Справа № 824/923/16-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/923/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Лелюк О. П.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

28 лютого 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вижницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Вижницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вижницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у звязку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції змінити у зв'язку з помилковим застосуванням норм матеріального права, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з довідкою ТОВ "СМ Автодім" Регіональне представництво Daimler AG i Chrysler Int.Corp. у Чернівецькій області № 36 від 02 листопада 2016 року автомобіль з номером кузова WDB2100261B323711 виготовлений 01 лютого 2001 року, дата першої реєстрації 17 лютого 2001 року.

Листом № 31/24-2473 від 04 листопада 2016 року Регіональний сервісний центр в Чернівецькій області повідомив позивача про те, що згідно з обліковими даними Закарпатської регіональної бази ДАІ автомобіль марки Mercedec-Benz, модель Е 320, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак CE 0122 BC проходив першу реєстрацію 11 вересня 2007 року (а.с. 11).

17 серпня 2013 року транспортний засіб марки Mercedec-Benz 250 TD, номер кузова WDB1241261С138834 переобладнаний на Mercedec-Benz Е 320, номер кузова WDB2100261В323711 зі збереженням державного номерного знаку CE 0122 BC.

Крім того зазначено, що згідно з обліковими базами даних НАІС вищевказаний транспортний засіб з моменту першої реєстрації по 04 листопада 2016 року змінював трьох власників.

Згідно з листом Регіонального сервісного центру в Чернівецькій області № 31/24-2808 від 19 грудня 2016 року автомобіль марки Mercedec-Benz Е 320, номер кузова WDB2100261В323711, державний номерний знак CE0122BC зареєстрований за ОСОБА_3 з 17 серпня 2013 року.

В подальшому, 11 квітня 2015 року на підставі довідки-рахунка №ААЕ122437 від 11 квітня 2015 року, вказаний транспортний засіб перереєстрований на іншого власника.

24 червня 2015 року Вижницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області відповідно до п.п. 267.6.2. п.267.6. ст. 267 Податкового Кодексу України позивачу винесено податкове повідомлення - рішення № 48873-17, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн.

Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 24.06.2015 року № 48873-17, позивач звернулася з адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням наявних у справі доказів, практики Європейського Суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків при існуванні неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов'язків такого платника, а також ролі рішень Європейського Суду з прав людини як джерела права в Україні, та, оскільки, станом на день винесення податкового повідомлення - рішення № 48873-17 від 24.06.2015 року автомобіль марки Mercedec-Benz Е 320, номер кузова WDB2100261В323711, державний номерний знак CE0122BC використовувався понад 5 років та не був зареєстрований за позивачем, наявні підстави для визнання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення протиправним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення протиправним, проте вважає, що судом помилково застосовано норми матеріального права під час вирішення спору по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з п. п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового Кодексу України платниками транспортного податку є фізичні особи, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до п. п. 267.2.1 п. 267.2 даної статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Відповідно до п. п. 267.6.3 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України органи внутрішніх справ зобов'язані до 01 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку.

Підпунктом 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України встановлено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

З матеріалів справи встановлено, що згідно з обліковими даними Закарпатської регіональної бази ДАІ автомобіль марки Mercedec-Benz, модель Е 320, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак CE 0122 BC проходив першу реєстрацію 11 вересня 2007 року.

За ОСОБА_3 автомобіль марки Mercedec-Benz Е 320, номер кузова WDB2100261В323711, державний номерний знак CE0122BC зареєстрований з 17 серпня 2013 року, а з 11 квітня 2015 року на підставі довідки-рахунка №ААЕ122437 від 11 квітня 2015 року перереєстрований на іншого власника.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Так, положеннями пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України визначено, що ознакою, яка характеризує об'єкт оподаткування є період використання транспортного засобу. При цьому, поняття "використання" транспортного засобу та "виготовлення" транспортного засобу неможливо визнати тотожними враховуючи наступне.

Згідно з пп. 14.1.251 п. 14.1 ст. 14 ПК України транспортні засоби, що використовувалися, - транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Згідно зі ст. 37 Закону України "Про дорожній рух", п.7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і мопедів, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ №1388 від 07.09.1996 (із змінами та доповненнями), забороняється експлуатація незареєстрованих транспортних засобів.

Таким чином, експлуатація транспортних засобів в Україні дозволяється лише за умови їх державної реєстрації. При цьому, колегія суддів вважає, що поняття "експлуатація" транспортного засобу та "використання" транспортного засобу є тотожними, оскільки вказують на фактичну експлуатацію (використання) транспортного засобу за його технічним призначенням.

З урахуванням наведеного, оцінивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки, станом на день винесення податкового повідомлення - рішення № 48873-17 від 24.06.2015 року, автомобіль марки Mercedec-Benz Е 320, номер кузова WDB2100261В323711, державний номерний знак CE0122BC використовувався понад 5 років, він не є об'єктом оподаткування, отже оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що введений новий податок на транспортні засоби відноситься до місцевих податків, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 7.3 ст. 7 Податкового кодексу України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VIII від 28 грудня 2014 року внесено зміни до Податкового кодексу України, тобто запроваджено новий податок - транспортний податок та введено його в дію відповідно до Закону.

При цьому, введений Законом України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року податок на транспортний засіб не віднесений до місцевих податків, а встановлення та визначення видів податків є компетенцією законодавчого органу.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Податкового кодексу України поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу.

Згідно з п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Частиною третьою статті 27 Бюджетного кодексу України встановлено, що Закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету (зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету) і приймаються: не пізніше 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку планового бюджетного періоду; після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Так, колегія суддів зазначає, що статтею 27 Бюджетного кодексу України встановлено застереження щодо введення в дію Законів України, які впливають на показники бюджету, а саме: зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету, проте Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VIII від 28 грудня 2014 року запровадженно новий податок, який в свою чергу підлягає сплаті з 01 січня 2015 року та який встановлює розмір податкового зобов'язання з транспортного податку.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскільки Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VIII від 28 грудня 2014 року запроваджено зміни, які не впливають на показники бюджету, а саме: не зменшують надходження бюджету та/або не збільшують витрати бюджету.

З приводу висновків суду першої інстанції щодо порушення вимог ст. 4 Податкового кодексу України, колегія судів зазначає, що дотримання вимог ст. 4 Податкового кодексу України, зокрема, принципів стабільності податкового законодавства та соціальної справедливості, покладається на законодавця. Будь-яких змін до Податкового кодексу України на момент винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення внесено не було, положення ст. 267 Податкового кодексу України є чинними та неконституційними не визнавалися, а отже підлягають застосуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У своєму рішенні від 14.10.2010 р., прийнятому в справі "Щокін проти України" (заяви № 23759/03 та № 37943/06), Європейський Суд з прав людини зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки на умовах, передбачених законом, а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення законів. Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (п. 50).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Однак, вказані положення не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин під час апеляційного розгляду справи доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження.

Оскільки суд першої інстанції прийняв правильне по суті рішення, але помилково застосував норми матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції змінити.

Відповідно до ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Вижницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області залишити без задоволення.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Вижницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення змінити.

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вижницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області № 48873-17 від 24 червня 2015 року.

Постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбаченим цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Постанова суду складена в повному обсязі 07 березня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5