Справа № 826/14049/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 лютого 2017 року № 826/14049/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., суддів: Качура І.А., Мазур А.С., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомДочірнього підприємства «Апрітек»
до третя особаМіністерства юстиції України Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Яцюти Андрія Владиславовича Товариство з обмеженою відповідальністю «СТЕССО»
провизнання протиправними рішень та зобов'язання вчинити дії, -

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Дочірнього підприємства «Апрітек» (надалі - позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (надалі - відповідач 1) та Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Яцюти Андрія Владиславовича (надалі - відповідач 2), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «СТЕССО», в якому з урахуванням заяви від 19.12.2016 року, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2596/5 від 30.08.2016 року «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень»;

- зобов'язати Міністерство юстиції України скасувати запис про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.06.2016 року №30155244, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Демченко М.О.;

- зобов'язати Міністерство юстиції України відновити дію рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.06.2016 року №30155244, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Демченко М.О. шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- визнати протиправними та скасувати чотири рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняті державним реєстратором прав на нерухоме майно Яцютою Андрієм Владиславовичем (КП «СОЛОМ'ЯНКА-СЕРВІС»): індексний номер 31673731 від 03.10.2016 року, 09:56:29 год.; індексний номер 31674209 від 03.10.2016 року, 10:14:21 год.; індексний номер 31696112 від 04.10.2016 року, 10:28:26 год.; індексний номер 31696675 від 04.10.2016 року, 10:42:02 год.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України винесений з порушенням норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015 року, внаслідок чого ДП «Апрітек» було позбавлене належного йому нерухомого майна. Безпідставне скасування відповідачем 1 рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно потягло за собою прийняття відповідачем 2 подальших незаконних рішень про виділ часток з належного Позивачу нерухомого майна та відчуження його на користь іншої особи.

Відповідач 1 надав письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог, з огляду на те, що Міністерство юстиції України задовольняючи скаргу в порядку ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та скасовуючи рішення про державну реєстрацію права власності діяло в межах своїх повноважень та у відповідності з вимогами законодавства. Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, заперечень проти позову не надали.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про розгляд справи.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про розгляд справи.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва встановив наступне.

Згідно передавального акту б/н від 22.04.2016 року ТОВ «СТЕССО» передало, а ДП «Апрітек» прийняло у власність нежитловий адміністративний будинок (Літ.А), який знаходиться за адресою - вул. Тампере, 5, м. Київ, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 66 (надалі - Будівля). На момент підписання передавального акту право власності на Будівлю було зареєстровано за ТОВ «СТЕССО» на підставі рішення про державну реєстрацію прав № 28790753 від 17.03.2016 року.

В свою чергу, передавальний акт підписаний сторонами на виконання оформленого Протоколом №2/2016 від 11.04.2016 року рішення Ради директорів Акціонерної Компанії «СЕНКАТЕЛ», як єдиного учасника/власника ТОВ «СТЕССО» та ДП «Апрітек».

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.06.2016 року за ДП «Апрітек» було зареєстровано право власності на спірну будівлю, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №61953690. Відомості про наявність арештів, інших обтяжень під час реєстрації права власності ДП «Апрітек» відсутні.

Підставою внесення запису про право власності за позивачем стало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.06.2016 року №30155244, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Демченко М.О.

Так, 09.06.2016 року відбулась реєстрація зміни складу учасників та керівника ТОВ «СТЕССО», яку, як зазначає позивач, було проведено незаконно на підставі підроблених документів, внаслідок чого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань була внесена недостовірна інформація про єдиного учасника ТОВ «СТЕССО» - компанію «ТПН С.А.».

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що по факту підробки документів та захоплення спірної будівлі були порушені кримінальні провадження №0006226, №0008861.

Судом також встановлено, що ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01.07.2016 року у справі № 755/10128/16-к в рамках кримінального провадження № 000107 було накладено арешт на Будівлю.

В серпні 2016 року громадянин ОСОБА_3 від імені Компанії «ТПН С.А.», як нового учасника ТОВ «СТЕССО», в порядку ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» звернувся до Міністерства Юстиції України зі скаргою від 12.08.2016 року, в якій просив скасувати рішення державного реєстратора Демченко М.О. індексний номер 30155244 від 22.06.2016 року про реєстрацію права власності на Будівлю за ДП «Апрітек».

За результатами розгляду цієї скарги 30.08.2016 року Міністерством юстиції України видано Наказ №2596/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», яким: скаргу ОСОБА_3 (представника за довіреністю Компанії «ТПН С.А.») від 12 серпня 2016 року задоволено повністю; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.06.2016 року №30155244, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Демченко М.О. (відповідно до якого право власності на спірну будівлю було зареєстровано за позивачем); виконання наказу покладено на Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України.

Внаслідок виконання Наказу від 30.08.2016 року №2596/5 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було відновлено попередній запис від 17.03.2016 року про право власності ТОВ «СТЕССО», внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав від 17.03.2016 року, що підтверджується Інформаційною довідкою від 31.08.2016 року №66965002, яка міститься в матеріалах справи.

Також, з наданої в матеріали справи інформаційної довідки від 23.11.2016 року №73723943 Судом встановлено, що в жовтні 2016 року державним реєстратором Комунального підприємства «Солом'янка-Сервіс» Яцютою А.В. були проведені реєстраційні дії по виділу часток (окремих груп приміщень) з будівлі та прийняті рішення про реєстрацію прав власності на новоутворені об'єкти, а саме: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 31674209 від 03.10.2016 року, згідно якого зареєстровано право власності на новоутворену групу приміщень №7, загальною площею 924,2 кв.м., за ТОВ «СТЕССО»; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №31673731 від 03.10.2016 року, згідно якого зареєстровано право власності на новоутворену групу приміщень №8, загальною площею 998,8 кв.м., за ТОВ «СТЕССО»; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №31696675 від 04.10.2016 року, згідно якого (на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 01.10.2016 року та протоколу ТОВ «СТЕССО» №1/10 від 01.10.2016 року) право власності на групу приміщень №7, загальною площею 924,2 кв.м., було зареєстровано за ТОВ «Срібна зірка»; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №31696112 від 04.10.2016 року, якого (на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 01.10.2016 року та протоколу ТОВ «СТЕССО» №1/10 від 01.10.2016 року) право власності на групу приміщень №8, загальною площею 998,8 кв.м., було зареєстровано за ТОВ «Срібна зірка».

Докази того, що на момент вчинення державним реєстратором Яцютою А.В. зазначених вище реєстраційних дій було скасовано арешт на спірну будівлю, який накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01.07.2016 у справі №755/10128/16-к, відсутні.

Позивач, вважаючи протиправним Наказ Міністерством юстиції України від №2596/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», в результаті чого також вважає протиправними похідні від наказу рішення державного реєстратора Яцюти А.В., звернувся з даним позовом до адміністративного суду.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV цей закон регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Статтею 7 Закону № 1952-IV до повноважень Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень віднесено розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та прийняття обов'язкових до виконання рішень, передбачених цим Законом.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів визначений статтею 37 Закону № 1952-IV, а також Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128.

Зокрема, відповідно до ст. 37 Закону №1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону №1952-IV, в редакції, що була чинною на час прийняття Відповідачем 1оспорюваного Наказу, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України або його територіального органу протягом 30 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

В ч. 5 ст. 37 Закону №1952-IV зазначено, що скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено у письмовій формі та має містити:

1) повне найменування (ім'я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника скаржника, якщо скарга подається представником;

2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується;

3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника;

4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

5) засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника в результаті прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі подання скарги на рішення про державну реєстрацію прав);

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

Якщо скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав подається представником скаржника, до скарги додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Відповідно до ч. 8 ст. 37 Закону № 1952-IV Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, зокрема, якщо: скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п'ятою цієї статті; скарга подана особою, яка не має на це повноважень; закінчився встановлений законом строк подачі скарги; розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128 затверджений Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації (надалі - Порядок). Цей Порядок визначає процедуру розгляду відповідно до Закону №1952-IV скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації, територіального органу Мін'юсту, що здійснюється Мін'юстом та його територіальними органами.

Відповідно до п. 3 Порядку, в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права було порушено, що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов'язкові відомості, передбачені Законом.

Відповідно до п. 7 Порядку у разі, коли встановлено порушення вимог Закону щодо строків подання скарги та вимог щодо її оформлення, суб'єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Також, в п. 9 Порядку передбачено, що під час розгляду скарги по суті обов'язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб'єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб'єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Таким чином, законодавством передбачений особливий позасудовий порядок оскарження рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, спрямований на здійснення контролю за дотриманням законодавства в сфері державної реєстрації прав, не допущення порушення прав правовласників як зі сторони суб'єктів державної реєстрації так і зі сторони інших осіб.

Відповідачем 1 надано в матеріали справи копію скарги від 12.08.2016 року за підписом ОСОБА_3, як представника Компанії «ТПН С.А.», та копії доданих до скарги документів, на підставі розгляду яких відповідачем 1 винесено спірний Наказ.

Повноваження ОСОБА_3 підтверджувались доданою до скарги простою письмовою Довіреністю від 25.07.2016 року, виданою уповноваженим представником Компанії «ТПН С.А.» - громадянином України ОСОБА_4

Разом з тим, як вбачається з копії апостильованої Довіреності від 24.04.2015 року, виданої самому ОСОБА_4, строк її дії був встановлений до 31. 07.2016 року, а відтак - на час підписання та подання скарги від 12.08.2016 року ця довіреність була не дійсна.

Довіреністю від 24.04.2015 року нерезидент - Компанія «ТПН С.А.» доручала ОСОБА_4 особисто бути представником її інтересів у відповідних органах та установах. Пунктом 1 розділу «Інші умови та положення» цієї довіреності було передбачено право ОСОБА_4 передоручати всі або будь-які вказані в ній повноваження, проте такі доручення не повинні були виходити за рамки умов та часових обмежень цієї довіреності.

Законодавством встановлено вимоги до форми довіреності, оформленої в порядку передоручення. Так, відповідно до ст. 245 ЦК України довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 247 ЦК України строк довіреності встановлюється у довіреності. Строк довіреності в порядку передоручення, не може перевищувати строку основної довіреності, на підставі якої вона видана.

Відтак, видана в простій письмовій формі довіреність на представника ОСОБА_3 не була дійсною, а відтак - повноваження особи, яка підписала та подала скаргу від імені Компанії «ТПН С.А.» не підтверджена належними доказами.

Додана до скарги копія протоколу Компанії «ТПН С.А.» від 25.07.2016 року не є належним доказом повноважень ОСОБА_3, оскільки цей протокол підписаний не власниками або представниками власників Компанії «ТПН С.А.», а ОСОБА_4, який не наділений повноваженнями вирішувати внутрішні корпоративні питання учасників Компанії. Крім того, надана копія цього протоколу, як і інших доданих до скарги документів, завірені самим ОСОБА_3, у якого відсутні повноваження завіряти документи від імені Компанії «ТПН С.А.».

За таких обставин, Суд приходить до висновку про те, що у відповідача 1 не було правових підстав розглядати та задовольняти скаргу, подану від імені юридичної особи неуповноваженим представником. Враховуючи норми ч. 5 та ч. 8 ст. 37 Закону № 1952-IV та п. 7 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерство юстиції України було зобов'язано відмовити у розгляді такої скарги, не розглядаючи її по суті.

Крім того, в ч. 5 ст. 37 Закону №1952-IV передбачено обов'язкове подання разом зі скаргою засвідчених в установленому порядку копій документів, що підтверджують факт порушення прав самого скаржника в результаті прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі подання скарги на рішення про державну реєстрацію прав).

Суд погоджується з доводами позивача про те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від №30155244 від 22.06.2016 року не стосується безпосередньо прав Компанії «ТПН С.А.», яка не є власником спірної будівлі та не мала щодо неї зареєстрованих прав.

До 22.06.2016 року право власності на спірну будівлю було зареєстровано за ТОВ «СТЕССО». В свою чергу, господарське товариство через свої органи управління самостійно здійснює повноваження по розпорядженню переданим йому у власність учасниками нерухомим майном, в тому числі вживає передбачених законодавством заходів щодо захисту цього майна та речових прав на нього.

Матеріали справи свідчать про те, що ТОВ «СТЕССО» ще станом на 30.06.2016 року було відомо про прийняття державним реєстратором Демченко М.О. рішення №30155244 від 22.06.2016 року. Проте, ТОВ «СТЕССО» в місячний строк зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного реєстратора Демченко М.О. не звернулось.

Передбачений ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV механізм оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав спрямований на захист реальних майнових прав осіб в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно від можливих порушень з боку державних реєстраторів та інших суб'єктів державної реєстрації прав. Розгляд Міністерством юстиції України та його територіальними органами скарги відбувається за умови встановлення як наявності допущених порушень в сфері державної реєстрації прав, так і порушеного внаслідок цього реального права скаржника. При цьому, законодавством встановлені певні обмеження щодо суб'єктів оскарження, строків оскарження тощо, які спрямовані на запобігання можливим зловживанням під час оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав.

Незаконне задоволення скарги неуповноваженого представника юридичної особи, права якої не були порушені прийняттям рішення про державну реєстрацію прав, мало наслідком порушення прав позивача, як власника спірної будівлі.

При цьому, відповідачем 1 не надано доказів належного повідомлення державного реєстратора та позивача про розгляд скарги, як це передбачено п. 9 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, чим позбавлено їх можливості подати письмові пояснення по суті скарги.

Згідно п. 3 розділу 3 Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2016 року №37/5, секретар комісії завчасно повідомляє членів комісії, а також скаржника та/або його представника, суб'єкта оскарження та інших заінтересованих осіб про порядок денний запланованого засідання, дату, час і місце його проведення, а також надає/надсилає членам комісії та зазначеним особам необхідні матеріали в електронному або паперовому вигляді.

Так, під час розгляд справи, відповідачем 1 не було надано суду належних і допустимих доказів повідомлення позивача про засідання Комісії та про надання матеріалів засідання Комісії. Публікація оголошення на сайті відповідача 1, на думку суду, не є належним доказом повідомлення, адже не зазначено конкретної дати такої публікації. З наданих копій повідомлень, адресованих Державному реєстратору прав на нерухоме майно ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» та ДП «Апрітек» неможливо встановити дату складання та надсилання таких повідомлень.

За таких обставин, Суд приходить до висновку про незаконність Наказу від 30.08.2016 року №2596/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», без правового аналізу тих підстав, якими цей Наказ обґрунтований.

Відповідач 1 надав суду письмові заперечення. Зміст цих заперечень, як і зміст протоколу № 49 засідання Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 30.08.2016 року, фактично, зводиться до аналізу правомірності набуття прав на нерухоме майно ТОВ «СТЕССО» та ДП «Апрітек» та правомірності переходу корпоративних прав на ТОВ «Стессо». Разом з тим, такі питання виходять за межі компетенції Міністерства Юстиції України під час розгляду скарг на прийняття рішення, дії/бездіяльність державного реєстратора в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Ці питання зводяться до вирішення спору про право, який може бути вирішений в судому порядку.

Вказані вище обставини в їх сукупності свідчать про порушення процедури розгляду відповідачем 1 скарг у сфері державної реєстрації прав. В свою чергу, протиправні дії не можуть мати правомірних наслідків, а тому виданий наказ Міністерства юстиції України №2596/5 від 30.08.2016 року «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» підлягає скасуванню.

Зважаючи на те, що прийняття відповідачем 2 подальших рішень стало можливим внаслідок прийняття Міністерством юстиції України Наказу №2596/5, Суд приходить до висновку, що вказані рішення також підлягають скасуванню.

Крім того, Суд звертає увагу, що рішення відповідача 2 було прийнято під час дії арешту, накладеного ухвалою суду.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи зазначене в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для їх задоволення.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Дочірнього підприємства «Апрітек» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2596/5 від 30.08.2016 року «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень».

3. Зобов'язати Міністерство юстиції України скасувати запис про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.06.2016 року №30155244, прийнятого державним реєстратором прав на нерухоме майно ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Демченко М.О.

4. Зобов'язати Міністерство юстиції України відновити дію рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.06.2016 року №30155244, прийнятого державним реєстратором прав на нерухоме майно ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Демченко М.О. шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

5. Визнати протиправними та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняті державним реєстратором прав на нерухоме майно Яцютою Андрієм Владиславовичем (КП «Солом'янка-Сервіс»): індексний номер 31673731 від 03.10.2016 року, 09:56:29 год.; індексний номер 31674209 від 03.10.2016 року, 10:14:21 год.; індексний номер 31696112 від 04.10.2016 року, 10:28:26 год.; індексний номер 31696675 від 04.10.2016 року, 10:42:02 год.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді І.А. Качур

А.С. Мазур