Справа № 2а/2570/3494/2011
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2011-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/2570/3494/2011
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2011 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді - Дякова В.І.,

суддів - Соломко І.І., Непочатих В.О.,

при секретарі - Дурицькій К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації в Чернігівській області, Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до територіального управління Державної судової адміністрації в Чернігівській області, в якому просить: визнати дії відповідача щодо нарахування заробітної плати та довічного грошового утримання, з 27 травня 2011 року по день винесення рішення, протиправними, зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату заробітної плати та довічного грошового утримання з урахуванням індексації та у відповідності до вимог статті 44 Закону України «Про статус суддів», за період з 27 травня 2011 року по день винесення рішення та допустити негайне виконання рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем щомісячна надбавка за вислугу років нараховується та виплачується від посадового окладу, а не від щомісячного заробітку, як того вимагає стаття 44 Закону України «Про статус суддів». Вважає, що відповідачем не в повній мірі виплачується заробітна плата та довічне грошове утримання.

Протокольною ухвалою суду від 19.07.2011 року, за клопотанням представника відповідача, Державна судова адміністрація України та Державне казначейство України були залучені до справи в якості співвідповідачів.

В судове засідання позивач не з'явився від нього до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник територіального управління Державної судової адміністрації в Чернігівській області та Державної судової адміністрації України в судове засідання не зявилась, надіслала суду письмові заперечення, в яких просила розглянути справу без її участі, в задоволенні позовних вимог просила відмовити, посилаючись на те, що позивачу виплачується щомісячна надбавка за вислугу років в розмірі 40% від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, тобто без порушень вимог чинного законодавства України.

Представник Державного казначейства України в судове засідання не зявився, надіслав суду письмові заперечення, в яких просив розглянути справу без його участі, в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

За таких обставин суд вирішив за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Фіксування судового засідання відповідно до ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювалося.

Всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 працює на посаді судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з 29 березня 2004 року, а взагалі працює суддею з 22.08.1982 року і має стаж роботи на посаді судді понад 25 років. У червні 2000 року ОСОБА_1 призначено щомісячне грошове утримання судді, яке станом на 2005 рік становить 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Згідно частини першої статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону України «Про статус суддів» заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.

Частиною четвертою статті 44 зазначеного Закону визначено, що суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: при стажі роботи понад 3 роки - 10 відсотків, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40% від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Судом встановлено, що статус позивача та стаж роботи дає йому право на отримання 40% надбавки від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Проте, відповідачем нараховується та виплачується зазначена надбавка позивачу не із суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, тобто з порушенням вимог статті 44 Закону України «Про статус суддів».

Щодо посилання відповідача на те, що позивачу нараховується щомісячна надбавка за вислугу років виходячи з посадового окладу згідно вимог частини четвертої статті 44 Закону України «Про статус суддів», якою визначено, що суддям, які мають стаж роботи понад 25 років виплачується щомісячна надбавка у розмірі 40% від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи, та постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» суд зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 положення пункту 62 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107, яким внесено зміни до абзацу другого частини четвертої статті 44 Закону України «Про статус суддів», а саме: слова «загальної суми щомісячного заробітку» замінено словами «посадового окладу», визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Верховний суд України в пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» розяснив, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Тому при нарахуванні позивачу щомісячної надбавки за вислугу років відповідач повинен був керуватися вимогами статті 44 Закону України «Про статус суддів» (в редакції від 24.02.1994 року).

Суд вважає, що нарахування та виплата щомісячної надбавки у розмірі 40 % від посадового окладу порушує права позивача, оскільки призводить до зменшення її суми і як наслідком до зменшення заробітної плати судді, що є звуженням гарантії незалежності суддів, оскільки посадовий оклад є лише частиною щомісячного заробітку судді.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, неправильне нарахування відповідачем розміру надбавки за вислугу років призвело до зменшення розміру заробітної плати та довічного грошового утримання.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Керуючись вказаною процесуальною нормою, суд вважає, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та визнати дії територіального управління Державної судової адміністрації в Чернігівській області щодо нарахування заробітної плати та довічного грошового утримання ОСОБА_1 у меншому розмірі ніж передбачено статтею 44 Закону України «Про статус суддів» - протиправними. Зобовязати територіальне управління Державної судової адміністрації в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату заробітної плати та довічного грошового утримання ОСОБА_1 з урахуванням щомісячної надбавки за вислугу років у розмірі 40 % від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, згідно статті 44 Закону України «Про статус суддів», за період з 27 травня 2011 року по 02 серпня 2011 року, з урахуванням індексації та раніше виплачених сум.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_1 про допущення негайного виконання рішення, то суд відмовляє в її задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про: 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання; 7) усунення обмежень у реалізації права на мирні зібрання; 8) накладення арешту на активи, що пов'язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них. Негайно також виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження.

Суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може звернути до негайного виконання постанову: 1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті; 2) протимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Тобто, частинами першою та другою статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений вичерпний перелік постанов суду які виконуються негайно. Питання, що підлягають розгляду по даній справі, не входять у зазначений перелік. Тому відсутні підстави для задоволення позовної заяви про негайне виконання постанови суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації в Чернігівській області, Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України задовольнити частково.

Визнати дії територіального управління Державної судової адміністрації в Чернігівській області щодо нарахування заробітної плати та довічного грошового утримання ОСОБА_1 у меншому розмірі ніж передбачено статтею 44 Закону України «Про статус суддів» - протиправними.

Зобовязати територіальне управління Державної судової адміністрації в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату заробітної плати та довічного грошового утримання ОСОБА_1 з урахуванням щомісячної надбавки за вислугу років у розмірі 40 % від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, згідно статті 44 Закону України «Про статус суддів», за період з 27 травня 2011 року по 02 серпня 2011 року, з урахуванням індексації та раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підпис ОСОБА_2

Судді: підпис ОСОБА_3

підпис ОСОБА_4