Справа № 1806/2-а-484/11
Суддя: Черних О. М.
Дата ухвалення: 2011-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ковпаківський районний суд м.Суми
Справа № 1806/2-а-484/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2011 року м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми

у складі: головуючого судді Черних О.М.

при секретарі -Шунгурі А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми та до Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії , -

ВСТАНОВИВ: ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми, Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, в якій просив: 1) визнати дії відповідача 1 неправомірними та зобов'язати його здійснити перерахунок призначеної йому додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком; а саме за період з 01.01.2010 року 2) визнати дії відповідача 2 неправомірними та зобов'язати його нарахувати та виплатити недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення, передбачену ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2010 рік, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Крім того просив стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду повідомлений належним чином, просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися про час і місце розгляду повідомлені, надали суду заперечення в якому не визнають позов в повному обсязі.

Суд всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1, виданим Сумською облдержадміністрацією позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, 2 категорії (а.с.7).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено право осіб, які віднесені до 2 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на додаткову пенсію, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч.І ст.10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 09.07.2003 року особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 2 категорії призначена та виплачується щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України* «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, вихідним критерієм для обчислення додаткової пенсії, особам, щодо яких встановлено зв'язок Чорнобильською катастрофою, визначено мінімальну пенсію за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, визначається Кабінетом Міністрів України.

Крім того, відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обчислення і призначення вказаного виду пенсії провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (після внесення змін Законом України від 17.11.2005 №3108-IV - відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Згідно ч. З ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 05.10.2006 року встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених Законом. Згідно вимог ч. З ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», за змістом абзацу 3 статті 1 якого державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум -вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум застосовується для встановлення мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України. Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Визначений статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів соціальних виплат та допомоги.

Тобто мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є відправною величиною, від якої проводиться розрахунок пенсії, зазначеної в ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» на 2010 рік затверджено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність в розмірі з 01 січня - 695 гривень, з 01 квітня - 706 гривень, з 01 липня - 709 гривень, з 01 жовтня - 723 грн., з 01 грудня - 734 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» на 2011 рік затверджено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність в розмірі з 01 січня - 750 гривень, з 01 квітня - 764 гривень, з 01 жовтня - 784 грн., з 01 грудня - 800 грн.

Таким чином, позивачу нижній розмір додаткової пенсії повинен розраховуватися, виходячи із наведених розмірів прожиткового мінімуму.

Як вбачається із письмової відповіді, яку Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми надав позивачу, відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу додаткової пенсії керувався постановами Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» (а.с. 12-13)

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при нарахуванні та виплаті позивачу додаткової пенсії відповідач повинен був керуватися Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і нормами відповідного Закону України про визначення мінімальної пенсії за віком на момент виплати, а не Постановами Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг прав позивача, встановлених законом.

Таким чином, відповідачем 1 було порушено законне право позивача на отримання державної пенсії та додаткової пенсії, за шкоду, заподіяну здоров'ю, в належному розмірі.

Відповідно до Закону України № 3491 від 14.06.2011 року встановлено, що в 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансування ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Отже, враховуючи вищевикладене суд вважає, що позов в цій частині необхідно задовольнити частково, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми здійснити перерахунок додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 січня 2010 року по 18 червня 2011 року з розрахунку 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і провести відповідні виплати в іншій частині позову відмовити за необґрунтованістю

Щодо позовних вимог до відповідача 2, в частині нарахування та виплати недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2010 рік, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно до ст. 70 Закону України „Про державний бюджет України на 2010 рік" Кабінету Міністрів України в 2010 р. надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Кабінетом Міністрів України на виконання зазначеної норми в 2010 р. нормативно-правових актів, які б визначали розміри щорічної допомоги на оздоровлення, прийнято не було. При цьому, дію статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зупинено чи змінено не було.

Таким чином, в 2010 р. відповідач повинен був виплатити позивачу допомогу на оздоровлення в розмірі, встановленому ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тобто в розмірі 3 мінімальних заробітних плат.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем в 2010 р. виплачено позивачу

І щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою встановлено щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії у розмірі 100 гривень.

Разом з тим, пунктом 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України встановлено, що виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту.

Так, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від

128 лютого 1991 року N 796-ХЇЇ (у редакції Закону України від 19 грудня 1991 року N 2001-XII з наступними змінами та доповненнями). Статтею 48 зазначеного Закону встановлено, що учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобилькій АЕС 1986-1987 роках мають право на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі З мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Водночас Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 5 жовтня 2000 року N 2017-ІП (з наступними змінами та доповненнями) визначено правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій. Статтею 19 якого встановлено, що виключно законами України визначається, зокрема, мінімальний розмір заробітної плати.

f I

Так, мінімальний розмір заробітної плати, з розрахунку якої виплачується щорічна допомога

на оздоровлення, згідно із Законом України "Про встановлення мінімальної заробітної плати"та згідно з законами про Державний бюджет України на 2005 -2010 p.p., в зазначені роки був значно більшим ніж встановлений Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року розмір щорічної допомоги на оздоровлення.

Таким чином, аналіз наведених норм правових актів дає підстави дійти висновку, що встановлений Постановою № 562 від 12.07.2005 року фіксований розмір щорічної допомоги на оздоровлення суперечить статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою встановлено першочергово більший розмір такої допомоги з розрахунку трьох мінімальних заробітних плат.

Окрім того, відповідно до статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

В 2005 році Кабінету Міністрів України не було надано права встановлювати розмір щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої ст. 48 Закону України N 796-ХІІ.

Отже, Постанова Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року, яка істотно звужує обсяг встановлених Конституцією та Законами України прав, застосуванню не підлягає.

Таким чином, враховуючи викладене, а також виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що в 2010 р. щорічна допомога на оздоровлення повинна бути виплачена позивачу відповідно до ст. 48 Закону України N 796-ХІІ, тобто в розмірі З мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради зробити перерахунок та виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у відповідності до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2010 рік, щорічної одноразової допомоги, підлягають частковому задоволенню.

При визначенні розміру відшкодування витрат на правову допомогу суд керується положеннями постанови КМУ №590 від 27. 04. 2006 року, яка визначає граничні розміри компенсації витрат: 5% мінімальної заробітної плати за повний робочий день. Суд вважає розмір витрат на правову допомогу необгрунтовано завищеним, тому виходячи з квитанції про оплату послуг з правової допомоги, та довідки відшкодуванню підлягає сума 18 гривень 00 копійок (960 грн.* 5% : 8 годин * 3 години).

Керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 86, 99, 160 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 21, 22, 24, 46, 55 Конституції України, ст.ст. 1, 14, 50, 53, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Рішенням Конституційного Суду України за № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» №1646-VI від 20.10.2009 року,3аконом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми та до Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми здійснити перерахунок додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 січня 2010 року по 18 червня 2011 року з розрахунку ЗО % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і провести відповідні виплати.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 3 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 18 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу витрати та витрати зі сплати судового збору в розмірі 03 грн. 40 кой.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом 10 днів з дня проголошення постанови, а позивачем протягом 10 днів з дня отримання, когіїї постанови.

Суддя О.М. Черних