Справа № 723/3425/16-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 723/3425/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Яківчик І.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

28 лютого 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Сторожинецької районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Сторожинецького районного суду Чернівецької області із позовом до управління праці та соціального захисту населення Сторожинецької районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та стягнення коштів.

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 січня 2017 року позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 січня 2017 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного зясування обставин справи і, як наслідок, постановлення необґрунтованої ухвали.

Оскільки рішення суду першої інстанції, у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, прийняте у порядку скороченого провадження, то за правилами п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України апеляційний розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, який встановлений законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

За загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення до адміністративного суду, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно позовної заяви, позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік у розмірі згідно Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантій їх соціального захисту" та зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату вказаної допомоги.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що він 04 жовтня 2016 року звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату невиплаченої грошової допомоги до 5 травня, на що отримав відмову відповідача, викладену в листі №1402/12/01-10 від 20.10.2016р.

Позивач зазначає, що він дізнався про порушення свої прав 20.10.2016р., тому звернувся до суду в межах строку визначеного ст.99 КАС України.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантій їх соціального захисту" щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно із ст.17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантій їх соціального захисту" особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Отже, щорічну грошову допомогу, передбачену ч.5 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантій їх соціального захисту", позивач повинен був отримати до 5 травня 2016 року. Факт отримання вказаної допомоги до 5 травня 2016 року позивач не заперечує. Крім того, відсутні докази звернення позивача до відповідача в порядку ст.17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантій їх соціального захисту".

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що до 5 травня 2016 року позивач отримав вказану допомогу, а тому знав про її розмір. У випадку незгоди із розміром отриманої допомоги позивач міг звернутись до суду із відповідним позовом в межах шестимісячного строку з дня отримання допомоги або до 30 вересня 2016 року звернутися до відповідача в порядку ст.17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантій їх соціального захисту".

Встановлено, що позивач подав до суду позовну заяву 16 грудня 2016 року, тобто пропустив строк звернення до адміністративного суду, передбачений ст.99 КАС України. Разом з цим, позивачем не наведено обставин, які перешкоджали йому звернутись до суду із позовом протягом шести місяців після отримання вищезазначеної допомоги.

З огляду на вказані обставини, є обґрунтованою позиція суду першої інстанції щодо пропуску позивачем, встановленого законом, строку звернення до адміністративного суду.

Згідно зі ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в той час як доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 199 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 січня 2017 року - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4