Справа № 806/305/17
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2017-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року Житомир справа № 806/305/17

категорія 12.3

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Попова О. Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про стягнення 26304,25 грн.,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить з Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 22.03.2016 по 30.11.2016 в сумі 26 304,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 03.05.2001 по 31.07.2012 працювала на різних посадах в податковій інспекції. 31 липня 2012 року, пропрацювавши повний робочий день, позивач звільнився з посади головного державного інспектора юридичного сектору Володарсько-Волинської МДПІ за угодою сторін, відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. Зазначає, що в день звільнення їй не були виплачені кошти, внаслідок чого позивач звернулася до суду за захистом порушених прав. Вказує, що відповідно до постанови Житомирського адміністративного суду від 21 березня 2016 року по справі 806/378/16 за позовом ОСОБА_1 до Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про стягнення посадового окладу, надбавки за спеціальне звання, винагороди за вислугу років та середнього заробітку за час затримки розрахунку позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 недонараховані та невиплачені при звільненні посадовий оклад у розмірі 67 грн. 18 коп., надбавку за спеціальне звання у розмірі 44 грн. 55 коп., винагороду за вислугу років у розмірі 33 грн. 52 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 20 жовтня 2015 року до 21 березня 2016 року у розмірі 16083 грн. 17 коп. Позивач наголошує, що постанову Житомирського адміністративного суду від 21 березня 2016 року, яку частково скасовано постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року, було виконано в повному обсязі лише 30 листопада 2016 року. На думку позивача, мала місце затримка розрахунку, а тому до відповідача повинні застосуватися положення ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с. 66).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Про дату, час, та місце проведення слухання повідомлений належним чином. Подав до суду письмові заперечення, в яких зазначає, що Коростенською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області, як правонаступником Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області, належним чином виконано постанову Житомирського адміністративного суду від 21 березня 2016 року по справі 806/378/16 та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року. Вказує, що відповідно квитанції №63 від 28.10.2016 перераховано на користь позивача 739,83 грн. середнього заробітку за час затримку розрахунку та згідно квитанції №34 від 30.11.2016 перераховано 145,25 грн. складових заробітної плати. На думку відповідача, позивач у вказаному позові звертається з вимогою виплати середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, а не затримку розрахунку в розуміння ст. 116,117 КЗпП України, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. (а.с. 49-51).

Зважаючи на неявку сторін у судове засідання, керуючись приписами ст. 41 та ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно по приписів ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом в адміністративній справі №806/378/16 за позовом ОСОБА_1 до Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про стягнення посадового окладу, надбавки за спеціальне звання, винагороди за вислугу років та середнього заробітку за час затримки розрахунку встановлено наступне.

ОСОБА_1 у період з 3 травня 2001 року до 31 липня 2012 року працювала на різних посадах у Володарсько-Волинській ОДПІ. Оскільки у день звільнення з роботи ОСОБА_1 не було виплачено усі суми, що належать до сплати, вона звернувся до суду за захистом порушених прав. Відповідач у справі №806/378/16 надав до суду розрахунок розбіжностей окладу, надбавки за спеціальне звання, винагороди за вислугу років по періодах, нарахованих позивачем, погодився із розрахунками позивача щодо не донарахування та невиплати їй: посадового окладу у розмірі 67 грн. 18 коп., а саме: за квітень 2012 року у розмірі 31 грн. 91 коп., за червень 2012 року у розмірі 35 грн. 27 коп.; надбавки за спеціальне звання у розмірі 44 грн. 55 коп., а саме: за листопад 2011 року у розмірі 10 грн. 00 коп., за грудень 2011 року у розмірі 10 грн. 00 коп., за січень 2012 року у розмірі 9 грн. 00 коп., за лютий 2012 року у розмірі 9 грн. 53 коп., за квітень 2012 року у розмірі 2 грн. 86 коп., за червень 2012 року у розмірі 3 грн. 16 коп.; винагороди за вислугу років у розмірі 33 грн. 52 коп., а саме: за листопад 2011 року у розмірі 3 грн. 00 коп., за грудень 2011 року у розмірі 3 грн. 00 коп., за січень 2012 року у розмірі 2 грн. 70 коп., за лютий 2012 року у розмірі 2 грн. 86 коп., за квітень 2012 року у розмірі 10 грн. 43 коп., за червень 2012 року у розмірі 11 грн. 53 коп. Відповідно до довідки Володарсько-Волинської ОДПІ від 23 жовтня 2015 року №1660/05-01 середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 на день звільнення (31 липня 2012 року) становила 150 грн. 31 коп. (а.с. 12-13).

Житомирським апеляційним адміністративним судом у справі №806/378/16 встановлено, що позивач звільнилася з Володарсько-Волинської ОДПІ 31.07.2012, однак просила суд стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку не з дня звільнення, а з наступного дня після звернення до Володарсько-Волинської ОДПІ із заявою про проведення розрахунку - з 20 жовтня 2015. Відповідно до довідки Володарсько-Волинської ОДПІ від 23 жовтня 2015 №1660/05-01середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 на день звільнення (31 липня 2012 ) становила 150 грн. 31 коп. Середній заробіток за час затримки розрахунку підлягає стягненню з відповідача із розрахунку 107 робочих днів. Разом із тим, при розгляді даної справи необхідно взяти до уваги і такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати. Оскільки середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 складала 3150 грн. (20+22:2х 150) - а недоплачена сума складає лише 145,25 грн. - то враховуючи неістотність цієї суми відносно розміру її заробітку, доцільним є застосувати принцип співмірності та зменшити за таких обставин розмір відшкодування позивачу заробітку за час затримки розрахунку. Відтак, з врахуванням принципу справедливості та співмірності (розмір середньомісячної заробітної плати позивач становив - 3150 грн., сума заборгованості невиплаченої заробітної плати складає 145,25 грн., що становить 4,6% від заробітної плати, середній заробіток за весь час затримки - 16083 грн.), на користь позивача підлягають стягненню кошти в сумі 739,83 грн. ( 4,6 % від суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку). (а.с. 14).

Відповідно до Переліку територіальних органів ДФС, які реорганізуються, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від від 4 листопада 2015 р. N 892 "Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби", Володарсько-Волинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС реорганізована шляхом приєднання до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС.

Квитанцією №63 від 28.10.2016 перераховано на користь позивача 739,83 грн. середнього заробітку за час затримку розрахунку. Квитанцією №34 від 30.11.2016 ОСОБА_1 перераховано 145,25 грн. складових заробітної плати. (а.с. 17).

Враховуючи, що судове рішення по справі №806/378/16 виконано лише 30 листопада 2016 року, та вважаючи, що з боку відповідача має місце невиплата середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 22.03.2016 по 30.11.2016 в сумі 26 304,25 грн., позивач звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам суд зазначає наступне.

Статтею 43 Конституції України проголошено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 1 статті 47 Кодексу законів про працю України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу.

Відповідно до положень ст. 94 Кодексу законів про працю України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з статтею 2 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР "Про оплату праці" до структури заробітної плати відноситься основна заробітна плата, додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У відповідності до статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Частиною 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про застосування судами законодавства про оплату праці" визначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні плати, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до частини 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про застосування судами законодавства про оплату праці" розмір середньої заробітної плати визначається згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

Як встановлено із наявної в матеріалах справи довідки Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області від 23 жовтня 2015 року №1660/05-01 середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 на день звільнення (31 липня 2012 року) становила 150 грн. 31 коп. (а.с.16).

Із наявних у матеріалах справи копій квитанцій встановлено, що квитанцією №63 від 28.10.2016 перераховано на користь позивача 739,83 грн. середнього заробітку за час затримку розрахунку. Квитанцією №34 від 30.11.2016 ОСОБА_1 перераховано 145,25 грн. складових заробітної плати. (а.с. 17).

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що постанову Житомирського адміністративного суду від 21 березня 2016 року, яку частково скасовано постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року, було виконано в повному обсязі лише 30 листопада 2016 року, що також визнано відповідачем у письмових запереченнях.

Відповідно до змісту положень Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження.

Здійснивши системний аналіз правових норм та наявних у матеріалах справи доказів, суд погоджується із доводами позивача про обґрунтованість наявності затримки розрахунку з 22 березня 2016 року по 30 листопада 2016 року.

Середній заробіток за час затримки розрахунку підлягає стягненню з відповідача із розрахунку 175 робочих днів х 150 грн. 31 коп. = 26 304,25 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем доведено, наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, а відповідачем не спростовано протиправність дій Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області щодо не сплати на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 22.03.2016 по 30.11.2016 в сумі 26 304,25 грн., тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 41, 71, 86, 128, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,,

постановив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 22 березня 2016 року по 30 листопада 2016 року у розмірі 26 304 грн. 25 грн.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова

Повний текст постанови виготовлено: 10 березня 2017 р.