Справа № 530/1776/16-а
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 р. Справа № 530/1776/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Кононенко З.О. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області на постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 20.01.2017р. по справі № 530/1776/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області, в якому просив суд: визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії згідно довідки № 7997 від 15 листопада 2016 року, виданої Зіньківським РВ УМВС України в Полтавській області; зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії на підставі довідки № 7997 від 15 листопада 2016 року, виданої Зіньківський РВ УМВС України в Полтавській області, з серпневого заробітку за 1986 року, провести відповідне нарахування та виплатити пенсію з дня звернення до Управління пенсійного Фонду України в Зіньківському районі Полтавської області про перерахунок пенсії починаючи з 16 листопада 2016 року.

ОСОБА_2 Зіньківського районного суду Полтавської області від 20.01.2017 року у справі № 530/1776/16-а задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії згідно довідки № 7997 від 15 листопада 2016 року, виданої Зіньківським РВ УМВС України в Полтавській області -неправомірними.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії на підставі довідки № 7997 від 15 листопада 2016 року, виданої Зіньківський РВ УМВС України в Полтавській області, з серпневого заробітку за 1986 року, провести відповідне нарахування та виплатити пенсію з дня звернення до Управління пенсійного Фонду України в Зіньківському районі Полтавської області про перерахунок пенсії починаючи з 16 листопада 2016 року.

Відповідач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, в апеляційній скарзі просив суд розглядати справу без його участі.

Позивач в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, на виконання розпорядження МВС УРСР № 6310 від 21 червня 1986 року ОСОБА_1 був командирований розпорядженням МВС УРСР для виконання спеціальних робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС. Знаходився ОСОБА_1, по ліквідації аварії на ЧАЕС, з 25 липня по 25 серпня 1986 року. 19 травня 1986 року регіональна експертна ОСОБА_2 за № 18 установила причину захворювання, повязаного з дією іонізуючого випромінювання при виконанні робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

09 вересня 1988 року військово-лікарською комісією У МВС України в Полтавській області на основі статті 29-Б. 40-В, 41-В, 55-В, 36-В графи 1 розділу хвороб і фізичних вад (наказ МВС України від 17.07.1995 року № 488) встановлено звязок захворювання з виконанням службових обовязків по ліквідації аварії на ЧАЕС.

22 вересня 1998 року при освідченні в Полтавській обласній медико-соціальній експертній комісії № 1 він був визнаний інвалідом III групи по захворюванню, повязаному з виконанням службових обовязків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (довідка № 0327718).

14 травня 2012 року при повторному освідченні ОСОБА_1 було встановлено II групу інвалідності по захворюванню, повязаному з виконанням службових обовязків по ліквідації аварії наслідків на ЧАЕС з втратою працездатності 70 % (довідка № 0058287 від 14 березня 2012 року).

07 травня 2013 року Полтавська МСЕК № 1 підтвердила II групу інвалідності з втратою працездатності 70 % на безстроковий термін з причиною захворювання повязаною з виконанням службових обовязків по ліквідації аварії на ЧАЕС ( серія 10 ААА № 186283).

18 травня 2012 року ОСОБА_1 було видано посвідчення інваліда II групи серія Б № 036807.

З 1997 року ОСОБА_1 перебував на військовій пенсії як пенсіонер МВС і був визнаний інвалідом II групи по захворюванню, повязаному з виконанням робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС при виконанні службових обовязків.

За рішенням суду він отримував пенсію як ліквідатор аварії на ЧАЕС згідно ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З 01.01.2012 року вступила в силу ОСОБА_2 КМУ № 1210 від 23.11.2011 року у відповідності з якою пенсія нараховується з розрахунку оплати в зоні ЧАЕС в 1986 році.

При отриманні довідки № 1425 від 20.02.2015 року в Зіньківському РВ УМВС про заробітну плату для нарахування пенсії за час перебування в зоні ЧАЄС в період з 25.07.1986 року по 25.08. 1986 року було встановлено, що до розрахунку оплати праці за вказану роботу було включено оплату за перебування в стані бойової готовності, як передбачала вказівка МВС СРСР №1/5725 від 21.10.1986 року та лист Держкомпраці СРСР від 02.10.1986 року №3310-БГ.

01 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі з проханням про перерахунок пенсії як ліквідатору аварії на ЧАЕС в 1986 році на підставі довідки № 1425 від 20.02.2015 року.

Проте 06 квітня 2015 року рішенням за №27 УПФ України в Зіньківському районі відмовило ОСОБА_1 в перерахунку пенсії на підставі поданих документів, хоча сума грошового утримання за час перебування в стані бойової готовності була включена до середнього заробітку перерахунку пенсії.

Рішенням Зіньківського районого суду Полтавської області від 21.07.2015 року у справі № 530/577/15-а, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2016 року позов був задоволений і відповідач здійснив розрахунок та призначив пенсію відповідно до ухвали суду.

У квітні 2016 року ОСОБА_1 стало відомо, що в довідці № 1425 від 20.02.2015 року не було враховано оплату праці відповідно до наведених нижче постанов РМ СРСР та ВЦРПС. №665- 195 від 05.06.1986 року, наказів МВС СРСР №0130 від 11.06.1986 року і №0189 від 30.06.1986 року з врахуванням підвищення грошового забезпечення збільшеного в два рази, згідно постанови ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, РМ СРСР і ВЦРПС № 524-156 від 07.05.1986 року, нарахування премії - 60% від нарахування на підвищену заробітну плату відповідно до постанови РМ СРСР і ВЦРПС №665-195 від 05.06.1986 року та постанови РМ УРСРС і Української республіканської ради професійних Спілок № 207-7 від 10.06.1986 року, тому він звернувся з письмовою заявою до керівництва ГУ НП в Полтавської області 13.01.2016 року з проханням зробити відповідний перерахунок заробітної плати за період роботи в зоні ЧАЕС з 25.07.1986 року по 25.08.1986 року і видати відповідну довідку через підпорядкований підрозділ Зіньківського відділення поліції ГУ НП в Полтавській області.

10.02.2016 року ОСОБА_1 отримав відмову від ГУ НП в Полтавській області та рекомендацію звернутися до судових інстанцій для правового вирішення даного питання.

18.04.2016 року він звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з відповідним позовом.

30.05.2016 року постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 30 травня 2016 року (справа № 816/535/16), залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2016 року було задоволено його позовні вимоги, і Зіньківське відділення НП ГУ НП в Полтавській області видало довідку № 7997 від 15.11.2016 року.

16.11.2016 року він звернувся з відповідною заявою та довідкою № 7997 від 15.11.2016 року до Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області для здійснення перерахунку пенсії.

06.12.2016 року рішенням Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області за № 87 від 06 грудня 2016 року ОСОБА_1 безпідставно відмовлено в перерахунку пенсії та рекомендовано оскаржити, в разі незгоди з даним рішенням, до суду.

Позивач вказує, що дії посадових осіб УПФ України в Зіньківському районі грубо порушують його Конституційні права на отримання належної пенсії, як це передбачено Постановою КМ України від 23.11.2011 року №1210, якою затверджено порядок обчислення пенсій особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи виходячи з заробітної плати одержаної в зоні відчуження в 1986-1990 роках, в розмірі відшкодування фактичних збитків.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сума заробітної плати за серпень, вказана в довідці № 7997 від 15.11.2016 року встановлена судовим рішенням, а тому заробітна плата ОСОБА_1 за час виконання робіт в зоні відчуження відповідає вимогам нормативних документів про оплату праці.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

ОСОБА_2 Полтавського окружного адміністративного суду від 30.05.2016 року у справі № 816/535/16 задоволено його адміністративний позов до ГУ НП в Полтавській області, треті особи Зіньківське відділення поліції ГУ НП в Полтавській області, Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. Визнано дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо відмови йому у перерахунку грошового забезпечення за період з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року протиправними. Зобовязано Головне управління Національної поліції у Полтавській області провести перерахунок грошового забезпечення за період роботи останнього по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року з урахуванням перерахунку за перебування в стані бойової готовності, наведеного в довідці № 1425 від 20.02.2015 та відповідно до положень і постанови РМ СРСР та ВЦРПС АС 665-195 від 05.06.1986, наказів МВС СРСР № 0130 від 11.06.1986 і № 0189 від 30.06.1986 з урахуванням підвищення грошового забезпечення, збільшеного в два рази, згідно з постановою ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, РМ СРСР і ВЦРҐІС № 524-156 від 07.02.1986, нарахування премії 60 % від нарахування на підвищену заробітну плату відповідно до постанови РМ СРСР і ВЦРПС № 665- 195 від 05.06.1986 та постанови РМ УРСРС і Української республіканської ради професійних Спілок № 207-7 від 10.06.1986, з обмеженнями, передбаченими підпунктом 3 пункту 1 постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Української республіканської ОСОБА_2 професійних спілок від 10.06.1986 року № 207-7, та видати довідку через підпорядкований підрозділ Зіньківське відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про грошове забезпечення з урахуванням перерахунку.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністратмвного суду від 06.10.2016 року постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 30.05.2016 року у справі № 816/535/16 залишено без змін.

Так, у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року № 0.3-3/1652-018-2 "Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища" зазначено, що листом Держкомпраці УРСР від 13 червня 1989 року № 10-769 повідомлено про зняття грифу "секретно" з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524- 156, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378, розпоряджень від 3 вересня 1986 року № 1767-рс і від 11 грудня 1986 року № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 8 травня 1986 року № 168-5, від 10 червня 1986 р. № 207-7, розпорядження ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року № 530-рс, від 16 грудня 1986 року № 694-рс, від 6 січня 1988 р. № 12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення ОСОБА_2 Міністрів УРСР: №4с від 9 травня 1986 року, № 58с від 11 червня 1986 року, № 132с від 16 вересня 1986 року, №179с від 25 грудня 1986 року, № 8с від 22 січня 1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

ОСОБА_2 Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища" від 05 жовтня 1986 року № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195) провадилась у III, II, І зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Відповідно до постанови ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 р. № 665-195 "Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища" (постанова ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 17 травня 1986 р. № 964 - у III, II, І зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 "Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС» передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100 % військовослужбовцям військових частин і органів КДБ СРСР, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, виконуючим службові обовязки в зоні Чорнобильської АЕС, мали оплачуватися посадові оклади та оклади за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі.

Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7).

Виходячи з пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, пунктів 1, 4 постанови ОСОБА_2 Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05 червня 1986 року, пункту 1 постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Української республіканської ОСОБА_2 професійних Спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року, оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці (посадовий оклад + оклад за спеціальне звання), підвищеної у два рази (наказ МВС СРСР N 0130 від 11 травня 1986 року та № 0189 від 30 червня 1986 року, вказівка МВС СРСР № 35з від 30 травня 1986 року).

На підставі вказівки МВС СРСР № 1/5725 від 21 жовтня 1986 року видана вказівка ГУ ДПО № 3/7/1587 від 17 грудня 1986 року "Про компенсацію робітникам зведеного загону протипожежної служби за постійне перебування у місті Чорнобилі в резерві у стані бойової готовності", якою визначена тарифна ставка години надходження у стані бойової готовності, як одна третина години робочого часу з виплатою за обліковий період одинарної тарифної ставки, а робітникам із числа начальницького складу окладу з спеціальне звання.

ОСОБА_2 Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 жовтня 1986 року № 153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень та збільшені, згідно п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524- 156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

ГУ НП в Полтавській області було проведено перерахунок грошового забезпечення за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року з урахуванням перерахунку за перебування в стані бойової готовності, наведеного в довідці № 1425 від 20.02.2015, та відповідно до положень і постанови РМ СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05.06.1986, наказів МВС СРСР № 0130 від 11.06.1986 і № 0189 від 30.06.1986 з урахуванням підвищення грошового забезпечення, збільшеного в два рази, згідно з постановою ЦК КПРС, Президії ВР СРСР. РМ СРСР і ВЦРҐІС № 524-156 від 07.02.1986, нарахування премії 60 % від нарахування на підвищену заробітну плату відповідно до постанови РМ СРСР і ВЦРПС № 665-195 від 05.06.1986 та постанови РМ УРСРС і Української республіканської ради професійних Спілок № 207-7 від 10.06.1986, з обмеженнями, передбаченими підпунктом 3 пункту 1 постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Української республіканської ОСОБА_2 професійних спілок від 10.06.1986 року № 207-7 та видано довідку через підпорядкований підрозділ Зіньківське відділення поліції ГУ НП в Полтавській області про грошове забезпечення з урахуванням перерахунку.

Разом з тим, як вбачається з довідки про заробітну плату від 15.11.2016 № 7997, виданої Зіньківським РВУМВС за період служби позивача в зоні відчуження з 25.07.1986 р. по 25.08.1986р., розрахунок грошового забезпечення проведений за методикою розрахунку для осіб, які призвані на військові збори з підприємств, установ та організацій, тобто, для тих осіб; на яких розповсюджується законодавство про працю. Проте, на кадрових військовослужбовців законодавство про працю не розповсюджується.

Також, обчислення грошового забезпечення проведено на підставі різних законодавчих актів, що застосовувалися в різні періоди для обчислення заробітку за періоди роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

З урахуванням розяснень Держкомпраці УРСР і Укрпрофради від 08.01.1987 року № 05/2-25-2, № 03-51-8 для застосування показників кратності до годинної тарифної ставки, підвищеної на 100 відсотків, підстави відсутні, оскільки грошове утримання в підвищених розмірах виплачувалося виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам і мічманам також з окладів за військове чи спеціальне звання. Всі інші надбавки, підвищення і компенсації, що виплачувалися за основним місцем роботи, нараховувалися тільки на одинарний посадовий оклад.

Крім того, в матеріалах справи відсутні підтверджуючі документи про виділення Мінфіном СРСР і Держпланом СРСР та Міненерго СРСР Зіньківському РВУМВС коштів для виплати такої премії працівникам, які приймали безпосередню участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, тому одноразову премію за липень, серпень 1986 року у розмірі 116,51крб. та 400 крб. враховано безпідставно.

Враховуючи розяснення, надані листом Міністерства праці та соціальної політики України від 03.06.2010 року № 5864/0/14-10/20, відповідно до частини 1 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для обчислення пенсії враховується заробіток одержаний за роботу в зоні відчуження 1986-1990 роках, тому підстави для врахування доплати за час перебування в резерві в стані бойової готовності в заробіток для обчислення пенсії відсутні.

Також згідно акту перевірки №376 від 28.05.2012 року карточки грошового забезпечення та довідки про заробітну плату № 7997 від 15.11.2016 року встановлено, що підтвердити достовірність розрахунку грошового утримання на виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 30.05.2016 року на підставі, якої видана довідка №7997 від 15.11.2016 року не є можливим, так як дані взяті для розрахунків та дані особової картки за липень - серпень 1986 року не співпадають з фактично виплаченою заробітною платою згідно особової картки за вищевказаний період. В особовій картці по нарахуванню заробітної плати ОСОБА_1 за 1986 рік премія відповідно до п.п.4 п. 1 ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7 в розмірі 60% тарифної ставки (окладу) не нарахована і не виплачена, одноразова премія передбачена п.п.3 п.1 цієї постанови (не більше як 400 крб.) не нарахована і не виплачена.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що довідка про заробітну плату від 15.11.2016 № 7997, виданої Зіньківським РВУМВС за період служби ОСОБА_1 в зоні відчуження з 25.07.1986 р. по 25.08.1986р., видана з порушенням норм чинного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач як субєкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вище викладене, постанова Зіньківського районного суду Полтавської області від 20.01.2017 року у справі № 530/1776/16-а не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області задовольнити.

ОСОБА_2 Зіньківського районного суду Полтавської області від 20.01.2017р. по справі № 530/1776/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Зіньківському районі про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

ОСОБА_2 набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови виготовлений 06.03.2017 р.