Справа № 621/140/17
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 р.Справа № 621/140/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Пянової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області на постанову Зміївського районного суду Харківської області від 06.02.2017р. по справі № 621/140/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області (далі - відповідач, УПФУ в Зміївському районі), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій УПФУ в Зміївському районі від 22.12.2016 року щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку за нормами ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на 10 років;

- зобов'язати УПФУ в Зміївському районі призначити позивачу пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку за нормами ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на 10 років, починаючи з 13.12.2016 року, та провести з вказаної дати перерахунок і виплату недоотриманої суми пенсії.

Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 06.02.2017 р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також на доводи та обставини, викладені в апеляційній скарзі.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що 13.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Зміївському районі із заявою про призначення йому пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. До заяви він надав відповідачу всі наявні у нього документи: копію довідки № 87 від 10.09.1996 року, що видана Зміївською районною ремонтно-будівельною дільницею, копію довідки від 13.06.1986 року (без номеру) Поліського районного шляхового ремонтно-будівельного управління, копію шляхового листа № 741 Поліського районного шляхового ремонтно-будівельного управління, а також документи, що підтверджують присвоєння йому 2-ї категорії потерпілого від Чорнобильської катастрофи та трудову книжку (а.с. 8, 10, 11, 12, 13, 14).

Рішенням УПФУ в Зміївському районі від 22.12.2016 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, посилаючись на те, що Управлінням було зроблено запит до філії "Зміївський райавтодор", філії "Іванівське рай ДУ" та отримано відповіді, з яких вбачається, що первинні документи, які підтверджують роботу в зоні відчуження ЧАЕС ОСОБА_1, відсутні. Про вказане рішення позивача було повідомлено листом від 11.01.2017 року, вих. № 256-02/09 (а.с. 9).

Не погодившись з такими діями та рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони є правомірними, обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України від 28.02.1991 року № 796 Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч.1 ст. 55 Закону Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - 10 років.

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджено Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.91 р. № 106.

Згідно зі ст. 65 Закону № 796-ХІІ документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженим Постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 р. № 1058-ІУ (зі змінами та доповненнями), зокрема, додаються: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, форму якої затверджено Постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 р. № 122; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії за ст. 55 Закону № 796-ХІІ).

Основним документом, що визначає час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження являється довідка ф.122, яка видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, в складі яких працівник безпосередньо виконував роботи по ліквідації наслідків аварії.

У разі неможливості подання довідки за формою № 122 для визначення права на призначення пенсії надаються інші (первинні) документи, що підверджують період роботи в зоні відчуження:

- первинні документи, що підтверджують періоди перебування в зоні відчуження: довідки про період роботи в зоні, табеля обліку робочого часу за період роботи в зоні, копії відомостей (особових) рахунків на виплату заробітної плати.

Факт перебування ОСОБА_1 в зоні відчуження в 1986 році підтверджується копією довідки № 87 від 10.09.1996 року, що видана Зміївською районною ремонтно-будівельною дільницею, якою підтверджено, що відповідно до наказу № 16 від 20.05.1986 року ОСОБА_1 було відряджено до Київського облшляхбуд з 20.05.1986 року по 19.06.1986 року включно терміном на 1 місяць для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС; копією довідки від 13.06.1986 року (без номеру) Поліського районного шляховою ремонтно-будівельного управління, якою підтверджено, що позивач працював в 30-ти кілометровій зоні Чорнобильської АЕС по перевезенню людей; з копії шляхового листа № 741 Поліського районного шляхового ремонтно-будівельного управління, з якого вбачається, що з 20.05.1986 року по 20.06.1986 року позивач здійснював маршрут: Готвальд (нині - Зміїв) - Київ - Поліський рай ДУ (Поліський район Київської області); даними посвідчення 2-ї категорії потерпілого від Чорнобильської катастрофи, яким передбачена можливість користування пільгами, що передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; даними довідки Ф-3, з якої вбачається, що за роботу в зоні відчуження на ЧАЕС (с. Бобри, Розсоха) з 20.05.1986 року по 19.06.1986 року позивачу було виплачено заробітну плату за 27 днів у загальній сумі 430 грн. 07 коп.

Вищезазначене спростовує доводи відповідача про відсутність первинних документів, які б підтверджували роботу позивача в зоні відчуження.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити на те, що відповідно до ст. 65 Закону № 796-ХІІ документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Отже, єдиним та основним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право на користування пільгами, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

З огляду на викладене, основним доказом участі позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є дійсне, ніким не оскаржене та не скасоване посвідчення учасника ліквідації (категорія 2), видане на ім'я ОСОБА_1, яке відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позивач, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 10 років, тому відмова відповідача в призначенні позивачу пенсії із зниженим пенсійним віком, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є неправомірною, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області залишити без задоволення.

Постанову Зміївського районного суду Харківської області від 06.02.2017р. по справі № 621/140/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4