Справа № 273/15/17
Суддя: Новицький Є. А.
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/15/17
Провадження № 2-а/273/10/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повна)

13 березня 2017 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Новицького Є. А. ,

за участю секретаря судових засідань Макарчук І.В.,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в місті Рівному Департаменту патрульної поліції, інспектора роти № 1 батальйону УПП в м. Рівному майора поліції Стернюка Юрія Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про скасування постанови від 22 грудня 2016 року серія АР №123702.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22 грудня 2016 року позивач керуючи автомобілем Toyota Camry, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався по автошляху Київ-Чоп.

Близько 12 год. 30 хв. за межами м. Рівне в напрямку м. Новоград-Волинський, його автомобіль обігнав автомобіль патрульної служби та він був зупинений інспектором управління патрульної поліції в м. Рівне, який повідомив, йому про порушення правил Дорожнього руху шляхом перетинання суцільної розподільчої лінії дорожньої розмітки.

Позивач у той момент пояснив інспектору, що вказане правопорушення не вчиняв, інспектор, у свою чергу, не зміг пояснити йому де це сталося.

Не зважаючи на вище викладене, інспектором було складено постанову про накладення на позивача стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 грн. за вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає постанову інспектора батальйону УПП в м. Рівному Стернюка Ю.М. від 22 грудня 2016 р. незаконною, оскільки згідно ст. 245 КУпАП інспектор зобов'язаний повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності з законом.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити.

Представник відповідача Павлюк Володимир Володимирович, який діє на підставі довіреності від 30 листопада 2016 р. №155, подав заперечення проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог зважаючи на те, що ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом Toyota Camry при здійсненні повороту ліворуч перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушив п. 1.1 розділу 34 додатку 2 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Після чого екіпаж патрульної поліції був змушений переслідувати та наздоганяти ОСОБА_3, що підтверджується відеозаписом із нагрудної камери інспектора ОСОБА_7 (від 00 хв. 03 сек. до 01 хв. 23 сек. Відеозапису №). Зважаючи на викладене, постанову інспектора патрульної поліції вважає обґрунтованою та такою, що відповідає нормам чинного законодавства України.

Відповідач інспектор роти №1 батальйону УПП в м. Рівному майор поліції Стернюк Ю.М. в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інші.

Відповідно до ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, що відповідає приписам ч. 3 ст. 283 КУпАП.

Таким чином, із вище вказаних норм законодавства України слідує те, що вина особи у вчиненні правопорушення не може ґрунтуватися лиш на доводах посадової особи, яка винесла відповідну постанову, для доведення вини мають бути й інші докази.

Так, на підтвердження вчиненого правопорушення ОСОБА_3 Управлінням патрульної поліції в місті Рівному Департаменту патрульної поліції було направлено до суду заперечення проти позову з посиланням на відеозапис, що на їх думку спростовує доводи позивача та встановлює його вину. (а.с. 53-56).

Дослідивши відеозапис, суд прийшов до висновку, що останній не містить прямих доказів вчинення позивачем ОСОБА_3 адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП та за вчинення якого відносно нього було винесено постанову серії АР №123702. (а.с. 58).

Окрім того, в постанові серії АР №123702 зазначено, що правопорушення було вчинено на 325 км. дороги Київ-Чоп, а постанову складено на 273 км.

Згідно п. 1 розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, відстань від місця вчинення правопорушення до місця зупинки ОСОБА_3 та винесення відносно нього відповідної постанови складає 52 км.

Згідно поданих відповідачем заперечень екіпаж патрульної поліції переслідував автомобіль ОСОБА_3 протягом 01 хв. 20 сек.

Таким чином, враховуючи доводи відповідача відстань у 52 км. патрульний екіпаж подолав за 01 хв. 20 сек. переслідуючи позивача, що не може відповідати дійсності, адже з наданого суду відео з нагрудної камери інспектора видно, що з моменту коли патруль поїхав за автомобілем позивача до моменту його зупинки вони проїхали до 3 км., більше того, позивач одразу зупинився на вимогу патрульних.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що інспектором не було дотримано процесуального порядку розгляду справи за місцем вчиненого адміністративного правопорушення, що суперечить вище зазначеним нормам Закону.

Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об»єктивному дослідженні.

Згідно із вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зазначені норми приписують обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності, а оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечував, саме відповідач зобов'язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Відповідачем не надано суду достатніх та переконливих доказів на обґрунтування наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та прийняття оскаржуваної постанови.

Приписами ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Коституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст. 9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням наведених обставин, враховуючи, що суду не представлено достатніх належних і допустимих доказів порушення позивачем як водієм правил дорожнього руху, суд приходить до переконання, що в даному випадку факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, не доведений належним чином. Отже, заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом скасування постанови серії АР №123702 від 22.12.2016 року.

У частині позову про закриття провадження по адміністративній справі слід відмовити, оскільки в даному випадку у провадженні суду розглядається справа щодо оскарження правомірності винесення рішення суб»єкта владних повноважень, а не провадження у справі про адміністративне правопорушення.

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в місті Рівному Департаменту патрульної поліції, інспектора роти № 1 батальйону УПП в м. Рівному майора поліції Стернюка Юрія Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення- задовольнити частково.

Скасувати постанову від 22 грудня 2016 року серія АР №123702, складену інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Рівному майором поліції Стернюком Юрієм Миколайовичем про накладення на ОСОБА_3 стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Барановський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її проголошення, або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови особами, які брали участь у справі, але не були присутні при її проголошенні.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено: 14.03.2017 року.

Суддя: Є. А. Новицький