Справа № 804/188/17
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2017 р. Справа № 804/188/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -
10 січня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Дніпродзержинської ОДПІ, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Дніпродзержинської ОДПІ (Жовтоводське відділення) від 28.07.2016 р. №159740-04 форми «Ф», яким ОСОБА_2 нараховано зобов'язання з транспортного податку фізичних осіб на суму 25 000 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що є власником автомобіля марки Volkswagen Touareg універсал-В, 2014 року випуску з об'ємом двигуна 2 967 куб.см., державний номерний знак НОМЕР_1, з пробігом станом на 01.01.2016 року 13 000 (тринадцять тисяч) кілометрів.
Останнім було отримано податкове повідомлення-рішення Дніпродзержинської ОДПІ (Жовтоводське відділення) від 28.07.2016 року за № 159740-04, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб у сумі 25 000 грн.
Позивач вважає, що вищезазначене податкове повідомлення-рішення Дніпродзержинської ОДПІ (Жовтоводське відділення) суперечить чинному законодавству України, є протиправним і підлягає скасуванню виходячи з того, що середньоринкова вартість належного йому автомобілю становить значно менше ніж 1 033500 грн., тому він не є об'єктом оподаткування в розумінні підпункту 267.2.1 пункту 267.2 ст.267 Податкового кодексу України у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, а позивач не є платником вказаного податку.
В судове засідання прибули позивач та його представник.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином.
Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи вищевказане, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження.
В матеріалах справи містяться письмові заперечення представника відповідача проти позову, в яких зазначено, що у власності ОСОБА_2 перебуває автомобіль Volkswagen Touareg 2014 року випуску , а отже у відповідності до п.п.267.1.1. п.267.1 ст. 267 є об'єктом оподаткування.
Відповідно до п.п. 267.6.2. п. 127.6 ст. 267 Дніпродзержинською ОДПІ у строк, визначений законом, ОСОБА_2 було надіслано податкове повідомлення-рішення про визначення грошового зобов'язання з транспортного податку на суму 25 000,00 грн.
Закон № 71-VII від 28.12.2014 набрав чинності, у встановленому порядку не визнавався неконституційним, а тому є обов'язковим для виконання на всій території України. Більш того, принцип стабільності передбачує, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніше як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки,
В свою чергу, ст. 7 Податкового Кодексу України містить перелік елементів, які визначаються під час встановлення податку. Це такі елементи як платники податку, об'єкт оподаткування, база оподаткування, ставка податку, порядок обчислення податку, податковий період, строк та порядок сплати податку, строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку. Закон № 71-VII від 28.12.2014 не змінює вид податку, а створює новий, отже не можна стверджувати про зміну його елементів.
При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.
Статтею 267 ПК України визначено базу оподаткування, платників податку, його ставки, порядок та строк сплати повністю врегульовані зазначеною нормою.
Оскільки Податковий кодекс України є кодифікованим нормативно-правовим актом, його норми мають вищу юридичну силу та підлягають застосуванню на всій території України, в той час як рішення органами місцевого самоврядування приймаються на виконання вимог законодавчих актів, зокрема і вказаного Кодексу, відтак наявність відповідної норми Податкового кодексу України, яка повністю врегульовує процедуру адміністрування транспортного податку та чітко визначає його ставки є достатньою для виникнення у контролюючого органу обов'язку по нарахуванню такого податку та винесення відповідних податкових повідомлень - рішень, а у платників податків - виникнення зобов'язання про його Сплату.
Прикінцевими положеннями Закону № 71-VIII органам місцевого самоврядування рекомендовано у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Установити, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Зазначене положення не змінює чинних положень ПКУ, не зобов'язує місцеві ради до вчинення певних дій, а лише рекомендує, що не є зобов'язанням.
Однак, позивачем було проігноровано той факт, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 28.01.2015 № 7/60 «про внесення змін до рішення Дніпропетровської міської від 27.12.2010 року №5/6 « Про місцеві податки і збори на території міста», яким було встановлено, що всі елементи транспортного податку (об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші) визначаються згідно з Податковим Кодексом України.
Справляння транспортного податку передбачене ст. 267 ПК України, якою передбачено що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі. Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які мають ринкову вартість на момент купівлі автомобіля понад 750 мінімальних заробітних плат. Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування.
Враховуючи вищевикладене, Дніпродзержинська ОДПІ не вбачає підстав для повернення коштів, сплачених позивачем в рахунок зобов'язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2016 рік, оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_2 - позивачу на праві власності належить автомобіль марки Volkswagen Touareg універсал-В, 2014 року випуску з об'ємом двигуна 2 967 куб.см., державний номерний знак НОМЕР_1.
Не погодившись з вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням Дніпродзержинської ОДПІ позивачем було подано скаргу від 02.09.2016 року до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Рішенням від 02.11.2016 р. Головне управління ДФС у Дніпропетровській області скарга позивача залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення№159740-04 від 28.07.2016 р. без змін.

В подальшому податкове повідомлення-рішення позивач оскаржив до Державної фіскальної служби України.

Рішенням від 01 грудня 2016 року ДФС України залишила скаргу позивача без задоволення, а податкове повідомлення-рішення №159740-04 від 28.07.2016 р. без змін.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VIII від 28.12.2014 року були внесені зміни до Податкового кодексу України (набрали чинності з 01.01.2015 року) якими зокрема введено в дію новий вид податку - транспортний податок.

Особливості справляння транспортного податку визначені ст. 267 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пп. 267.1.1 п.267.1, пп. 267.2.1 п. 267.2, пп. 267.3.1 п. 267.3, п. 267.4, пп. 267.6.2 п. 267.6 ст.267 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин та винесення оскаржуваного рішення), платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

За пп. 267.5.1. п. 267.5 ст. 267 Податкового кодексу України визначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Методика визначення середньомісячної вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 і 2 до Порядку визначення середньомісячної вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66 (далі - Постанова).

Відповідно до п. 13 вищевказаної Постанови обов'язок щодо розрахунку середньомісячної вартості легкових автомобілів та надання цієї інформації до ДФС покладено на Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (Мінекономрозвитку).

Пунктом 14 Постанови встановлено, що Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньомісячну вартість легкового автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач, пробіг.

Мінекономрозвитку було розміщено на сайті електронний додаток, за яким можна розрахувати середньомісячну вартість легкового автомобіля.

Позивачем було самостійно здійснено розрахунок вартості свого автомобіля за зазначеним додатком та встановлено, що вартість його легкового автомобіля з пробігом 13 000 км, 2014 року випуску склала 835 124, 84 грн. На підтвердження дійсності зазначеної середньомісячної вартості позивач надав суду розрахунок вартості з сайту міністерства у вигляді копії витягу з сайту, яка міститься в матеріалах справи.

Водночас відповідно до п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. З урахуванням ставки мінімальної заробітної плати у 2016 році - 1378,00 грн. (ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року №928-VIII), така вартість становить - 1 033 500,00 грн., тобто 750 х 1378,00 грн. = 1 033 500,00 грн. З огляду на це автомобіль позивача не має ознак об'єкта оподаткування, які визначені у ст. 267 Податкового кодексу України.

Крім того, як було вказано вище, за пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Базовим (звітним) роком обчислення транспортного податку для позивача є 2016 рік, хоча оскаржуване позивачем рішення прийнято - 28.07.2016 року. Зазначені факти також свідчать про порушення податковою інспекцією норм про порядок обчислення та сплати транспортного податку.

Слід зазначити і те, що згідно з пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 Податкового кодексу України, до місцевих податків належить в тому числі і податок на майно.

У свою чергу відповідно до ст. 265 Податкового кодексу України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю) (п. 10.2. ст. 10 Податкового кодексу України).

За правилами п. 10.3. ст. 10 Податкового кодексу України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно з п. 10.5. ст. 10 Податкового кодексу України, зарахування місцевих податків та зборів до відповідних місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Статтею 12 Податкового кодексу України визначені, зокрема повноваження сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів.

Пунктом 12.3. ст.12 Податкового кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп.12.3.1 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп.12.3.4. п.12.3. ст.12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно із п.12.5. ст.12 Податкового кодексу України, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Зазначені норми узгоджуються з принципом стабільності, на якому ґрунтується податкове законодавство, що закріплений у пп. 4.1.9. п. 4.1. ст. 4 Податкового кодексу України. Відповідно до цього принципу зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніше як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Суд згідно зі ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що транспортний засіб позивача не є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню а оскаржуване податкове повідомлення-рішення має бути скасоване.

На підставі ст. 94 КАС України суд також вважає за необхідне присудити на користь позивача судові витрати у сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 122, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Дніпродзержинської ОДПІ (Жовтоводське відділення) від 28.07.2016 р. №159740-04 форми «Ф», яким ОСОБА_2 нараховано зобов'язання з транспортного податку фізичних осіб на суму 25 000 грн.

Присудити на користь ОСОБА_2 з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції судові витрати у розмірі 551,20 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 31 січня 2017 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник