Справа № 819/56/17
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/56/17

07 лютого 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Білоус І.О.

при секретарі судового засідання Риндюк В.Т.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління Держпраці у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі ФОП ОСОБА_2, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Держпраці у Тернопільській області (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 20.12.2016 р. № ТЕ 154/2/19-01-037/363.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач необґрунтовано та безпідставно зробив висновок про порушення позивачем вимог трудового законодавства, а відтак протиправно, на підставі акта перевірки від 07.12.2016 р. № 19-01-037/363, наклав на ФОП ОСОБА_2 штраф у розмірі 48 000 грн. згідно постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 20.12.2016 р. № ТЕ 154/2/19-01-037/363. Позивач не вчиняв дій, за які притягнуто його до відповідальності, що підтверджується постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.01.2017 р. у справі № 607/14938/16-п провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 08.12.2016 р. № 19-01-037/246 закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, тобто за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в адміністративному позові, просив позов задовольнити.

В поданих до суду письмових запереченнях проти адміністративного позову від 31.01.2017р. відповідач позовні вимоги не визнав з таких підстав (а. с. 24-26). Оскаржуване рішення прийняте у звязку з виявленням порушення вимог трудового законодавства: ФОП ОСОБА_2 у період з 11.02.2016 р. по 26.10.2016 р. використовував працю ОСОБА_3, яка працювала у кафе-піцерії "Маяк" на посаді кухаря холодного цеху, без оформлення трудового договору та повідомлення Державної фіскальної служби в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 р. № 413. Згідно пояснень позивача ОСОБА_3 приходила на ознайомлення з посадою кухаря холодного цеху, при цьому це тривало з 11.02.2016 р. по 26.10.2016 р., що підтверджує факт її незаконного працевлаштування позивачем. За таких підстав, відповідач просив суд прийняти рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання представник відповідача управління Держпраці у Тернопільській області не прибув, хоча відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, причини неприбуття до суду не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі не надходило.

З урахуванням вимог частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та у зв'язку із неприбуттям представника відповідача управління Держпраці у Тернопільській області, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, розгляд справи не відкладався і справу вирішено на підставі наявних у ній доказів, за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при постановленні рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 21.09.2005 р. зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 № 030651 від 21.09.2005 р. та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а. с. 14-15).

З матеріалів справи вбачається, що на адресу управління Держпраці у Тернопільській області листом Тернопільської місцевої прокуратури від 22.11.2016 р. № 82-50р-16 (а. с. 27) надіслано за належністю для розгляду та вирішення в межах наданих законом повноважень звернення ОСОБА_3 з приводу порушення вимог трудового законодавства ФОП ОСОБА_2 (а. с. 28). З цих же підстав, ОСОБА_3 особисто звернулась до управління Держпраці у Тернопільській області із заявою від 22.11.2016 р. (а. с. 29). Головний державний інспектор управління Держпраці у Тернопільській області ОСОБА_4 прийняла пояснення від 22.11.2016 року, у яких ОСОБА_3 по суті заданих запитань пояснила наступне (а. с. 30). Працювала в барі "Маяк" кухарем без оформлення трудових відносин з 11.02.2016 р. по 26.10.2016 р. В її обовязки входило приготування салатів. Режим роботи закладу з 10.00 год. по 23.00 год., її робочий час з 10.00 год. до 20.00 год., 4 через 4 дня. Заробітна плата виплачувалась готівкою, у відомостях не розписувалась. Підприємець ОСОБА_2 використовує працю найманих працівників без оформлення трудових договорів. За жовтень їй заробітна плата не виплачена. Пояснення написані власноручно. Додається копія особистої медичної книжки та листок непрацездатності.

З метою розгляду звернення управління Держпраці у Тернопільській області отримало погодження Державної служби України з питань праці від 24.11.2016 р. № 11691/4.3/4.1-дп-16 на проведення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_2 (а. с. 33).

Згідно наказу від 28.11.2016 р. № 474 "Про проведення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_2 Б." (а. с. 474) та направлення на проведення перевірки субєкта господарювання від 28.11.2016 р. № 287 (а. с. 35), у період з 01.12.2016 р. по 07.12.2016 р. проведено перевірку додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, результати якої відображені в акті перевірки від 07.12.2016 р. № 19-01-037/363 (а. с. 39-40).

В ході проведення перевірки встановлено ряд порушень, зокрема, пункту 6 частини першої статті 24 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), а саме: ФОП ОСОБА_2 у період з 11.02.2016 р. по 26.10.2016 р. використовував працю ОСОБА_3, яка працювала у кафе-піцерії "Маяк" на посаді кухаря холодного цеху, без оформлення трудового договору та повідомлення Державної фіскальної служби в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 р. № 413. Згідно відміток у акті, субєкт господарювання відмовився від підписання акту перевірки від 07.12.2016 р. № 19-01-037/363.

Головний державний інспектор управління Держпраці у Тернопільській області ОСОБА_4 прийняла пояснення від 01.12.2016 року, у яких ФОП ОСОБА_2 по суті заданих запитань пояснив, що ОСОБА_3 в барі "Маяк" не працювала, вона приходила на ознайомлення з посадою кухарю холодний цех. Пояснення написані власноручно (а. с. 38).

Листом управління Держпраці у Тернопільській області від 14.12.2016 р. № 2412/01-05-12.2/16 ФОП ОСОБА_2 було повідомлено про розгляд справи про накладення фінансових санкцій 20.12.2016 р. о 11.45 год. (а. с. 42).

За результатами акта перевірки від 07.12.2016 р. № 19-01-037/363, виконувачем обовязків начальника управління Держпраці у Тернопільській області ОСОБА_5 винесено постанову від 20.12.2016 р. № ТЕ 154/2/19-01-037/363 про накладення на ФОП ОСОБА_2 штрафу у розмірі 48 000 грн., на підставі абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України (а. с. 11).

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню управління Держпраці у Тернопільській області, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. № 100 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 р. № 929-р, функції і повноваження Державної інспекції України з питань праці передані правонаступникам Державній службі України з питань праці та її територіальним органам.

Згідно пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. № 96 (далі Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Пункт 1 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 27.03.2015 р. № 340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.04.2015 р. за № 438/26883 (далі Положення № 340), передбачає, що Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області (далі - Управління Держпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується. Голови обласних державних адміністрацій координують діяльність Управлінь Держпраці і сприяють їм у виконанні покладених на них завдань. Повноваження Управлінь Держпраці поширюються на територію відповідної області.

Пунктом 2 Положення № 340 визначено, що Управління Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами Міністра соціальної політики, іншими актами законодавства України, а також цим Положенням.

Згідно підпункту 5 пункту 4 Положення № 340 управління Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Статтею 259 КЗпП України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

До набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України про затвердження порядку проведення перевірок за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, діє Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затверджений наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 № 390, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.07.2012 р. за № 1291/21603 (далі Порядок № 390).

Пункт 2 Порядку № 390 визначає, що право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці (далі - Інспектор).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 390 інспектор може проводити планові та позапланові перевірки; позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення.

З матеріалів справи вбачається, що проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог законодавства про працю, в тому числі пункту 6 частини першої статті 24 КЗпП України. Зокрема, ФОП ОСОБА_2 у період з 11.02.2016 р. по 26.10.2016 р. використовував працю ОСОБА_3, яка працювала у кафе-піцерії "Маяк" на посаді кухаря холодного цеху, без оформлення трудового договору та повідомлення Державної фіскальної служби в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 р. № 413. Згідно письмових пояснень позивача встановлено, що ОСОБА_3 не працювала у кафе-піцерії "Маяк", а лише приходила на ознайомлення з посадою кухар на холодний цех.

В силу приписів статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим:

1) при організованому наборі працівників;

2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я;

3) при укладенні контракту;

4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі;

5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу);

6) при укладенні трудового договору з фізичною особою;

7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Забороняється укладення трудового договору з громадянином, якому за медичним висновком запропонована робота протипоказана за станом здоров'я.

Частиною першою статті 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" передбачений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. № 509 (далі Порядок № 509).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі:

рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Як встановлено судом, за результатами перевірки позивача складено акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове соціальне страхування від 07.12.2016 р. № 19-01-037/363, в якому зафіксовано виявлені порушення законодавства про працю. За вчинення порушень ФОП ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі частини третьої статті 41 КУпАП згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 08.12.2016 р. № 19-01-037/246 та накладено штраф у розмірі 48 000 грн. на підставі абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України згідно постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 20.12.2016 р. № ТЕ 154/2/19-01-037/363.

Водночас, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.01.2017 р. у справі № 607/14938/16-п провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 41 КУпАП згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 08.12.2016 р. № 19-01-037/246 закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП (а. с. 12-13), тобто за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

В частині доводів представника позивача про відсутність складу адміністративного правопорушення в справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 41 КУпАП, то суд враховує, що згідно з частиною четвертою статті 72 КАС України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Суд враховує обставини встановлені постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.01.2017 р. у справі № 607/14938/16-п, яка набрала законної сили 23.01.2017 р. згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, в частині чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно особою, щодо якої постановлено.

Так, Тернопільський міськрайонний суду Тернопільської області, враховуючи встановленні обставини, прийшов до висновку, що матеріалами справи не доведено факту використання підприємцем ОСОБА_2 праці ОСОБА_3 і того, що вона працювала у кафе-піцерії "Маяк" на посаді кухаря холодного цеху, а відтак і необхідність оформлення з нею трудового договору, що в свою чергу повністю спростовує викладені, на думку перевіряючого, в пунктах 2-4 протоколу про адміністративне правопорушення від 08.12.2016 р. № 19-01-037/246 порушення підприємцем ОСОБА_2 вимог законодавства про працю.

Слід зазначити, що при розгляді даної справи, відповідачем було подано ті ж докази, які були предметом дослідження у справі № 607/14938/16-п. Інших доказів наявності трудових відносин між позивачем та ОСОБА_3 відповідачем не подано та судом не здобуто.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними доказами порушення позивачем вимог пункту 6 частини першої статті 24 КЗпП України, а отже і наявності підстав, передбачених абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України, для прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 20.12.2016 р. № ТЕ 154/2/19-01-037/363, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов слід задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, то до відшкодування позивачу ФОП ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сума судового збору у розмір 1 600 грн.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову виконувача обовязків начальника управління Держпраці у Тернопільській області ОСОБА_5 від 21.12.2016 р. № ТЕ 154/2/19-01-037/363 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 у розмірі 48 000 (сорок вісім тисяч грн.)

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Держпраці у Тернопільській області (вул. Шпитальна 7 м. тернопіль ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії МС 129114, виданий Тернопільським МУУМВС України в Тернопільській області 31.12.1999 р., який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 Тернопільської обл.) 1 600 (одну тисячу шістсот грн.) сплаченого судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Білоус І.О.

копія вірна

Суддя Білоус І.О.