Справа № 358/1359/16-а
Суддя: Корбут В. М.
Дата ухвалення: 2017-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

гСправа № 358/1359/16-а Провадження № 2-а/358/2/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2017 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі головуючого судді Корбута В.М., при секретарі судового засідання Ведмеденко І.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Бабенка Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області про визначення дій протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

10 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області (далі - відповідач), в якому просила визнати відмову відповідача щодо переведення її на пенсію державного службовця-протиправною; зобов'язати відповідача перевести її на пенсію державного службовця у відповідності до Закону України «Про державну службу» починаючи з 23.05.2015 року; стягнути в відповідача на її користь судовий збір.

Свої вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що, з 04.08.2015 року вона перебуває на обліку у відповідача і отримує пенсію за віком із зниженням пенсійного віку у відповідності до ст. ст. 26, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року (далі-Закон №1058-IV від 09.07.2003 року) та ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року (далі- Закон N 796-XI від 28.02.1991 року, оскільки мала страховий стаж 34 роки 6 років 8 днів, із яких стаж державної служби становить 22 роки 01 місяць 2 дні.

23.05.2016 року вона звернулася до відповідача із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію державного службовця у зв'язку з пунктом 12 Перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року (далі-Закон № 889-VIII від 10.12.2015 року), оскільки на зазначену дату вона набула таке право згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року (далі-Закон N 3723-XII від 16.12.1993 року). Однак, листом №103/С-06 від 27.05.2016 року відповідач відмовив у задоволенні її заяви, посилаючись на пункт 12 Перехідних положень Закону № 889-VIII від 10.12.2015 року, ст. 37 Закону N 3723-XII від 16.12.1993 року та на те, що вона не досягла пенсійного віку, а саме: 60 років. Вважає, відмову відповідача необґрунтованою та незаконною, посилаючись на ст. ст. 19, 22, 46 Конституції України, ст.ст. 25, 37 Закону N 3723-XII від 16.12.1993 року, ст. 26, 28 Закону №1058-IV від 09.07.2003 року, ст.55 Закону N 796-XI від 28.02.1991 року, пункт 12 Перехідних положень Закону № 889-VIII від 10.12.2015 року та пункт 2 постанови КМ України №622 «Про порядок призначення пенсій окремим категоріям осіб».

22 грудня 2016 року під час попереднього судового засідання (а.с.47) позивач ОСОБА_1 підтримала свої вимоги, посилаючись лише на вищевказані обставини та просила позов задовольнити. Про будь-які додаткові обставини під час оформлення пенсії за віком щодо отриманих консультацій від працівника ПФ з приводу можливості у майбутньому переходу на пенсію державного службовця позивач не посилалася.

В судовому засіданні від 12.01.2017 року (а.с.55) представник позивача ОСОБА_2 пояснила, що перед тим, як оформити пенсію позивач ОСОБА_1 неодноразово консультувалася з працівниками ПФ з приводу можливості у майбутньому переходу на пенсію державного службовця. Крім того, 04.08.2015 року працівник ПФ, яка приймала заяву про вихід на пенсію повідомила позивачу, що вона має право лише на отримання пенсії за віком, а у майбутньому вона зможе перевестися на пенсію державного службовця, запевнивши, що така практика є законною і неодноразово використовувалася іншими пенсіонерами. Тому позивач ОСОБА_1 повіривши працівнику ПФ написала заяву про призначення їй пенсії за віком, щоб через деякий час перейти на пенсію державного службовця, оскільки їй повідомили, що на це вона має законне право. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача Бабенко Д.О. в судовому засіданні позов не визнав, надавши два письмових заперечення (а.с.39, 67, 68) та пояснив, що позивач ОСОБА_1 на дату звернення до ПФ із заявою про призначення їй пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, тобто станом на 04.08.2015 року та на дату звернення до ПФ із заявою про переведення на пенсію державного службовця, тобто станом 23.05.2016 року, не набула право на пенсію державного службовця, оскільки на момент її звернень до ПФ вона не досягла 60 років, як це передбачено ст. 26 Закону №1058-IV від 09.07.2003 року. Просив відмовити у задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона працює заступником начальника управління ПФ України у Богуславському районі. В серпні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до ПФ із заявою про призначення їй пенсії за віком. Ій було призначено пенсію за віком із зниженням пенсійного віку у відповідності до Закону №1058-IV від 09.07.2003 року та ст. 55 Закону N 796-XI від 28.02.1991 року. Однак, необхідно врахувати, що положення ст. 55 Закону N 796-XI від 28.02.1991 року не розповсюджується на державних службовців, які бажають вийти на пенсію.

Заслухавши пояснення сторін, свідка та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, будучи особою, що постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю, категорія 4, маючи страховий стаж 34 роки 6 місяців 8 днів, з яких стаж державного службовця становить 22 роки 01 місяць 2 дні, на підставі власної заяви, копії Чорнобильського посвідчення НОМЕР_1 та Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» N 796-XI від 28.02.1991 року була звільнена з посади начальника відділу організаці контролю за надходженням єдиного внеску управління інтеграції обліково-звітних систем Координаційно-моніторінгового департаменту Державної фіскальної служби України за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію, що підтверджується копією паспорта (а.с.7), копією Чорнобильського посвідчення (а.с.9), копією наказу Державної фіскальної служби № 2367-О від 03.08.2015 року (а.с.11) та копією трудової книжки (а.с.17-28).

04 серпня 2015 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком. Відповідач враховуючи положення Закону №1058-IV від 09.07.2003 року та ст. 55 Закону N 796-XI від 28.02.1991 року задовольнив заяву позивача та призначив пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на 5 років у розмірі 3785,99 грн. довічно (а.с.14).

Враховуючи положення постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та постанови Кабінету Міністрів України № 292 від 06.04.2016 року «Про деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», згідно яких відбулося підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, що в свою чергу у відповідності до ст. 37 Закону N 3723-XII від 16.12.1993 року потягло за собою збільшення розміру пенсії для осіб які працювали державними службовцями, позивач ОСОБА_1 23.05.2016 року звернулася до відповідача із заявою про переведення її пенсії на пенсію згідно Закону № 889-VIII від 10.12.2015 року (а.с.29).

Листом №103/С-06 від 27.05.2016 року відповідач відмовив позивачу у задоволенні її заяви від 23.05.2016 року, посилаючись на те, що згідно ст. 37 Закону N 3723-XII від 16.12.1993 року на одержання пенсії державних службовців мають право жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 закону №1058-IV від 09.07.2003 року, а саме 60 років. Враховуючи, те що позивач не досягла 60 річного віку, тому відсутнє право на призначення їй пенсії державних службовців (а.с.13).

Перевіряючи законність відмови відповідача щодо переведення позивача на пенсію державного службовця, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.90 Закону № 889-VІІІ від 10.12.2015 року, який набув чинності 01.05.2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ від 10.12.2015 року для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно ст. 37 Закону N 3723-XII від 16.12.1993 року передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV від 09.07.2003 року), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Таким чином, враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто станом на 23.05.2016 року на час звернення до відповідача із заявою про переведення на пенсію державних службовців вона досягла лише 53 річного віку, а не 60 річного віку, тому суд вважає, що відповідач правомірно відмовив позивачу у переведенні на пенсію державного службовця.

Крім того, твердження представника позивача ОСОБА_2 про те, що 04.08.2015 року працівник ПФ, яка приймала заяву про вихід на пенсію завела позивача ОСОБА_1 в оману, оскільки повідомила, що остання має право лише на отримання пенсії за віком, а у майбутньому вона зможе перевестися на пенсію державного службовця, запевнивши, що така практика є законною і неодноразово використовувалася іншими пенсіонерами. Тому позивач ОСОБА_1 повіривши працівнику пенсійного фонду написала заяву про призначення їй пенсії за віком, щоб через деякий час перейти на пенсію державного службовця, суд вважає надуманими та такими, що не відповідає дійсності і не приймає їх до уваги по наступним підставам.

По-перше, згідно матеріалів справи вбачається, що за один день перед тим, як позивач зверталася до ПФ із заявою про вихід на пенсію, ОСОБА_1 спочатку звернулася із заявою про звільнення з роботи, посилаючись на пільги, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для того, щоб у неї була можливість оформити пенсію за віком із зниженням пенсійного віку. Внаслідок чого було винесено наказ Державної фіскальної служби №2367-О від 03.08.2015 року.

По-друге, під час судового засідання ні позивач, ні представник позивача не намагалися довести суду про обставини, щодо надання позивачу невірної консультації працівником ПФ під час оформлення пенсії, оскільки вони жодного питання не з'ясовували з цього приводу у свідка ОСОБА_4, яка 04.08.2015 року приймала заяву позивача про призначення пенсії за віком.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Враховуючи те, що позивачем не доведено, що вона з самого початку мала намір оформити пенсію державного службовця, але після отриманих консультацій від працівника ПФ, який завів її в оману була вимушена написати заява про вихід на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, та те що позивач і представник позивача на власний розсуд, і не вірно тлумачать вимоги пенсійного законодавства, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 17, 18, 71, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області про визначення дій протиправною та зобов'язання вчинити дії, відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом ч.3 ст.160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Текст повного рішення виготовлено 13 березня 2017 року.

Головуючий: суддя В. М. Корбут