Справа № 2а/2570/4197/2011
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2011-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/2570/4197/2011
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2011 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Клопот С.Л.,

при секретарі Герасенко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ст. 41 КАС України, в приміщенні суду справу за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Чернігова до Головного управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Чернігова (далі УПФУ в Деснянському районі) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління юстиції у Чернігівській області про визнання незаконними дій щодо винесення постанов від 26.07.2011 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 49,58 грн. та про стягнення виконавчого збору в розмірі 1360 грн., у виконавчому провадженні № 26647633, а також про скасування вказаних постанов. Свої вимоги мотивує тим, що управління 27.07.2011 року отримало постанову старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 від 26.07.2011 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 49,58 грн. та постанову від 26.07.2011 року про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 1360,00 грн. Підставою для винесення вказаних постанов стало невиконання боржником виконавчого листа в строк для добровільного виконання. Однак, позивач постанову від 23.05.2011 року про відкриття виконавчого провадження отримав лише 25.05.2011 року, в якій було встановлено строк для виконання 31.05.2011 року. Таким чином вважають, що УПФУ в Деснянському районі було позбавлено права на виконання рішення в добровільному порядку. 13.07.2011 року управління отримало лист державного виконавця про зобов'язання виконати рішення суду в 5-денний термін з дня отримання цієї вимоги, тобто до 13.07.2011 року. Листом від 13.07.2011 було повідомлено відповідача про фактичне виконання судового рішення.

В судове засідання представник позивача не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надіслав письмові заперечення, в яких розгляд справи просив провести за його відсутності та зазначив, що позов не визнає, в його задоволенні просить відмовити в повному обсязі, оскільки боржником фактично рішення суду в встановлений державним виконавцем строк до 31.05.2011 року не було виконано, а виконано лише 22.07.2011 року згідно листа №2317/06. Закон України «Про виконавче провадження» чітко не зазначає та не обмежує строк коли повинна бути винесена постанова про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, а отже у державного виконавця були всі правові підстави для стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій - невиконання боржником рішення суду у встановлений державним виконавцем строк. Крім того зазначив, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні в підрозділі примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області перебував виконавчий лист № 2-а-13979/08 виданий Чернігівським окружним адміністративним судом 26.04.2011 року.

Державним виконавцем 23.05.2011 року, керуючись ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження та встановлено строк для добровільного виконання рішення суду до 31.05.2011 року.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлена сторонам та 25.05.2011 року отримана позивачем, що підтверджується датою на вхідному штампу УПФУ в Деснянському районі м. Чернігова та не заперечується позивачем.

З копії постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що УПФУ в Деснянському районі м. Чернігова було попереджено, що у разі невиконання рішення в наданий строк до 31.05.2011 року буде розпочате його примусове виконання із стягненням виконавчого збору та витрат, повязаних з провадженням виконавчих дій

В звязку з невиконанням позивачем рішення суду у наданий державним виконавцем строк постановою 26.07.2011 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 1360 грн. та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 49,58 грн.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Стаття 75 вищевказаного Закону передбачає, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Частина 1 ст. 27 Закону передбачає, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи.

Статтею 41 Закону передбачено, що витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду у десятиденний строк.

В звязку з тим, що станом на 08.07.2011 року до відповідача інформації про виконання рішення суду не надходило позивачу направлено вимогу від 08.07.2011 року про зобовязання виконати рішення суду та надати копії відповідних документів підтверджуючих виконання рішення суду.

Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Чернігова на адресу відповідача 13.07.2011 року направлено повідомлення про виконання рішення суду в повному обсязі, яке згідно письмових пояснень відповідача підрозділом примусового виконання рішень отримано 22.07.2011 року та підтверджується вхідним штампом.

З вказаних обставин вбачається, що позивачем у встановлений державним виконавцем строк, тобто до 31.05.2011 року, рішення суду виконано не було, про виконання останнього відповідача повідомлено лише листом від 13.07.2011 року, що зазначає сам позивач в позовній заяві.

УПФУ в Деснянському районі м. Чернігова як на підставу для скасування оскаржуваних постанов посилається на несвоєчасне отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження, в звязку з чим позбавлення права на виконання рішення у наданий виконавцем строк.

Однак, стаття 35 Закону передбачає, що за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів.

Позивач постанову про відкриття виконавчого провадження отримав 25.05.2011 року, однак з заявою до державного виконавця, в установленому статтею 35 Закону порядку, не звертався.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач під час винесення оскаржуваних постанов діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином надавши правову оцінку всім обставинам справи, які знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, доводяться як матеріалами справи так і поясненнями представника відповідача, якими повністю доведено, що оскаржувані позивачем постанови є правомірними та прийнятими на підставі Закону України «Про виконавче провадження», з дотриманням всіх вимог, встановлених даним нормативно-правовим актом, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Чернігова - відмовити.

Постанова набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Клопот С.Л.