Справа № 461/8302/16-а
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/8302/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.2017 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Волоско І.Р.

секретар Мисько М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, скасування ухвали та зобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, скасування ухвали та зобов'язання до вчинення дій, в якому просить визнати незаконною та скасувати ухвалу Львівської міської ради № 1007 від 15.09.2016 р. «Про відмову гр.гр. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 у передачі земельної ділянки»; зобов'язати Львівську міську раду, виконавчий комітет Львівської міської ради у місячний термін прийняти рішення про надання ветерану війни ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою відведення земельної ділянки площею 56 м.кв. по АДРЕСА_1 та надати їй у приватну власність земельну ділянку площею 56 м.кв. по АДРЕСА_1 під уже збудовану прибудову до житлового будинку по АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що земельною ділянкою площею 56 м.кв. по АДРЕСА_1 позивач фактично користується з 2004 р. за згодою сусіднього землекористувача ОСОБА_8. Через бездіяльність Львівської міської ради, її виконавчих органів позивач протягом 13-ти років не в змозі приватизувати вказану земельну ділянку та погодити технічну експлуатацію прибудови до житлового будинку, що, вважає, порушенням її прав на приватну власність. Крім того, протиправна діяльність Львівської міської ради проявилась у прийняті незаконної ухвали № 1007 від 15.09.2016 р. про відмову ОСОБА_1 у наданні 56 м.кв. землі з посиланням на п. 3 ст. 62 регламенту Львівської міської ради. Вказує, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань, використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених встановленому законом порядку. Вважає дії Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради щодо вирішення питання про надання у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою протиправними, такими, що вчиняються з порушенням вимог Закону.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, давши пояснення, аналогічні викладеним у фабулі позовної заяви. Просить позов задовольнити.

Представник відповідачів у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, оскільки вважає, що відсутність дозволу Львівської міської ради на погодження місця розташування земельної ділянки та на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. гр. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_1, відсутності погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, питання надання земельної ділянки не може бути розглянуто. Вважає такий позов безпідставним та необґрунтованим. Просить в задоволенні відмовити.

Треті особи - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги заперечили в повному обсязі та пояснили, що вони є власниками будинковолодінням за адресою: м. Львів, АДРЕСА_3, яке має спільну межу з будинковолодінням ОСОБА_1 за адресою: м. Львів, АДРЕСА_1. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова заборонено Львівській міській раді, Управлінню земельних ресурсів у м. Львові проводити будь-які дії, пов'язані із передачею у користування чи розпоряджання будь-яким особам земельні ділянки, що прилягає до будинковолодіння по АДРЕСА_2 у м. Львові, на якій знаходиться самовільне будівництво по АДРЕСА_1. Таким чином, прибудову до будинку по АДРЕСА_1 відповідачем самовільно зведено на земельній ділянці бувшого будинковолодіння по АДРЕСА_2, яка знаходиться у встановлених судом межах користування будинковолодіння третіх осіб по АДРЕСА_3. Вважають такий позов безпідставним та необґрунтованим. Просять в задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, а також розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням прав особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Частиною першою ст.3 ЗК України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. «б» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Підстави набуття прав на землю визначені розділом IV Земельного кодексу України.

Після прийняття органом державної влади або місцевого самоврядування рішення про надання земельної ділянки у власність або в користування, затвердження результатів аукціону, укладення відповідної цивільно-правової угоди, набуття права власності на житловий будинок, будівлю, споруду особа має право на одержання земельної ділянки у власність або в користування і право вимагати оформлення документів, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України).

За відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності.

При цьому позивач просить суд: «зобов'язати Львівську міську раду повторно винести на розгляд сесії міської ради питання про надання ОСОБА_1, ветерану війни, у приватну власність земельної ділянки площею 56 кв.м під уже збудовану прибудову по АДРЕСА_1 та надати у приватну власність земельну ділянку площею 56 кв.м ОСОБА_1 під уже збудовану прибудову по АДРЕСА_1».

Судом встановлено, що на виконання постанови Галицького районного суду м. Львова від 23.04.2014 у справі №461/1334/14-а на розгляд Львівської міської ради винесено проект ухвали міської ради «Про надання гр.гр. ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_1 земельної ділянки».

На пленарному засіданні сесії Львівської міської ради, яке відбулось 21.04.2016 вказаний проект ухвали не набрав необхідної кількості голосів, відтак в силу приписів ст. 62 Регламенту Львівської міської ради 7-го скликання, затвердженого ухвалою міської ради від 17.03.2016 №260, є відхиленим.

Відповідно до вказаної норми Регламенту, будь-який проект рішення або пропозиція, які не отримали необхідної більшості голосів на підтримку, вважаються відхиленими. Таке відхилення проекту рішення заноситься до протоколу пленарного засідання як рішення Ради.

При включенні проекту рішення до порядку денного пленарного засідання наступної сесії для повторного розгляду виконавець проекту рішення готує також альтернативний проект рішення з цього питання з обґрунтованою відмовою.

На виконання вимог Регламенту, виконавцем проекту ухвали підготовлено альтернативний проект ухвали «Про відмову у наданні гр.гр. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_1 земельної ділянки».

На пленарному засіданні сесії Львівської міської ради, яке відбулось 15.09.2016 вказаний проект ухвали прийнято.

Крім цього, постановою, про закінчення виконавчого провадження від 02.12.2016 ВП №47405425 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Галицького районного суду м. Львова від 16.04.2015 №461/1334/14-а закінчено.

При цьому, підставами для прийняття оскаржуваної ухвали, а також для відхилення проекту ухвали міської ради «Про надання гр.гр. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_1 земельної ділянки» були такі:

Проектом ухвали «Про надання гр.гр. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_1 земельної ділянки» запропоновано вилучити з користування ОСОБА_8, власника будинку на АДРЕСА_4 земельну ділянку площею 0,0056, проте докази, які б підтверджували те, що вказана земельна ділянка перебуває у користуванні ОСОБА_8 - відсутні.

На земельній ділянці, що зазначена у п. 1 проекту ухвали Львівської міської ради «Про надання гр. гр. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_1 земельної ділянки», здійснено самовільне будівництво, демонтаж якого, а також визнання права власності на яке є предметом судового розгляду справі, яка перебуває у провадженні Залізничного районного суду м. Львова за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_1, треті особи - управління природних ресурсів і регулювання земельних відносин департаменту містобудування Львівської міської ради, Львівська міська рада, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про демонтаж самочинної прибудови та за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_6 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», третя особа - ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні приміщенням та визнання права власності на самочинну прибудову.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10.04.2008 у справі №2-2011/2008 забезпечено позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом заборони Львівській міській раді, управлінню природних ресурсів у м. Львові вчиняти будь-які дії, пов'язані з передачею у користування чи розпорядження земельної ділянки колишнього будинковолодіння на АДРЕСА_2 у м. Львові. Докази скасування вказаної ухвали станом на дати розгляду ухвал відсутні.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26.12.2008 у справі №2-2011/2008р. встановлено, що власники будинковолодіння по АДРЕСА_1 - відповідачі по справі порушили опис меж а саме межі А-Б між земельними ділянками будинковолодінь АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1, оскільки самовільно зайняли та долучили до своєї земельної ділянки земельну ділянку, яка належала до знесеного будинковолодіння по АДРЕСА_2, яка їм не належить та побудували на ній самовільно двоповерховий будинок, що стверджується розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 07.04.2008 за №340. Поскільки відповідачі добровільно відмовляються підписати позивачам по справі акт узгодженням меж для подальшої приватизації ними закріпленої за їх житловим будинком земельної ділянки, чи порушують їх право на приватизацію земельної ділянки, яка знаходиться у їх фактичному користуванні, а тому суд вважає, що слід у судовому порядку встановити межі користування між земельною ділянкою будинковолодіння по АДРЕСА_3 у м. Львові та земельною ділянкою будинковолодіння по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5 та інших у відповідності до державного акту на землю (стор. 4 судового рішення).

Відповідно до положень ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Враховуючи відсутність дозволу Львівської міської ради на погодження місця розташування земельної ділянки та на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. гр. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_1, відсутності погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, питання надання земельної ділянки не може бути розглянуто.

Крім цього, оскаржує ухвалу лише ОСОБА_1, хоча така стосується також і інших осіб, зазначених в тексті ухвали.

У відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представником відповідача належним та допустимими доказами, перевіреними в судовому засіданні, доведено факт правомірності винесення ухвали Львівської міської ради № 1007 від 15.09.2016 р. «Про відмову гр.гр. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 у передачі земельної ділянки», яку прийнято з дотриманням чинного законодавства України.

При цьому, позивач не подав доказів, коли вперше розглядалось зазначене питання на сесії Львівської міської ради, оскільки проект ухвали «Про надання гр.гр. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_1 земельної ділянки» не можна вважати первинним розглядом зазначеного вище питання, оскільки таке стосувалось, крім позивача, ще чотирьох осіб, а також вилучення земельної ділянки у ОСОБА_8.

Як зазначив Пленум ВГС України в п. 2.14 Постанови від 17.05.2011р. №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» за наслідками розгляду справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування щодо оскарження (визнання незаконними) прийнятих ними актів з питань, пов'язаних з наданням земельних ділянок у власність чи в користування суб'єктам господарської діяльності (про відмову у передачі земельної ділянки у власність чи в користування, у продажу земельної ділянки, у наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо) господарський суд залежно від характеру спору може зобов'язати названі органи виконати певні дії, як цього вимагають приписи чинного законодавства, зокрема розглянути в установленому для даного органу порядку питання, яке стосується предмета спору.

Водночас суд не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції цих органів, наприклад, про надання земельних ділянок у власність або в користування, укладення договорів купівлі-продажу або оренди земельних ділянок, а також зазначати, яке конкретно рішення повинно бути прийнято.

З огляду на вищевикладене, а також на те, що оскаржувану ухвалу винесено відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 81, 116, 118, 122, 125 Земельного кодексу України, ст.ст. 2, 6 -12, 71, 86, 94, 99, 100, 161-162, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, скасування ухвали та зобов'язання до вчинення дій - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення або з дня отримання копії постанови.

Суддя І.Р.Волоско.