Справа № 808/4132/16
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року о 16 год. 56 хв.Справа № 808/4132/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Батигіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Держпраці у Запорізькій області,

про: визнання незаконною та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (надалі - відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу уповноваженими особами від 05.05.2016 №01, якою накладено штраф на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 43500 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за результатом проведеної відповідачем позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 за місцем здійснення господарської діяльності в магазині «Хуторок», була прийнята постанова про накладення штрафу №01 від 05.05.2016, якою на позивача накладено штраф у сумі 43500 грн. Стверджує, що спірна постанова є безпідставною, протиправною та такою що прийнята в порушення встановленого порядку. Зазначає, що під час перевірки не було встановлено відповідачем ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення; відповідач не приймав рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу; позивача не було письмово повідомлено про розгляд справи про накладення штрафу; спірну постанову прийнято відповідачем без участі позивачки та не направлено її позивачу у встановлені законодавством строки.

В судових засіданнях позивачка та її представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень зазначив, що згідно Листа Державної податкової інспекції у Комунарському районі м.Запоріжжя Головного управління державної фіскальної служби у Запорізькій області №2282/10/08-27-17-02 від 25.03.2016, який надійшов на адресу ГУ Держпраці у Запорізькій області, відповідачем була проведена перевірка. При цьому зазначає, що відповідачем отримано згоду Держпраці на проведення позапланової перевірки у ФОП ОСОБА_1 у зв'язку з чим відповідачем 15 квітня 2016 року був прийнятий наказ на проведення перевірки №437 та направлення на перевірку №281. Посилається на порушення з боку позивачки вимог ч.3 ст. 24 КЗпП України, а саме залучення до роботи та фактичний допуск у вино-горілчаному відділі магазину «Хуторок» за адресою: АДРЕСА_1 громадянку ОСОБА_3 до виконання трудових обов'язків без укладання (оформлення) з нею офіційного письмового трудового договору (контракту). Даний факт відображено в акті перевірки №08-03-005/0245 від 22.04.2016 та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 до позивачки застосовано штраф. З наведених підстав просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв'язку, встановив такі обставини.

Як свідчать матеріали, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) здійснює господарську діяльність в магазині «Хуторок» за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на податковому обліку в ДПІ у Комунарському районі м.Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області.

В період з 19.04.2016 по 22.04.2016 фахівцем ГУ Держпраці у Запорізькій області проведено позапланову перевірку ФОП ОСОБА_1 за місцем здійснення господарської діяльності, за результатом якої складено Акт №08-03-00510245 від 22.04.2016 (далі - Акт перевірки ) (а.с.12-19).

Судом встановлено, що на сторінці 14 Акту №08-03-00510245 від 22.04.2016 вказано, що «позаплановою перевіркою проведеною за Листом ДПІ у Комунарському районі м.Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області №2282/10/08-27-17-02 від 25.03.2016 встановлено фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору, встановлено наступне. Працівник ОСОБА_3 була допущена до роботи ФОП ОСОБА_1 та виконувала роботи у вино-горілчанному відділі магазину «Хуторок» за адресою: АДРЕСА_1, в період з 21.03.2016 по 25.03.2016 без укладання трудового договору оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення органу виконавчої влади з питань забезпечення, формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу, в порядку встановленому КМ України (що підтверджується наданими ФОП ОСОБА_1 в ході перевірки письмовими поясненнями від 19.04.2016)».

22.04.2016 Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області виданий Припис №08-03-005/0245-0154, яким приписано ФОП ОСОБА_1 усунути порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України - у подальшому при допуску працівників до роботи - укладати трудові договори з н6айманими працівниками шляхом оформлення наказу чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України (а.с. 20).

22.04.2016 відповідачем також складено Протокол №08-04-005/0100 про адміністративне правопорушення (а.с. 21).

05.05.2016 Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області винесено Постанову №01 про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 43500 грн. (а.с. 22).

Не погоджуючись із прийнятою відповідачем Постановою №01 від 05.05.2016, вважаючи її незаконною позивачка звернулась до суду.

Судом з'ясовано, що свою незгоду з прийнятим рішенням позивачка мотивує тим, що під час перевірки не було встановлено відповідачем ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення; відповідач не приймав рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу; позивача не було письмово повідомлено про розгляд справи про накладення штрафу; спірну постанову прийнято відповідачем без участі позивачки та не направлено її позивачу у встановлені законодавством строки.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України N 877-V від 05.04.2007 року "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон N 877-V).

Відповідно до абз. 2 ст. 1 Закону N 877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною 1 статті 6 Закону N 877-V встановлено, що підставами для здійснення позапланових заходів є: подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених у документах обов'язкової звітності, поданих суб'єктом господарювання; перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю); обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення; неподання у встановлений термін суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності без поважних причин, а також письмових пояснень про причини, які перешкоджали поданню таких документів; настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання. Під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду (контролю). Фізичні особи, які подали безпідставне звернення про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства, несуть відповідальність, передбачену законом.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону N 877-V, орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: вимагати від суб'єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного нагляду (контролю); відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону; надавати (надсилати) суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків; накладати штрафні санкції та вживати заходи, передбачені законом.

Процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень, встановлено Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, який затверджено наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 N 390, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 липня 2012 р. за N 1291/21603 (далі - Порядок N 390).

Відповідно до абз. 1, 4 п. 3 Порядку N 390, інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення. Інспекторам забороняється виступати посередниками, арбітрами чи експертами під час розгляду трудових спорів.

Згідно з п. 7 Порядку N 390, за результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Згідно з абз. 2, 6 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

- фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - п'ятим частини другої цієї статті - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України від 24.03.95 року N 108/95-ВР "Про оплату праці" (далі - Закон N 108/95-ВР), роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Згідно з ст. 36 Закону N 108/95-ВР, за порушення законодавства про оплату праці винні особи притягаються до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної та кримінальної відповідальності згідно з законодавством.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення", визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. N 509 (далі - Порядок N 509).

Відповідно до п.2 Порядку N 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками. Штрафи можуть бути накладені на підставі:

- Рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору та встановлення періоду такої роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- Акту про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Пунктом 3 Порядку N 509 передбачено, що уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акту приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд (п. 4 Порядку N 509).

Згідно із пунктом 6 Порядку N 509, про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Пунктом 7 цього Порядку передбачено, що справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Відповідно до пункту 8 Порядку N 509 розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітитки, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Судом, зокрема з пояснень допитаних в судовому засіданні у якості свідків позивачки та державного інспектора Стрілець А.А., встановлено, що перевірка відповідачем проводилася у період з 19.04.2016 по 22.04.2016, при цьому саме на час проведення перевірки у ФОП ОСОБА_1 не було встановлено порушень трудового законодавства, у тому числі і вимог ст. 24 КЗпП України. В акті перевірки лише йдеться посилання на Лист ДПІ у Комунарському районі м.Запоріжжя №2282/10/08-27-17-02 від 25.03.2016, в якому повідомлено про допуск позивачем працівника до роботи без оформлення трудового договору.

Проте фактично Актом №08-03-00510245 від 22.04.2016 не могло бути встановлено вказаного вище порушення, оскільки таке порушення під час проведення перевірки не мало місце.

Також, відповідачем не надано доказів прийняття рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу, як це передбачено п.3 Порядку, а також не було повідомлено позивача про розгляд такої справи.

З'ясовано, що відповідачем за результатами Акту перевірки №08-03-00510245 від 22.04.2016 цього ж дня було складено припис №08-03-005/0245-0154 та Протокол №08-04-005/0100 про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що протокол подається на розгляд до Комунарського районного суду м.Запоріжжя.

Матеріали справи містять Постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 14.06.2016 по справі №333/2403/16-п (провадження №3/333/478/16), якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП - фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) (а.с. 82).

Однак, як зазначено у Листі Вищого адміністративного суду №2379/12/13-12 від 14.11.2012, висновки та оцінки іншого суду щодо правомірності поведінки особи, її винуватості у вчиненні правопорушення тощо не позбавляють адміністративний суд, який розглядає по суті справу, предмет якої пов'язаний із відповідними діяннями цієї особи, права надати їм власну оцінку.

Таким чином, адміністративний суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Посилання представника відповідача на Лист Міністерства соціальної політики України №1102/13/84-16 від 08.08.2016 «Щодо порядку повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», судом не приймаються, оскільки на момент проведення перевірки вказаний Лист не існував.

Отже, з урахуванням викладеного суд вважає, що відповідачем не доведено вчинення позивачкою правопорушення саме під час проведення інспектором ГУ Держпраці у Запорізькій області перевірки, отже таке порушення, яке було вчинено до проведення відповідної перевірки не могло бути зафіксовано Актом перевірки №08-03-00510245 від 22.04.2016. Пунктом 3 Порядку №509 чітко визначено, що підставою для накладення штрафу може бути, зокрема, акт про виявлення ознак порушення саме під час перевірки суб'єкта господарювання, чого в даному випадку не відбулося. Оскільки підстави для накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачені п. 3 Порядку №509, в даному випадку відсутні за таких підстав відповідачем не доведено і правомірність прийняття спірної постанови.

Відповідно до п. 10 Порядку N 509, постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 94, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Запорізькій області №01 від 05 травня 2016 року про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 43 500 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Стрельнікова