Справа № 489/6373/16-а
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/6373/16-а
Номер провадження 2-а/489/111/17
Постанова

Іменем України

06 березня 2017 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва (далі-відповідач або УПФУ) про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України №2262-ХІІ. Проте за заявою позивача виплату пенсії було припинено. 22.11.2016 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком. Відповідачем було здійснено нарахування пенсії позивачу у розмірі 3434,20 грн., при цьому застосуванню підлягав показник заробітної плати в середньому на одну особу в цілому в Україні за 2007 рік. Вказує, що відповідач повинен був застосувати показник середньої заробітної плати за 2013-2015 роки.

Позивач просив суд зобов'язати відповідача здійснити йому нарахування та виплату пенсії за віком з урахуванням вимог ст. 40 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 22.11.2016, з урахуванням фактично сплачених сум.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, надав письмові заперечення.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Позивач знаходиться на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва та відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та отримував пенсію з 18.03.1994.

Заявою від 16.11.2016 позивач просив відповідача припинити йому виплату пенсії за вислугу років по інвалідності у зв'язку з переведенням на пенсію за віком.

Відповідно до атестату НОМЕР_1 від 18.11.2016 позивачу припинено виплату пенсії по причині переходу на пенсію зі іншим законом.

22.11.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про розрахунок пенсії.

Листом від 09.12.2016 позивача повідомлено, що провести йому розрахунок пенсії за віком з урахуванням частини 2 ст. 40 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"немає підстав, оскільки ця норма застосовується тільки для призначення пенсії, а не для переходу на інший вид пенсії.

Відповідно до записів трудової книжки після призначення йому пенсії продовжував працювати.

Відповідно до статті 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором; у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором; при цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів органу Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За правилами частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

В даній справі мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону.

На підставі аналізу зазначених норм права та враховуючи позицію висловлену Верховним Судом України в постанові від 22 грудня 2015 р. в справі №2-а/199/138/14 суд дійшов висновку про те, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV. Проте в даному випадку, мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом заявнику було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV він звернувся вперше. Крім того, після набуття права пенсії за вислугу років позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Таким чином, відповідач повинен застосувати для обрахунку пенсії за віком позивача показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 122, 160, 161, 163 КАС України суд,

постановив

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Центральному районі м. Миколаєва здійснити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 22 листопада 2016 з урахуванням фактичного виплачених сум.

Стягнути з Управління Пенсійного Фонду України в Центральному районі м. Миколаєва на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з моменту її проголошення, а особою, яка не брала участь в судовому засіданні при проголошенні постанови протягом десяти днів з моменту її отримання.

Суддя В. В. Кокорєв