Справа № 161/713/17
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/713/17
Провадження № 2-а/161/406/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 р. Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі :

головуючого - судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі - Сіньчук Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Свій позов обґрунтовує тим, що він є пенсіонером та перебуває на обліку в Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з 02.06.2003 року, оскільки оформив пенсію по вислузі років як працівник прокуратури, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» і пенсія йому була призначена у розмірі 90% від суми місячного заробітку.

Вказує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з 01.12.2015 року працівникам прокуратури збільшено посадові оклади, що згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для перерахунку пенсії за вислугою років.

Зазначає, що 20.04.2016 року звернувся до Пенсійного фонду України в Луцькому районі із заявою про проведення перерахунку йому пенсії відповідно до вказаної норми закону, однак відповідач своїм рішенням від 22.04.2016 року відмовив у проведенні такого перерахунку.

Постановою Луцького міськрайонного суду від 23.06.2016 року рішення Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області від 22.04.2016 року щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Волинської області №18-61 від 29.01.2016 року відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати визнано неправомірним та зобов'язано Луцьке об'єднане управління ПФУ Волинської області здійснити ОСОБА_1 з 01.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 90% відсотків від суми заробітної плати, зазначеної в довідці прокуратури Волинської області № 18-61 від 29.01.2016 року.

На виконання постанови суду відповідачем проведено перерахунок пенсії позивачу. Однак щомісячна пенсія виплачується в сумі 10 740,00 грн., хоча з врахуванням резолютивної частини постанови суду від 23.06.2016 року пенсія повинна становити 17 710,55 грн.

В грудня 2016 року позивач звернувся до відповідача за відповідним роз'ясненням щодо невиконання в повному обсязі постанови суду. Листом відповідача від 04.01.2017 року № 189/02-15 у виплаті пенсії в розмірі, визначеному поставною суду, відмовлено з посиланням на ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року, згідно якої передбачено обмеження пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про прокуратуру» максимальним розміром 10 740,00 грн., тому розмір пенсії не може перевищувати вказаної суми.

Вважає вказане рішення відповідача протиправним і таким, що порушує його права, в зв'язку з чим, просить визнати його протиправним та зобов'язати Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Волинської області №18-61 від 29.01.2016 року відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 90% від суми заробітної плати без обмеження суми пенсії максимальним розміром, а також стягнути судові витрати.

В ході судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги та просив суд визнати протиправними дії Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо обмеження розміру пенсії в десять прожиткових мінімумів встановлених для осіб, які втратили працездатність, при перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Волинської області № 18-61 вих. від 29.01.2016 року, зобов'язати Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити з 01.01.2016 року перерахунок та виплату йому пенсії відповідно до виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.06.2016 року без обмеження її розміру.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності. Крім того, подала суду письмові заперечення та просила в позові відмовити. Із поданого письмового заперечення вбачається, що твердження позивача про те, що пенсія підлягає перерахунку без максимального розміру пенсії, суперечить ч. 3 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою визначено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював в органах прокуратури Волинської області та набув право на пенсію за вислугою років, у зв'язку з чим з 02.06.2003 року отримував пенсію, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% середнього заробітку.

Вказує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з 01.12.2015 року працівникам прокуратури збільшено посадові оклади, що згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для перерахунку пенсії за вислугою років.

Зазначає, що 20.04.2016 року звернувся до Пенсійного фонду України в Луцькому районі із заявою про проведення перерахунку йому пенсії відповідно до вказаної норми закону, однак відповідач своїм рішенням від 22.04.2016 року відмовив у проведенні такого перерахунку.

Постановою Луцького міськрайонного суду від 23.06.2016 року рішення Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області від 22.04.2016 року щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Волинської області №18-61 від 29.01.2016 року відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати визнано неправомірним та зобов'язано Луцьке об'єднане управління ПФУ Волинської області здійснити ОСОБА_1 з 01.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 90% відсотків від суми заробітної плати, зазначеної в довідці прокуратури Волинської області № 18-61 від 29.01.2016 року.

На виконання вказаного рішення Луцьким міськрайонним судом видано виконавчий лист, який скерований для примусового виконання до Луцького об'єднаного УПФУ Волинської області.

З відповіді начальника Луцького об'єднаного УПФУ Волинської області вбачається, що на розмір його пенсії поширюється обмеження максимальним розміром, передбачене ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ від 08.07.2011 року.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі, зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, максимальний розмір, пенсії, в тому числі перерахованої за правилами Закону України «Про прокуратуру» не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів доходів громадян, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте, як зазначено п. 2 Прикінцевих та перехідних положень цьогоЗакону, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 10 грудня 2013 року та від 17 грудня 2013 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Наведені вище норми закону узгоджуються з висновками Конституційного Суду України, згідно з якими, зміст та обсяг досягнутих працівниками прокуратури соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Оскільки на момент виходу ОСОБА_1 на пенсію - 02 червня 2003 року її граничний розмір не обмежувався жодним законодавчим актом, то при проведенні перерахунку він також не може бути обмежений.

Отже, аналізуючи зміст наведених норм суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 7, 162, 159-163 КАС України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 19, 22, 58 Конституції України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо обмеження розміру пенсії в десять прожиткових мінімумів встановлених для осіб, які втратили працездатність, при перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі довідки прокуратури Волинської області № 18-61 вих. від 29.01.2016 року.

Зобов'язати Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити з 01.01.2016 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.06.2016 року без обмеження її розміру в десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Стягнути з Луцького об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Волинської області в користь ОСОБА_1 640,00 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук