Справа № 814/1001/16
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/1001/16

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Дейнеги С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 в особі тимчасово виконуючого обов`язки командира ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 в особі тимчасово виконуючого обов`язки командира ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 07.04.2016 р. №Ю-1713-25,-

В С Т А Н О В И В:

13 травня 2016 року військова частина НОМЕР_1 в особі тимчасово виконуючого обов`язки командира ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 07.04.2016 р. №Ю-1713-25.

В обґрунтування позову зазначено, що підставою для винесення оскаржуваної вимоги стало перерахування єдиного внеску з нарахованої допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами на рахунок з грошового забезпечення та інших виплат військовослужбовців, а не з заробітної плати працівників.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року в задоволенні позову військовій частині НОМЕР_1 в особі тимчасово виконуючого обов`язки командира ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням військова частина НОМЕР_1 в особі тимчасово виконуючого обов`язки командира ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити адміністративного позов в повному обсязі.

Справа розглянута апеляційним судом без участі сторін у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 07.04.2016 р. відповідач сформував і надіслав позивачу вимогу про сплату боргу №Ю-1713-25, в якій вказано про заборгованість зі сплати єдиного внеску станом на 31.03.2016 р. у сумі 6934,37 грн. (а.с. 7).

Як зазначає позивач в адміністративному позові, в усних поясненнях представник ДПІ роз`яснив, що недоїмка виникла в зв`язку з невірним перерахуванням суми єдиного внеску з нарахованої допомоги по вагітності та пологам жінки-військовослужбовця. Єдиний внесок з нарахованої допомоги перерахований на рахунок, який передбачає перерахування єдиного внеску з грошового забезпечення та інших виплат військовослужбовців. Натомість, необхідно було сплатити на рахунок, передбачений для перерахування єдиного внеску з заробітної плати працівників (не військовослужбовців).

На доказ перерахування єдиного внеску позивач надав суду розрахункову відомість №15 на виплату одноразової допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами, платіжне доручення від 23.02.2016 р. №1243 на суму 13337,39 грн. і звіт з єдиного внеску за лютий 2016 р., в якому також відображено нарахування єдиного внеску в сумі 13337,39 грн.

Відповідач надав суду витяг з картки особового рахунку позивача, з якої вбачається, що позивач мав недоїмку на початок 2016 р. у сумі 6000,81 грн., яка зростала і зменшувалась у відповідності до нарахованих і сплачених сум єдиного внеску.

24.02.2016 р. на рахунок позивача зараховано 13337,39 грн. єдиного внеску. З урахуванням існування на той час недоїмки в розмірі 25660,80 грн., сума боргу зменшилася до 12323,41 грн. (25660,80 13337,39 = 12323,41). У зв`язку з подальшим зростанням боргу та його частковою сплатою, сума недоїмки позивача станом на 31.03.2016 р. склала 6934,37 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач зарахував сплачену позивачем суму єдиного внеску 13337,39 грн. з допомоги по вагітності та пологам на особовий рахунок позивача і зарахував її в рахунок погашення попередньої заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні позову військовій частині НОМЕР_1 суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону передбачено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно ч. 3, 4 ст. 25 Закону суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність формування та надіслання відповідачем вимоги від 07.04.2016 р. №Ю-1713-25 та зазначення у неї суми боргу в розмірі 6934,37 грн., оскільки вказана сума розрахована з урахуванням суми попередньої недоїмки та сплаченого позивачем у лютому 2016 р. єдиного внеску з допомоги по вагітності та пологам.

При цьому апеляційний суд відхиляє посилання позивача/апелянта на те, що відповідачем протиправно не зараховано сплачений єдиний внесок у сумі 13337,39 грн. у зв`язку з помилкою в рахунку, так як зазначені в позові обставини не підтверджуються матеріалами справи.

У зв`язку з цим дії (рішення) відповідача щодо визначення суми боргу позивача та надіслання вимоги є правомірними і ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію довів та обґрунтував. Натомість позивач, всупереч наведеним приписам, не довів протиправність формування та надіслання вимоги.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову військової частини НОМЕР_1 .

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції правильним і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга військової частини НОМЕР_1 в особі тимчасово виконуючого обов`язки командира ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 в особі тимчасово виконуючого обов`язки командира ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов