Справа № 513/1180/16-а
Суддя: Кожокар Т. Я.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 513/1180/16-а
Провадження № 2-а/513/13/17
Саратський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 року суддя Саратського районного суду Одеської області Кожокар Т.Я., розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Саратського районного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області про визнання протиправною відмову у проведенні перерахунку пенсії та зобов'язання провести перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

у листопаді 2016 року позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить: визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області скласти та видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату з 01.05.2016 державного службовця відповідної посади та рангу - начальника відділу Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області, маючого шостий ранг державного службовця, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, та провести, починаючи з 01.05.2016 на підставі складеної довідки про заробітну плату з 01.05.2016 перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії у розмірі 80 відсотків суми заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу - начальника відділу Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області, маючого шостий ранг державного службовця;

зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області скласти та видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату з 01.05.2016 державного службовця відповідної посади та рангу - начальника відділу Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області, маючого шостий ранг державного службовця, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, включивши до зазначеної довідки про заробітну плату посадовий оклад начальника відділу управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області у розмірі 3101,00 гривні, надбавку за вислугу років на державній службі працюючого державного службовця, який має вислугу років на державній службі чотирнадцять років, у розмірі 1302,42 грн., надбавку за шостий ранг державного службовця у розмірі 500,00 гривень, 1/12 розміру грошової допомоги, що виплачується при наданні щорічної основної оплачуваної відпустки - 408,62 грн., всього у розмірі - 5312,04 грн.;

зобов'язати відповідача, провести перерахунок призначеної їй пенсії з 01.05.2016 року на підставі складеної та виданої відповідачем довідки про заробітну плату державного службовця відповідної посади та рангу, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям у розмірі 5312,04 грн., та виплатити їй починаючи з 01.05.2016 року невиплачену пенсію, з урахуванням уже виплачених сум пенсії.

Позов обгрунтувала тим, що 27 березня 2014 року вона була звільнена з посади начальника відділу виконання бюджету, бухгалтерського обліку та звітності УПФУ в Саратському району, у зв'язку з виходом на пенсію, а 28 березня 2014 року їй було перераховано пенсію у порядку ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу", як особі визнаній інвалідом 2 групи у період перебування на державній службі, у розмірі 80 відсотків від її заробітної плати.

27 жовтня 2016 року вона звернулась із заявою до відповідача про видачу довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії, як непрацюючого державного службовця та проведення перерахунку пенсії з 01.05.2016 року. Однак, відповідач відмовив як у наданні довідки, так і у проведенні перерахунку пенсії посилаючись на те, що з 01.05.2016 набрав чинність Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" та втратив чинність Закон України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу", за яким позивачу було призначено пенсію. Чинним законом "Про державну службу" не передбачено порядок та механізму проведення перерахунку пенсії державним службовцям, яким пенсію призначено до набрання чинності згаданим законом.

Позивачка вважає, що відповідач грубо порушив її право на перерахунок пенсії, гарантоване ст. 37-1 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, тому просила визнати дії протиправними та зобов'язати перерахувати пенсію.

ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав, посилаючись, зокрема на те, що Закон України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» втратив чинність з 01 травня 2016 року. Постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів" не передбачає підвищення пенсій особам, яким вона була призначена відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-Х11 "Про державну службу".

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до копії трудової книжки, 27 березня 2014 року ОСОБА_1 була звільнена з посади начальника відділу виконання бюджету, бухгалтерського обліку та звітності управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області, звязку з виходом на пенсію (а.с. 7-13).

Позивачка перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області та отримує пенсію державного службовця, призначену на підставі ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу».

ОСОБА_1 зверталась до управління Пенсійного фонду України в Саратькому районі із заявою перерахувати їй пенсію (а.с.17).

Листом УПФУ в Саратському районі Одеської області від 28 жовтня 2016 року за №3283/1, позивачці відмовлено у проведенні перерахунку пенсії на підставі п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року (а.с.14-16).

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-ХІІ), «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.37 Закону № 3723-ХІІ у редакції, яка була чинною на момент призначення позивачу пенсії, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Статтею 37-1 Закону № 3723-ХІІ у редакції, яка була чинною до 01.01.2015 р., передбачалось, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У п.4 Постанови № 865 у попередній редакції було визначено, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. N 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії; надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, за почесне звання «заслужений», за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук враховується в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі; премія, крім премій, зазначених у другому реченні цього абзацу, та інші надбавки враховуються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною посадою (посадами) у такому державному органі, звідки особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. Премія до державних, професійних свят та ювілейних дат, виплачена у місяці підвищення заробітної плати, враховується в розмірі 1/12 середнього розміру цієї премії (премій), визначеного за відповідною посадою (посадами), з якої призначено (перераховано) пенсію.

За бажанням осіб, під час перерахунку пенсій виплати, отримані на час призначення (перерахунку) пенсії (крім посадових окладів, надбавок за ранг, вислугу років), визначаються у порядку, передбаченому абзацами першим і другим пункту 1 та пунктом 2 цієї постанови.

На підставі Постанови № 1013 зазначений пункту Постанови № 865 було виключено.

Згідно зі ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ у редакції, чинній з 01.01.2015 р. до 01.05.2016 р., умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що законодавством, а саме статтею 37-1 Закону № 3723-ХІІ у відповідній редакції, було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

Однак, в наступному законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось і 01.05.2016 року воно не регламентувало ані права особи на перерахунок її пенсії у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати працюючого державного службовця, ані порядок і умови здійснення такого перерахунку.

Виходячи з цього, суд звертає увагу на те, що пенсія позивачу призначена на підставі ст.37 Закону № 3723-ХІІ, а її перерахунок позивач просить здійснити за ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ, яка дійсно передбачала можливість перерахунку пенсії державного службовця в разі підвищення розміру заробітної плати особи, працюючої на аналогічній посаді, і пунктом 4 Постанови № 865 визначались умови такого перерахунку.

Разом з тим, на момент збільшення розміру заробітної плати працюючого державного службовця за посадою, з якої позивач вийшла на пенсію, та на момент її звернення до відповідача із заявою щодо перерахунку її пенсії з цих підстав, законодавство змінилось, стаття 37-1 Закону № 3723-ХІІ втратила чинність, а Постанову № 865 було викладено в іншій редакції, яка не закріплює права особи на перерахунок пенсії з цих підстав, і жодним іншим нормативно-правовим актом також не визначено, ані таке право особи, ані порядку (механізму) перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати та умов його здійснення.

З огляду на це, суд вважає, що у відповідача на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про перерахунок її пенсії не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача, а у відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11 жовтня 2016 року у справі № 484/1671/16-а.

Крім того, слід зазначити, що Верховний Суд України у своїй постанові від 12 липня 2016 року у справі № 21-1726а16 висловив правову позицію, відповідно до якої відсутність постанови Кабінету Міністрів України, яка чітко визначає розмір заробітної плати (чи пенсії), не є підставою для застосування вже недіючих норм Законі України для проведення перерахунку заробітної плати (пенсії).

Суд зазначає, що прийняття відповідачем рішення про відмову у перерахунку пенсії позивача не призвело до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку вона отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист, а також суд звертає увагу на те, що як було встановлено вище, право на пенсію позивач набула не на підставі ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ, за якою вона просить здійснити її перерахунок, а на підставі зовсім іншої законодавчої норми - ст.37 Закону № 3723-ХІІ, і в даному випадку зміна редакції ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ, а в наступному втрата нею чинності, є зміною законодавства, що у свою чергу змінює соціально-економічні права певного кола осіб.

Водночас, при розв'язанні спірних правовідносин судом враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якому суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований й в рішеннях від 09.10.1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12.10.2004 р. у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», в якому суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 25 січня 2012 року за №3-рп/2012 зазначив, що державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визнані як Законами України, так і іншими нормативно - правовими актами, зокрема, актами Кабінету Міністрів України.

Отже, передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними.

Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного розподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ, який втратив чинність. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.2, 11, 17, 71, 86, 158-163 КАС України,

суд

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області про визнання протиправною відмову у проведенні перерахунку пенсії та зобов'язання провести перерахунок пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу"- відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського адміністративного апеляційного судучерез Саратський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т. Я. Кожокар