Справа № 357/12197/16-а
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А

Іменем України

27 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2016 року та додаткову постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області, в якому просила суд визнати протиправними дії щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язати відповідача з 01 червня 2016 року включити в розрахунок пенсії матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань, матеріальну допомогу на оздоровлення та здійснити з 01 червня 2016 року перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати, включивши до складу заробітної плати для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги зазначені в довідці Державної судової адміністрації в Київській області від 02.12.2008 №548.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2016 року позов задоволено частково.

У зв'язку із не вирішенням питання про судові витрати 10 січня 2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ухвалено додаткову постанову про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень судового збору у розмірі 551,20 грн.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати їх та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

З доповіді судді - доповідача вбачається, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста участь сторін - не обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено статтею 197 КАС України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, постанову та додаткову постанову суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач з 02.12.2008 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області та отримує пенсію як державний службовець відповідно до Закону України «Про державну службу», розраховану виходячи з 90 відсотків суми заробітної плати, на які нараховувались та були сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Проте, при виплаті пенсії відповідачем не було враховано до заробітку для обчислення пенсії отримані позивачем в період роботи з 01 грудня 2006 року по 30 листопада 2008 року матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань, з яких нараховувалися та сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне (пенсійне) страхування.

У зв'язку із цим позивач звернулася із заявою від 30.09.2016 до відповідача про перерахунок призначеної пенсії з урахуванням зазначених виплат, проте листом від 06.10.2016 року №77/О-01 йому відмолено у перерахунку пенсії.

Не погодившись з відповіддю, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, виходив з наступного.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Крім того, відповідно до частини шостої статті 95 Кодексу законів про працю заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Згідно статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 18 травня 1998 року №697 затверджено Перелік видів оплати праці та інших виплат, на які не нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та які не враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсій, який втратив чинності 01.01.2011 року, в якому відсутні таки види виплат як матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

01 січня 2011 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2010 року №1170, якою затверджено Перелік видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та в якій також відсутні таки види виплат як матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Згідно довідки про складові заробітної плати від 02.12.2008 №548, що видана Управлінням Державної судової адміністрації в Київській області, за період з 01 грудня 2006 року по 30 листопада 2008 року на всі виплати, що включені в довідку, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в тому числі на матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань.

Вирішуючи питання щодо розміру пенсії, з якого необхідно здійснювати перерахунок, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно частини другої та п'ятої статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» від 16 січня 2003 року №432-IV пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Така редакція статті 37 Закону України «Про державну службу» існувала після визнання неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених підпунктами «а» та «б» підпункту 2 пункту 37 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-VI.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що при перерахунку пенсії в даному випадку має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії (в даному випадку 90 відсотків суми заробітної плати), оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.

Переглядаючи додаткову постанову колегією суддів встановлено, що у постанові Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2016 року судом не вирішено питання щодо судових витрат.

Згідно частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною першою статті 98 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Положеннями статті 168 зазначеного Кодексу передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.

За таких обставин, оскільки в постанові, якою вирішено спір по суті, не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання позивача про прийняття додаткової постанови.

Відповідно до частини першої статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова та додаткова постанова суду першої інстанції ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови та додаткової постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області залишити без задоволення, постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2016 року та додаткову постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Федотов І.В.

Губська Л.В.