Справа № 2а-4145/12/2670
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

01 березня 2017 року К/800/36144/16

Суд, у складі судді Вищого адміністративного суду України Мороз Л.Л., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2012 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, третя особа Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" про визнання нечинним та скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В:

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2012 року у цій справі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 грудня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки жодних обґрунтувань поважності пропуску строку більш ніж на 4 роки, та доказів поважності пропуску строку, касаційна скарга не містить.

На виконання вказаної ухвали заявник зазначив, що про оскаржені рішення йому стало відомо лише 23 листопада 2016 року під час участі у розгляді іншої судової справи.

Проте, у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою належить відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку судові рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Проте, суд у цій справі не вирішував питання про права, свободи, інтереси чи обов'язки ОСОБА_1

Так, оскарженою постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2012 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2012 року, позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено повністю. Скасовано розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України про усунення порушень вимог законодавства України про фінансові послуги від 10 січня 2012 року № 44/421/12/3-ФК.

Вказаним розпорядженням Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України зобов'язала ТОВ «ОТП Факторинг Україна» усунути порушення зазначені у пункті 1, 2 констатуючої частини розпорядження, про що письмово повідомити Державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України та надати відповідні підтверджуючі документи, завірені підписом керівника та печаткою товариства, в термін до 10 лютого 2012 року.

Згідно констатуючої частини зазначеного розпорядження товариством порушені вимоги чинного законодавства України у сфері надання фінансових послуг, а саме:

- частини п'ятої статті 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» щодо недодержання в своїй діяльності вимоги щодо надання послуги з факторингу з урахуванням Цивільного кодексу України, а саме:

1) частини першої статті 1079 Цивільного кодексу України в частині не визначення у договорі факторингу сторін як фактор і клієнт;

2) частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України в частині укладання товариством договору про відступлення права вимоги від 12 листопада 2010 року, за яким одна сторона (фактор) не передає або не зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника);

3) частини першої статті 1078 Цивільного кодексу України в частині укладання договору про відступлення права вимоги від 12 листопада 2010 року, предметом якого є відступлення права вимоги, яке не є грошовою і строк платежу за якою не настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога), а саме: товариству відступлено право майнової вимоги до боржників - фізичних осіб за забезпеченими договорами іпотеки та/або застави майна шляхом заміни заставодержателя.

- абзаців першого, другого та третього пункту 1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 № 231 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових установ» щодо:

1) не фінансування товариством клієнта - суб'єкта господарювання, який уклав договір про відступлення права вимоги, і з якого не випливає право грошової вимоги, а саме: по договору про відступлення права вимоги від 12 листопада 2010 року товариству відступлено право майнової вимоги до ОСОБА_2 за договором застави № PCL-701/014/2008 від 17 січня 2008 року, укладеного ПАТ «ОТП Банк» з ОСОБА_2, яким фінансування банку не передбачено;

2) набуття товариством відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників, які не є суб'єктами господарювання за договором, на якому базується таке відступлення, а саме: товариство набуло відступлене право за договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року до боржника - фізичної особи ОСОБА_3 за кредитним договором №/014/2008 від 17 січня 2008 року, укладеним з ПАТ «ОТП Банк»;

3) не отримання клієнтом плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди від фактора, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Зі змісту оскарженого розпорядження вбачається, що воно стосується прав та обов'язків ТОВ "ОТП Факторинг Україна", стосовно якого воно і видане.

Однак, ОСОБА_1 вважає, що судом було вирішено питання про його права та обов'язки щодо відступлення права вимоги за кредитним договором № СМ-SME0AU/087/2006 від 20.11.2006 року шляхом укладання між ПАТ «ОТП Банк» і ТОВ «ОТП Факторинг Україна» договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року, яким встановлено для нього обов'язок сплатити кредитні кошти новому кредитору - ТОВ «ОТП Факторинг України».

Отже, порушення своїх прав заявник вбачає у факті відступлення права вимоги за його кредитним договором іншому кредитору.

Варто зауважити, що зазначений перехід права вимоги виник у зв'язку саме із укладенням договору між ПАТ «ОТП Банк» і ТОВ «ОТП Факторинг Україна». При цьому, оскаржене у цій справі розпорядження не впливає на чинність зазначеного договору.

Таким чином, факт відступлення права вимоги за кредитним договором, стороною у якому є ОСОБА_1, іншому кредитору не залежить від результатів вирішення цієї справи.

Це означає, що суд у цій справі не вирішував питання про права, свободи, інтереси чи обов'язки ОСОБА_1, що в силу положень статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України виключає можливість ОСОБА_1 оскаржити в касаційному порядку судові рішення у цій справі.

Враховуючи наведене і керуючись статтею 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2012 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, третя особа Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" про визнання нечинним та скасування розпорядження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого

адміністративного суду України Л.Л. Мороз