Справа № 348/8/17
Суддя: Мужик І.І.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/8/17

09 березня 2017 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді: Мужика І.І.

секретаря: Дмитрук С.І.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Жукової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об"єднаного управління Пенсійного Фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

В судовому засіданні позивач по справі ОСОБА_1 позов підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, яку просить задоволити та визнати дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області неправомірними та зобов»язати вчинити певні дії.

Представник відповідача - Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області Жукова О.О. позов не визнала і просить в його задоволенні відмовити, оскільки він безпідставний.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.71 КАС України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи,перевіривши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст.2 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду для оскарження будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Зі змісту ст.71 КАС України випливає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності його рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них та їхніх сімей.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 18 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийнятті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 1 статті 71 КАС України закріплює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки відповідач по справі в силу норм ст.3 КАС України є суб'єктом владних повноважень, то застосуванню при розв'язанні спору підлягають норми ч.2 ст.71 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

У відповідності з вимогами ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та важкими умовами праці, за Списками №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМ України, і за результатами атестації робочих місць.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України від 12.08.1993 року №637 передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до п. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058 - ІV (далі Закон № 1058) періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1, 05 вересня 2001 року на підставі наказу №4-к був прийнятий на роботу в дочірнє товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельне управління - 57» на посаду «монтажник стальних та залізобетонних конструкцій 4-го розряду».

07.10.2006 року позивач по справі ОСОБА_1 на підставі наказу №88-к був звільнений з роботи у зв'язку із переведенням у ВАТ «Уренгойгазбудмонтаж».

09.10.2006 року на підставі наказу №417-к позивач по справі був прийнятий на роботу в ВАТ «Уренгойгазбудмонтаж» на посаду «монтажник стальних та залізобетонних конструкцій 5-го розряду».

31.07.2007 року на підставі наказу №317-к був ОСОБА_1 звільнений з роботи у зв'язку із закінченням строку дозволу на роботу.

23.11.2007 року на підставі наказу №484-к позивач був прийнятий на роботу у ВАТ «Уренгойгазбудмонтаж» на посаду «монтажник стальних та залізобетонних конструкцій 5-го розряду».

31.10.2009 року позивача по справі ОСОБА_1 на підставі наказу №211-к звільнено з роботи у зв'язку із закінченням строку трудового договору.

19.11.2009 року на підставі наказу №234-к ОСОБА_1 був прийнятий на роботу у ВАТ «Уренгойгазбудмонтаж» на посаду «монтажник стальних та залізобетонних конструкцій 5-го розряду».

30.10.2010 року на підставі наказу №332-к позивач по справі був звільнений з роботи у зв'язку із закінченням строку дозволу на роботу.

Весь стаж роботи на вищевказаному підприємстві позивача по справі ОСОБА_1 підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці з посиланням на дату та номер наказів про прийняття та звільнення з роботи (ас.5-11).

У зв'язку з досягненням 56 - річного віку позивач по справі ОСОБА_1 01.07.2016 року звернувся до Надвірнянського об'єднаного управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області для призначення пенсії за віком по Списку №2.

При цьому до заяви позивачем по справі ОСОБА_1 було подано пакет документів про його стаж роботи, в тому числі уточнюючі довідки, довідки про заробітну плату та посвідчення про проживання у гірському населеному пункті (ас.12-39,42-44).

Однак, згідно листа Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 09.09.2016 року №4642/03 позивачу по справі ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком по Списку №2 у зв'язку із відсутністю необхідного стажу роботи у шкідливих умовах по Списку №2. Право на перехід на пенсію за віком по Списку №2 ОСОБА_1 набуде при представлені копій наказів про проведення атестації робочих місць (ас.45-46).

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набув чинності з 01.01.2004 р., до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» збережені умови призначення пенсій особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списками № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а саме: право на призначення пенсії визначається відповідно до вимог щодо стажу і віку, встановлених Законом України «Про пенсійне забезпечення». Для осіб, які працювали на вказаних роботах передбачено зниження пенсійного віку (на 5 років - за тривалість роботи за Списком № 2 - 12 років 06 місяців).

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам. А тому чоловікам при заниженому пенсійному віці 56 років для призначення пенсії по віку за Списком 2 необхідний пільговий стаж має складати не менше 10 років.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядку), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

На підтвердження свого права на пенсію на пільгових умовах за Списком №2 крім трудової книжки позивач по справі ОСОБА_1 подав до Надвірнянського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області довідку про уточнення особливих умов праці видану ВАТ «Уренгойгазбудмонтаж» за №191/15 від 26.08.2015 року, поіменний список працівників, які користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення на 2006 рік, перелік робочих місць, найменування професій і посад, працівники яких користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення у зв'язку із особливими умовами праці від 15.01.2007 року; поіменний список працівників, які користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення на 2007 рік; перелік робочих місць, найменування професій і посад, працівники яких користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення у зв'язку із особливими умовами праці від 15.01.2008 року, перелік робочих місць, найменування професій і посад, працівники яких користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення у зв'язку із особливими умовами праці від 05.02.2009 року, поіменний список працівників, які користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення від 05.02.2009 року; поіменний список працівників, які користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення від 11.01.2010 року за 2009 рік; перелік робочих місць, найменування професій і посад, працівники яких користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення у зв'язку із особливими умовами праці від 13.01.2011 року за 2010 рік (ас.12-39).

Інших уточнюючих документів, які б підтвердили проведення атестації у даному підприємстві на даний час позивач по справі ОСОБА_1 надати немає можливості, оскільки документи по особовому складу в архів на зберігання не поступали, що підтверджується повідомленням відділу по справах архівів Адміністрації м. Уренгой №1204-02/4097 від 16.11.2015 року (ас.40).

Позивачем по справі ОСОБА_1 також було подано до Надвірнянського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області довідки про заробітну плату за №5,6,7 від 21.07.2016 року (ас.42-44).

Також при розрахунку пенсії позивачу по справі ОСОБА_1 відповідач не врахував районних коефіцієнтів та північної надбавки, мотивуючи тим, що Законом СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» від 15.05.1990 року № 1480-I, незважаючи на те, що з 1991 року в Україні було прийнято свої нормативно-правові акти, які регулюють суспільно-правові відносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України, в тому числі і заробітної плати (доходів), які мають бути враховані при обчисленні пенсії.

У період з 05.09.2001 року по 07.10.2006 року позивач по справі ОСОБА_1 працював на посаді «монтажник стальних та залізобетонних конструкцій 4-го та 5-го розряду» в ДТОВ «Будівельне управління - 57» та ВАТ «Уренгойгазбудмонтаж».

Вищевказані підприємстві знаходилися на території м. Новий Уренгой Ямало-Ненецького автономного округу (Росія), яка згідно Постанови Ради Міністрів СРСР від 10.10.1967 року №1029 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах крайньої Півночі і в місцях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» віднесена до районів Крайньої Півночі.

Згідно із ст. 41 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV до заробітної плати для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII було передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до підпункту "д" пункту 15 «Інструкції про порядок утримання страхових внесків і використання коштів державного соціального страхування», затвердженої постановою Президії ВЦРПС від 29.02.1960 року, в загальну суму заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески, включалися районний коефіцієнт та надбавка.

Згідно із «Положенням про порядок призначення та виплати державних пенсій» від 03.08.1972 року, Законом СРСР "Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР" від 15.05.1990 року особам, які проживали у районах, де до заробітної плати робітників і службовців встановлено районні коефіцієнти, при призначенні пенсій враховувалася фактична заробітна плата, обчислена із застосуванням районного коефіцієнта.

Статтею 6 «Угоди про гарантії прав громадян - держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» від 13.03.1992 року визначено, що для встановлення права на пенсію, громадянам держав - учасниць Угоди, враховується трудовий стаж набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в силу цієї Угоди. Обчислення пенсії проводиться з заробітку за період роботи, який зараховується в трудовий стаж.

Відповідно до Конституції України та чинного законодавства України, міжнародна угода, ратифікована Верховною Радою України має перевагу над чинним законодавством України, в тому числі і в галузі пенсійного забезпечення.

Позивач по справі ОСОБА_1 працював в районах Крайньої Півночі та подав до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області довідки про заробітну плату, з посиланням на первинні документи, особові рахунки по заробітній платі та інші уточнюючі документи, які підтверджують те, що він отримував заробітну плату з районними коефіцієнтами та північною надбавкою, таким чином на позивача по справі ОСОБА_1 поширюється дія Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992року.

А тому, суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі прийшов до висновку про задоволення позову.

На підставі ст.ст. 18, 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 163, 167, 186, 254 КАС України, суд,-

Постановив:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати неправомірними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.

Зобов'язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового трудового стажу роботу у дочірньому товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельне управління - 57» період роботи з 05.09.2001 року по 07.10.2006 року та роботу у ВАТ «Уренгойгазбудмонтаж» період з 09.10.2006 року по 31.07.2007 року, з 23.11.2007 року по 31.10.2009 року та з 19.11.2009 року по 30.10.2010 року на посаді «монтажник стальних та залізобетонних конструкцій 4-го та 5-го розряду», яка передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 (Розділ 27, підрозділ 2290000а-14612) та за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 (Розділ 27, підрозділ 27а), призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 01.07.2016 року пенсію за Списком №2.

Визнати неправомірними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо неврахування при розрахунку пенсії ОСОБА_1 сум районного коефіцієнту та північної надбавки при визначенні розміру заробітної плати, яку ОСОБА_1 отримував у ВАТ «Уренгойгазбудмонтаж».

Зобов'язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.09.2016 року з урахуванням розміру заробітної плати з районним коефіцієнтом та північними надбавками, яку ОСОБА_1 отримував у ВАТ «Уренгойгазбудмонтаж» у період роботи з 05.09.2001 року по 07.10.2006 року згідно довідок, виданих ВАТ «Уренгойгазбудмонтаж» за №5,6,7 від 21.07.2016 року, а також дорахувати, виплатити ОСОБА_1 недоплачені суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ст. 186 КАС України через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Мужик І.І.

Повний текст постанови виготовлено 13.03.2017 року.