Справа № 802/2395/16-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 березня 2017 р. Справа № 802/2395/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Т.Ю.

представника позивача: Охрімовського Я.В.

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

до: ОСОБА_3

про: стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Вінницька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ, позивач) з адміністративним позовом до ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, відповідач) про стягнення податкового боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем станом на дату звернення до суду рахується податковий борг по податку з доходів фізичних осіб в сумі 7256,17 грн. Вказану заборгованість відповідач добровільно не погасив, а тому позивач звернувся до суду щодо її примусового стягнення.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, що викладені у наданих суду письмових запереченнях за вх. №5895 від 06.03.2017 року. Зазначив, що податковий борг заявлений позивачем до стягнення в межах даної справи виник ще у 2013 році, а тому вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки передбачений ст. 102 ПК України строк протягом якого податковий борг може бути стягнутий (1095 днів) уже минув. Також вказав, що ОСОБА_3 будучи зареєстрованим по 19.12.2013 року фізичною особою-підприємцем та перебуваючи на спрощеній системі оподаткування вважався звільненим від сплати податку на доходи фізичних осіб на підставі ч. 2 п. 297.1 ст.297 ПК України. З огляду на викладене вважає, що підстави для задоволення даного адміністративного позову відсутні.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності дійшов наступних висновків.

Так, підпунктом 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VІ передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Грошове зобов'язання платника податків відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно вимог п. 57.3. ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1- 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Із матеріалів справи вбачається, що 26.06.2015 року Вінницькою ОДПІ на підставі акта перевірки від 12.05.2015 року №1205/1701/НОМЕР_1 було прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким відповідачу збільшено грошове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 6461,65 грн., з яких основний платіж - 5169,32 грн., та штрафні санкції - 1292,33 грн.

Дане податкове повідомлення-рішення № від 26.06.2015 року в силу вимог п. 58.3 ст. 58 ПК України вважається належним чином врученим відповідачу. Разом із тим доказів оскарження (адміністративного чи судового) згаданого податкового повідомлення-рішення матеріали справи не містять.

Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України передбачено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

У зв'язку з несвоєчасним погашенням відповідачем узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб податковим органом нараховано пеню у розмірі - 794,52 грн., що випливає з картки особового рахунку платника.

Таким чином, станом на 26.12.2016 року за відповідачем рахується податковий борг по податку з доходів фізичних осіб в загальній сумі 7256,17 грн., з яких 5169,32 грн. - основний платіж, 1292,33 грн. - штрафні санкції та 794,52 грн. - пеня. Наявність у відповідача даного боргу підтверджується корінцем податкового повідомлення-рішення № від 26.06.2015 року, розрахунком суми ціни позову (а.с. 6) та витягом з облікової картки платника податків (а.с. 20).

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що Вінницькою ОДПІ з метою погашення податкового боргу на адресу ОСОБА_3 було направлено податкову вимогу № 16902-17 від 11.10.2016 року на суму 7256,17 грн., яка отримана членом сім'ї відповідача (дружиною) 20.10.2016 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 8), проте в повному обсязі ОСОБА_3 виконана не була. Станом на день розгляду справи суду не надано доказів погашення відповідачем в добровільному порядку заборгованості по податку з доходів фізичних осіб, що є предметом даного позову.

При цьому суд критично оцінює посилання представника відповідача на пропуск податковим органом встановленого ст. 102 ПК України строку (1095 днів), в межах якого може бути стягнутий податковий борг, позаяк в даному випадку заборгованість, що є предметом розгляду даної справи, виникла на підставі прийнятого Вінницькою ОДПІ податкового повідомлення-рішення № від 26.06.2015 року, а тому станом на дату звернення до суду такий строк в жодному разі не є пропущеним.

Що ж до інших доводів представника відповідача про відсутність у ОСОБА_3 згідно ч. 2 п. 297.1 ст.297 ПК України обов'язку сплати податку на доходи фізичних осіб, то суд зазначає таке.

Так, підпунктом 2 п. 297.1 ст.297 ПК України передбачено, що платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об'єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - третьої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою.

Однак у даному ж випадку податковий борг, що є предметом розгляду у цій справі, виник у ОСОБА_3, як у фізичної особи та не є пов'язаний із здійсненням ним господарської діяльності як фізичною особою-підприємцем, а тому посилання представника відповідача на вищевказані положення Податкового кодексу, на переконання суду, є необґрунтованими. Крім того станом на дату виникнення податкового боргу згідно податкового повідомлення-рішення № від 26.06.2015 року відповідач не був зареєстрований фізичною особою-підприємцем та не являвся платником єдиного податку, а тому норми ст. 297 ПК України жодного відношення до обставин даної справи не мають.

Згідно з п. 87.11 ст. 87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Беручи до уваги те, що заявлену до стягнення суму заборгованості відповідач у встановлені законодавством строки до бюджету не сплатив, наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних та задоволення адміністративного позову у повному обсязі.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 94 КАС України судові витрати у цій справі стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, податковий номер НОМЕР_1) заборгованість з податку на доходи фізичних осіб в сумі 7256 (сім тисяч двісті п'ятдесят шість) гривень 17 копійок.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович