Справа № 589/5210/16-а
Суддя: Сидорчук О. М.
Дата ухвалення: 2017-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 589/5210/16-а
Провадження № 2-а/589/48/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2017 р. м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Сидорчука О.М.,

з участю:

секретаря судового засідання Надточій І.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року до суду надійшов вищевказаний адміністративний позов з вимогою визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_3 від 14 грудня 2016 року в справі про порушення митних правил № 0694/10200/16 якою ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України з накладенням штрафу в сумі 525892 грн. 62 коп.

Вимоги позову обгрунтовуються таким. Позивач є громадянином ОСОБА_4 Федерації та з 14 серпня 2002 року постійно зареєстрований та мешкає в м. Москва. Позивач має у власності (як громадянин ОСОБА_4 Федерації) автомобіль марки «VW Роlо», реєстраційний номер О493НК777. Позивач вказує, що вимушений часто перебувати на території України та перетинати державний кордон України на належному йому транспортному засобі, що зумовлено проживанням в м.Шостка його матері та потребуванням нею допомоги.

При переміщенні вказаного автомобіля на територію України позивач обирав митний режим «тимчасового ввезення» по смузі «зелений коридор», та надавав митному органу пакет усіх необхідних документів для поміщення транспортного засобу в цей режим, зокрема: паспорт громадянина ОСОБА_4 Федерації, посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Як вказує позивач, працівники митного органу жодного разу не повідомили його про відмову у тимчасовому ввозі транспортного засобу особистого користування на територію України строком до одного року.

Враховуючи вищевикладене позивач вважає, що наявність у нього громадянства ОСОБА_4 Федерації та вищеназваних документів на право користування автомобілем, згідно Додатку С, ст.5 п. «а» і ст. 7 п. «а» Конвенції про тимчасове ввезення (Стамбульської конвенції), надавали йому право на тимчасове ввезення транспортного засобу без вимагання митного документа або гарантії. Відтак, позивач вказує, що його дії не були протиправними, вони не були спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Також позивач вказує, що як під час складання протоколу про порушення митних правил так і під час винесення оскаржуваної постанови в порушення ст. 486 МК України справа була розглянута без дотримання принципів всебічності, повноти та об'єктивності з'ясування обставин справи. Зокрема, позивачем подавалось клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з хворобою, однак дане клопотання було проігноровано, а в тексті постанови зазначено, що на момент розгляду справи про порушення митних правил від позивача не надходило клопотань про перенесення розгляду справи.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, вказуючи, що за період з 14.09.2015 по 05.11.2016 автомобіль марки "VW Polo" ОСОБА_2 ввозив на митну територію України в митному режимі "Тимчасове ввезення до одного року" без сплати митних платежів 15 разів, що свідчить про умисний та системний характер його дій. Відповідач вказує на невідповідність дій ОСОБА_2 умовам переміщення товарів у митний режим "тимчасове ввезення до 1 року", які передбачені ст. 103, 380, 381 МК України. Відповідач заперечуючи проти позову також вказує, що позивач на момент перетину кордону 05.11.2016 мав статус резидента, оскільки мав постійне місце проживання в Україні. З урахуванням даних обставин відповідач стверджує, що 05.11.2016 під час ввезення на митну територію України вищевказаного автомобіля ОСОБА_2 вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів у розмірі 175297 грн. 54 коп., а підстав для скасування постанови, які передбачені ст. 531 МК України відповідач не вбачає.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке.

При розгляді 14.12.2016 матеріалів справи відповідачем було встановлено, що позивачем як громадянином ОСОБА_4 Федерації 05.11.2016 через пункт пропуску «Бачівськ» Сумської митниці ДФС ввезено автомобіль марки «VW Роlo», 2015 року випуску, кузов XW8ZZZ61ZFG034037, реєстраційний номер O493НК777, на митну територію України в режимі тимчасового ввезення строком до 1 року без сплати митних платежів.

За даними митного органу, в ході проведення аналітично-пошукових заходів управлінням боротьби з митними правопорушеннями Чернігівської митниці ДФС отримано лист Сумської митниці ДФС від 21.10.2016 № 3645/7/18-70-20-01, яким повідомляється, що згідно з інформацією адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Сумській області, позивач народився в м. Шостка Сумської області, має паспорт громадянина України та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Всього за період з 14.09.2015 автомобіль марки «VW Роlо», реєстраційний номер О493НК777, позивач ввозив на митну територію України в митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» без сплати митних платежів 15 разів, з яких 14- через пункт пропуску «Бачівськ» та 1 через пункт пропуску «Грем'яч».

З посиланням на статті 50, 380, 381 та 485 МК України відповідач дійшов висновку про наявність в діях позивача умислу (винної поведінки) та наклав на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої сум митних платежів.

Проте, з такими висновками суд не погоджується. Статтею 485 МК України передбачена відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів: заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у звязку з якими було надано такі пільги.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно зі статтею 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 529-530 МК України передбачають можливість оскарження постанови митниці до суду та перевірку законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом, що здійснюється в порядку, встановленому КАС України.

Законодавством встановлено, що адміністративне стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України. Дана норма кореспондується із нормами ст. 62 Конституції, відповідно до ч. 3 якої обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, в тому числі, відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення.

Судом встановлено, що під час проходження митного контролю 05.11.2016 позивач надав паспорт громадянина ОСОБА_4 Федерації. Доказів про те, що даний документ отриманий незаконним шляхом, є підробленим тощо відповідач не надав. Відтак, наявність даного документу надавали позивачу, відповідно до статті 380 Митного кодексу України, підстави вибрати смугу руху, позначену символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначену для переміщення товарів в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Відповідач же, встановивши, що позивач окрім громадянства ОСОБА_4 Федерації має і громадянство України, по суті відмовив у тимчасовому ввозі транспортного засобу на територію України через «зелений коридор». Відповідно до пп. 23 п. 1 ст. 4 Митного Кодексу України митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

При цьому митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставляння відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії (п. 4 ст. 255 Кодексу).

За таких обставин в діях позивача можуть вбачатись ознаки іншого порушення (зокрема, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України) за яке позивач не був притягнутий до відповідальності, а ці його дії були помилково кваліфіковані за ст. 485 МК України.

Зі змісту ст.485 Митого кодексу України випливає, що склад вказаного порушення обумовлює наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу.

Проте, на переконання суду, такі дії позивача були спрямовані на вибір спрощеного порядку митного оформлення, а не на ухилення від сплати митних платежів, про що також свідчить і кількість ввезення транспортного засобу на митну територію України. Протилежного відповідач не довів. Неодноразове переміщення автомобіля через державний кордон лише вказує на позивач не мав наміру незаконно ввезти автомобіль для його постійного залишення на території України без сплати митних платежів.

Вирішуючи питання про притягненням позивача до відповідальності за порушення вимог ст. 485 МК України відповідач керувався виключно припущеннями, оскільки не зміг надати суду переконливих доказів порушення вимог митних правил за вказаною статтею.

Суд вважає, що спір виник в результаті неоднакового розуміння сторонами вимог чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, що призвело до неможливості виробити узгоджене рішення щодо взаємних прав та обов'язків, а спір щодо фактичних обставин у справі між сторонами відсутній.

За таких обставин, відповідач повинен був керуватися наступними положеннями ч.4 ст. 3 МК України та прийняти рішення на користь позивача: «У разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов'язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян».

Відповідно до вимог ст.531 МК України, підставами для скасування або зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення тих митних правил, які ставляться в вину правопорушнику.

При таких обставинах суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що постанова в справі про порушення митних правил якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України у виді штрафу 525892 грн. 62 коп. (в т.ч. без встановлення експертним шляхом вартості транспортного засобу) - не відповідає вимогам закону (ст. 3, 255, 485, 494 МК України), постанова не підтверджує наявність вказаного в ній адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявность у позивача мети на ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру та вини у формі прямого умислу, а тому є необґрунтованою, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 2,8, 162, 163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_3 від 14 грудня 2016 року в справі про порушення митних правил № 0694/10200/16 якою ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України з накладенням штрафу в сумі 525892 грн. 62 коп.

Провадження в справі про порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України щодо ОСОБА_2 закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу даного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або після набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.М.Сидорчук