податкових повідомлень-рішень відмовлено.

14.08.2015 Кременчуцькою ОДПІ в інтегрованій картці ФОП ОСОБА_1 за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" поновлено дані про нараховане зазначеними вище податковими повідомленнями-рішеннями від 07.10.2014 №/11725 та №/11726 податкове зобов'язання у загальному розмірі 141461,00 грн /а.с. 34-35/.

Окрім того, 25.08.2015 Кременчуцькою ОДПІ сформовано податкову вимогу №353-23/8 про сплату узгодженої суми грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 141461,00 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 у справі №816/4410/15, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2016, податкову вимогу Кременчуцької ОДПІ від 25.08.2015 №353-23/8 визнано протиправною та скасовано.

У зв'язку з набранням судовим рішенням про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 25.08.2015 №353-23/8 законної сили, ФОП ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцької ОДПІ з листом про виключення даних щодо податкового боргу у розмірі 141461,00 грн з інтегрованої картки /а.с. 11/.

Посилаючись на те, що контролюючий орган не виключив дані про податковий борг з інтегрованої картки ФОП ОСОБА_1, останній звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Згідно з пунктом 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За змістом підпункту 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів.

Як визначено у статті 71 Податкового кодексу України, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

У відповідності до підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 Податкового кодексу України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, звітах про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, інших звітних документах.

В силу пункту 74.1 статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Механізм ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначено Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за №751/28881 (надалі - Порядок №422).

Так, за змістом пункту 2 розділу І Порядку №422 інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку №422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

За приписами пункту 1 розділу ІІІ Порядку №422, для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників органи ДФС проводять оперативний облік надходжень за податками, зборами на підставі документів, визначених порядком взаємодії органів ДФС та органів Казначейства у процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями.

А відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку №422, у разі наявності у платника податкового боргу (заборгованості зі сплати єдиного внеску) кошти, що надходять від такого платника або в результаті здійснених щодо стягнення податкового боргу, простроченої заборгованості органами ДФС (Державної виконавчої служби України, органами Казначейства) заходів, зараховуються в рахунок погашення податкового боргу (заборгованості зі сплати єдиного внеску) згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником: у першу чергу кошти зараховуються в рахунок погашення основної суми боргу, далі - в рахунок погашення штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих на такий борг, в останню чергу - в рахунок погашення пені, нарахованої на такий борг.

Таким чином, з метою обліку нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету контролюючі органи на кожний поточний рік відкривають платнику податків інтегровані картки, за якими відображається стан розрахунків платника з бюджетом.

Суд зазначає, що відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг визначено як суму узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеню, нараховану на суму такого грошового зобов'язання.

Таким чином, статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового зобов'язання, не сплачена платником податків у визначений строк.

За приписами підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

За змістом пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що Кременчуцькою ОДПІ за результатами документальної планової перевірки господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 07.10.2014 сформовано податкові повідомлення-рішення №/11725 та №/11726, на підставі яких платнику податків донараховано грошове зобов'язання зі сплати ПДВ у загальному розмірі 141461,00 грн.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

А відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 07.10.2014 №/11725, №/11726 до суду. У задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 відмовлено.

Порядок набрання судовим рішенням в адміністративній справі законної сили визначено статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до положень якої постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2015 у справі №816/4861/14 залишено без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.04.2015, отже вона набрала законної сили 28.04.2015 /а.с. 78-86/.

Посилаючись на викладене, відповідач стверджує, що визначене податковими повідомленнями-рішеннями Кременчуцької ОДПІ від 07.10.2014 №/11725, №/11726 грошове зобов'язання є узгодженим з 28.04.2015 та у зв'язку з його несплатою у визначені Податковим кодексом України строки набуло статусу податкового боргу, суму якого у розмірі 141461,00 грн правомірно відображено в інтегрованій картці платника податків ФОП ОСОБА_1

Однак, суд не погоджується з наведеними доводами контролюючого органу з огляду на такі обставини.

Як визначено пунктом 1 підрозділу 92 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 7 підрозділу 92 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Отже, у разі звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про застосування податкового компромісу щодо сум податкових зобов'язань, відносно яких триває процедура їх судового оскарження, відповідні зобов'язання вважаються узгодженими з дня подання платником податків заяви до контролюючого органу про застосування податкового компромісу.

Як встановлено судом, 02.04.2015 ФОП ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцької ОДПІ із заявою про застосування податкового компромісу за податковими зобов'язаннями, що визначені податковим повідомленням-рішенням від 07.10.2014 №/11725 у розмірі 111536,80 грн основного платежу та 27884,20 грн штрафних (фінансових) санкцій.

З урахуванням наведеного, податкове зобов'язання зі сплати ПДВ, визначене податковим повідомленням-рішенням Кременчуцької ОДПІ від 07.10.2014 №/11725, є узгодженим з 02.04.2015.

Згідно з пунктом 8 підрозділу 92 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом.

Після досягнення податкового компромісу згідно із цим підрозділом такі зобов'язання не підлягають оскарженню та їх розмір не може бути змінений в інших податкових періодах.

А відповідно до пункту 2 підрозділу 92 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується.

Платіжним дорученням від 03.04.2015 №375 позивач сплатив 5% від суми основного зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням Кременчуцької ОДПІ від 07.10.2014 №/11725, що становить 5576,84 грн /а.с. 108/.

Таким чином, податковий компроміс щодо сплати податкового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням Кременчуцької ОДПІ від 07.10.2014 №/11725, вважається досягнутим 03.04.2015.

До того ж, постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2015 у справі №816/1347/15, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2015, визнано протиправним та скасовано рішення Кременчуцької ОДПІ про непогодження застосування податкового компромісу від 14.04.2015 №4235/К/1603; зобов'язано Кременчуцьку ОДПІ повторно розглянути подану ФОП ОСОБА_1 заяву про застосування податкового компромісу в порядку передбаченому підрозділом 92 розділу XX Податкового кодексу України /а.с. 88-95/.

На виконання даного судового рішення Кременчуцькою ОДПІ повторно розглянуто заяву ФОП ОСОБА_1 та 02.11.2015 прийнято рішення №3443/к "Щодо непогодження застосування податкового компромісу".

Разом з тим, постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.05.2016 у справі №816/583/16 дане рішення визнано протиправним та скасовано /а.с. 96-101/.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2016 апеляційну скаргу Кременчуцької ОДПІ на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.05.2016 у справі №816/583/16 повернуто скаржнику /а.с. 102/.

Окрім того, постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 у справі №816/4410/15, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2016, визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Кременчуцької ОДПІ від 25.08.2015 №353-23/8, що сформована на узгоджену суму ПДВ у розмірі 141461,00 грн /а.с. 69/.

Зазначеними судовими рішеннями встановлено факт досягнення податкового компромісу щодо сплати податкового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням Кременчуцької ОДПІ від 07.10.2014 №/11725.

Згідно з частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для відображення в інтегрованій картці ФОП ОСОБА_1 за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" 14.08.2015 даних про податковий борг у розмірі 111536,80 грн основного платежу та 27884,20 грн штрафних (фінансових) санкцій, що виник на підставі податкового повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 07.10.2014 №/11725 /а.с. 34-35/, оскільки таке зобов'язання вважається погашеним у зв'язку із застосуванням податкового компромісу.

Відтак, позов в даній частині є правомірним та обґрунтованим.

Разом з цим, суд констатує, що відповідачем правомірно відображено в інтегрованій картці ФОП ОСОБА_1 податковий борг зі сплати ПДВ у розмірі 2040,00 грн, що виник на підставі податкового повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 07.10.2014 №/11726, адже відповідне зобов'язання є узгодженим з дати набрання законної сили судовими рішеннями в адміністративній справі №816/4861/14, тобто з 28.04.2015 /а.с. 78-86/.

Процедура податкового компромісу до даного зобов'язання не застосовується.

Визначене податковим повідомленням-рішенням від 07.10.2014 №/11726 зобов'язання у розмірі 2040,00 грн позивач сплатив 30.09.2015, що підтверджено платіжним дорученням від 30.09.2015 №423 /а.с. 109/.

Відомості про сплату податкового зобов'язання 30.09.2015 відображені в інтегрованій картці ФОП ОСОБА_1 за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" /а.с. 34-35/.

А тому, позов в означеній частині є безпідставним.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В силу положень пункту 2 частини четвертої статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

А відповідно до пункту 3 частини другої статті 162 названого Кодексу, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов'язання органу державної влади вчинити певні дії, і це прямо передбачено наведеними вище положеннями Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому аналіз зазначених норм свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідності їх відновлення.

Зміст поняття "охоронюваний законом інтерес" розкрито у Рішенні Конституційного суду України від 01.12.2004 у справі №1-10/2004, відповідно до якого дане поняття потрібно розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Оскільки нарахування, збільшення або зменшення сум податкових зобов'язань платника податків, його податкового боргу, розрахунки з бюджетом здійснюються в інтегрованій картці платника податків, суд зауважує про наявність у платника податків матеріально-правового інтересу в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, відображали реальну структуру податкових вигод та податкових зобов'язань платника податків.

Враховуючи вищенаведене у своїй сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов'язання відповідача внести зміни до інтегрованої картки платника податків ФОП ОСОБА_1 за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" шляхом виключення записів про податковий борг у розмірі 111536,80 грн основного платежу та 27884,20 грн штрафних (фінансових) санкцій, що виник на підставі податкового повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 07.10.2014 №/11725, та нараховану у подальшому пеню на дану суму податкового боргу.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову ФОП ОСОБА_1 частково.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

А відповідно до частини першої вказаної статті, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 7-11, 69-71, 86, 94, 122, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Кременчуцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Полтавській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" шляхом виключення записів про податковий борг у розмірі 111536,80 грн основного платежу та 27884,20 грн штрафних (фінансових) санкцій, що виник на підставі податкового повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 07.10.2014 №/11725, та нараховану у подальшому пеню на дану суму податкового боргу.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області () на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 689,00 грн (шістсот вісімдесят дев'ять гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.С. Бойко