Справа № 814/1240/16
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/1240/16

Категорія: 6.2 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Дейнеги С.Є.,

представника позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання протиправною відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

14 червня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання протиправною відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у її власність, зобов'язання відповідача розглянути клопотання позивачки про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка знаходиться в межах території Краснопільської сільської (селищної) ради Врадіївського району Миколаївської області (за межами населеного пункту), та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивовану відмову у його наданні відповідно до вимог чинного законодавства.

В обґрунтування позову зазначено, що 02.11.15 р. ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області з заявою про надання дозволу на розроблення проекту певної земельної ділянки. 23.05.16 р. відповідачем відмовлено у наданні вказаного дозволу та повідомлено, що дана земельна ділянка заброньована для передачі учасникам АТО. В подальшому з'ясувалось, що це не відповідає дійсності, а насправді, земельна ділянка вже перебуває у власності третьої особи.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2016 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити адміністративного позов повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї представника позивачки ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 02 листопада 2015 року ОСОБА_2 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га в межах території Краснопільскої сільської ради Врадіївського району Миколаївської області.

Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області 23.05.2016 року відмовило позивачці у задоволенні зазначеного клопотання, оскільки дана земельна ділянка згідно інформації Відділу Держгеокадастру у Миколаївській області зарезервована для передачі учасникам антитерористичної операції на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 21.09.15 р. №806-сг (а.с. 9-11).

Після звернення ОСОБА_2 до Держгеокадастру України було з'ясовано, що ця інформація не відповідає дійсності і земельна ділянка, на яку претендувала позивач не входить до резерву земельних ділянок для учасників АТО.

13 липня 2016 року Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області повідомило ОСОБА_2, що земельна ділянка, щодо якої нею подано клопотання про надання дозволу на розроблення проекту, наказом від 28.04.16 р. №14-3631/14-16-СГ передано у власність іншому громадянину.

Відповідач надав до суду копію наказу від 28.04.16 р. №14-3631/14-16-СГ, відповідно до якого затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 площею 2,0000 га, в тому числі ріллі 2,000 га (кадастровий номер НОМЕР_1) із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Краснопільської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області (а.с. 22-23).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного Кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з ч. 6, 7 ст. 118 Земельного Кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскільки місце розташування земельної ділянки, щодо якої ОСОБА_2 02.11.15 р. подано клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, повністю співпадає з земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_1, яка передана у власність ОСОБА_3, відповідач 13.07.16 р. правомірно відмовив у наданні дозволу.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію довів та обґрунтував. Натомість позивач, всупереч наведеним приписам, не довів протиправність прийнятого відповідачем рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції правильним і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов