Справа № 802/1813/16-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 березня 2017 р. Справа № 802/1813/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Т.Ю.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача 2: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» ОСОБА_3

про: визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі відповідач 1, ОСОБА_4), уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ" ОСОБА_3 (далі відповідач 2, Уповноважена особа Фонду), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" ОСОБА_3 щодо неповернення ОСОБА_1 суми коштів у розмірі 30784,97 доларів США, розміщених у Публічному акціонерному товаристві "БАНК ФОРУМ" згідно із Договором банківського вкладу № 263L/1300/664056 від 13 грудня 2013 року;

- зобов'язати ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважену особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 суму коштів у розмірі 30784,97 доларів США, розміщених у Публічному акціонерному товаристві "БАНК ФОРУМ" згідно із Договором банківського вкладу № 263L/1300/664056 від 13 грудня 2013 року.

Позовні вимоги вмотивовані протиправними діями відповідачів, які полягали у безпідставному неповерненні ОСОБА_1 по закінченні дії Договору банківського вкладу № 263L/1300/664056 від 13 грудня 2013 року, належного їй на праві власності майна, а саме грошових коштів в сумі 30784,97 доларів США, розміщених у Публічному акціонерному товаристві "БАНК ФОРУМ". Неповернення вказаних коштів, на думку позивача, порушує юридичні гарантії права власності на її майно та суперечить чинному законодавству і положенням міжнародного права, що й зумовило її звернення до суду з даним адміністративним позовом.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись при цьому на обставини, що викладені у позовній заяві та наданих суду додаткових письмових поясненнях.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача 2 проти позову заперечив з підстав, що викладені у наданих суду письмових запереченнях за вх. №4650 від 20.02.2017 року. Зокрема зазначив, що Уповноваженою особою Фонду не порушено норм чинного законодавства України та прав позивача визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому вважає, що підстави для задоволення даного позову відсутні.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не прибув, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями статті 128 КАС України, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача 1.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 13.12.2013 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством БАНК ФОРУМ, в особі начальника Відділу операційної діяльності відділення №1300 Вінницька дирекція ПАТ ОСОБА_4 ОСОБА_5, яка діяла на підставі довіреності №400 від 08.08.2013 року, бyло укладено Договір банківського вкладу № 263L/1300/664056. Договір укладався шляхом підписання заяви про відкриття та розміщення банківського депозиту, що виступала акцептом на публічну пропозицію (оферту), яка розміщувалася на сайті Банку (www.forum.ua). Строк розміщення депозиту з 13.12.2013 року по 13.03.2014 року (п. 5 Заяви про відкриття та розміщення банківського вкладу).

З метою виконання умов цього Договору, позивачем було внесено кошти у сумі 50000 доларів США, що еквівалентно 399650 грн., на депозитний рахунок, що підтверджується квитанцією № 265740 від 13 грудня 2013 року.

Упродовж трьох місяців, тобто від 13 грудня 2013 року до 13 березня 2014 року (включно) ПАТ БАНК ФОРУМ згідно з умовами Договору зобовязувалося виплачувати позивачу проценти, нараховані на внесену суму, на умовах та в порядку, встановлених Договором. Однак, враховуючи, що Договір від 13 грудня 2013 року має строковий характер, ПАТ БАНК ФОРУМ зобовязано видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у Договорі банківського вкладу.

Як зазначає позивач, 14.03.2014 року ПАТ БАНК ФОРУМ повернуло їй суму депозиту із нарахованими процентами, на поточний рахунок: № 710, код банку 21574573. Проте, можливості отримання суми депозиту та нарахованих на нього процентів у фактичне володіння, користування та розпорядження ОСОБА_1, як власника коштів, було позбавлено у звязку із тим, що постановою Правління Національного банку України від 13.03.2014 року № 135 ПАТ БАНК ФОРУМ віднесено до категорії неплатоспроможних, та з 14.03.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію.

Внаслідок цього, 19.05.2014 року позивачу було здійснено виплату відшкодування коштів в межах гарантованої суми за рахунок коштів ФГВФО у сумі 19847, 94 Доларів США, що підтверджується Випискою по угоді №263L/1300/664056 від 13.12.2013 року. У вказаній виписці також відображено залишок по Договору банківського вкладу №263L/1300/664056 від 13 грудня 2013 року, який становить - 30784,97 Доларів США.

Станом на 13.06.2014 року Постановою Правління Національного банку України від 13.06.2014 № 355 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ" та рішенням виконавчої дирекції Фонду №49 з 16.06.2014 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ "БАНК ФОРУМ" з відчуженням у процесі ліквідації всіх або частини його активів і зобовязань на користь приймаючого банку. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів від 19.01.2015 № 10 уповноваженою особою Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ" з 19.01.2015 призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3

20.06.2014 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в газеті «Голос України» було розміщено відомості про відкликання банківської ліцензії та початок процедури ліквідації Банку. А 23.06.2014 року позивачем подано письмове звернення про визнання її кредитором ПАТ «БАНК ФОРУМ» по всіх відкритих у банківській установі рахунках.

В подальшому, з метою повернення решти суми коштів, що знаходяться на зберіганні у Банку, ОСОБА_1 06.06.2016 року звернулась до відповідача 2 із відповідною заявою, у відповідь на яку отримала лист № 5496141 від 02.07.2016 року із змісту якого слідує, що на підставі статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» її кредиторські вимоги включено до четвертої черги Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "БАНК ФОРУМ", задоволення яких буде відбуватися після повного погашення кредиторських вимог попередньої черги за рахунок коштів, отриманих в результаті ліквідації та реалізації майна Банку.

Разом із тим позивач вважає, що згідно ч. 2 ст. 50 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вказані грошові кошти не підлягали включенню до реєстраційної маси банку, а мали бути повернуті їй як власнику, оскільки щодо таких коштів банк є зберігачем, а тому і жодних прав та підстав ними користуватися після закінчення дії депозитного договору не мав. Вказані обставини зумовили її звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ОСОБА_4), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлено Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі Закон № 4452-VI).

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків (ч. 2 ст. 1 Закону № 4452-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 4452-VI ОСОБА_4 є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

ОСОБА_4 гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. ОСОБА_4 відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами (ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI).

Як уже було встановлено судом вище, 19.05.2014 року позивачу було здійснено виплату відшкодування коштів в межах гарантованої суми за рахунок коштів ФГВФО у сумі 19847,94 Доларів США, що підтверджується Випискою по угоді №263L/1300/664056 від 13.12.2013 року.

Натомість в межах решти суми коштів по Договору банківського вкладу №263L/1300/664056 від 13 грудня 2013 року в розмірі - 30784,97 Доларів США, ОСОБА_1 було включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів (четверта черга), який затверджений виконавчою дирекцією Фонду 16.09.2014 року (протокол 197/14).

Обґрунтовуючи протиправність таких дій відповідачів щодо неповернення решти суми коштів за Договором банківського вкладу № 263L/1300/664056 від 13 грудня 2013 року та їх включення до ліквідаційної маси банку позивач зазначає, що останніми безпідставно не взято до уваги положення статті 50 Закону № 4452-VI якими чітко визначено, що майно, щодо якого банк є користувачем або зберігачем, повертається його власнику відповідно до закону або договору.

Разом із тим суд не погоджується із даними твердженнями позивача з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону № 4452-VI до ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. До ліквідаційної маси банку не включається майно у випадках, прямо передбачених законом, а також ліцензія, гудвіл.

Майно, щодо якого банк є користувачем або зберігачем, повертається його власнику відповідно до закону або договору (п. 5 ч. 2 ст. 50 Закону № 4452-VI).

ОСОБА_4 зобовязаний у 60-денний строк з дня початку процедури ліквідації банку надіслати повідомлення всім клієнтам, які користуються послугами відповідального зберігання, про необхідність вилучити свої цінності протягом одного місяця з дня повідомлення. Матеріальні цінності, що перебували на відповідальному зберіганні банку і не були вилучені власниками в зазначений у повідомленні строк, вважаються фондами, на які не можуть претендувати кредитори банку. Такі цінності переходять у розпорядження Фонду для повернення законним власникам (ч. 7 ст. 49 Закону № 4452-VI).

Тобто законодавцем визначено, що майно відносно якого банк є зберігачем чи користувачем, із початком ліквідаційної процедури повертається його власнику відповідно до договору зберігання.

Проте, суд звертає увагу на те, що в даному випадку між позивачем та ПАТ "БАНК ФОРУМ" було укладено договорів банківського вкладу, а не договір зберігання.

При цьому варто також зазначити, що об'єктом договору банківського вкладу (депозиту) є грошові кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті або банківські метали, які банк прийняв від вкладника або які надійшли для вкладника на договірних засадах на визначений строк зберігання чи без зазначення такого строку під процент або дохід в іншій формі і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Вклад в готівковій або у безготівковій формі, що переданий вкладником або для нього третьою особою стає власністю банку, який його використовує для здійсненні інших банківських операцій.

Зазначена обставина зумовлюється особливістю об'єкту договору - грошових коштів, що мають родовий та споживний характер, повернення яких можливе лише шляхом виплати такої ж самої суми коштів.

В свою чергу грошові кошти, згідно положень ч. 2 ст. 184 Цивільного кодексу України є речами, що наділенні родовими ознаками, а тому будучи внесеними до банку зливаються із іншою масою грошей та переходять у власність банку, як певні матеріальні обєкти у вигляді купюр і монет відповідного номіналу, які він в подальшому використовує на власний розсуд.

Таким чином передавши на виконання договору банківського вкладу № 263L/1300/664056 від 13 грудня 2013 року грошові кошти до банку, позивач фактично втратив право власності них, як на матеріальні обєкти, одночасно набувши майнове право вимоги до ПАТ "БАНК ФОРУМ" в межах переданої грошової суми.

Враховуючи вищевикладене, посилання позивача на положення ч. 2 ст. 50 Закону № 4452-VI, як на підставу, що свідчить про протиправність дій відповідачів, на переконання суду, є необґрунтованими.

Крім того, як уже зазначалось судом вище, Постановою Правління Національного банку України від 13.06.2014 № 355 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ" та рішенням виконавчої дирекції Фонду №49 з 16.06.2014 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ "БАНК ФОРУМ" з відчуженням у процесі ліквідації всіх або частини його активів і зобовязань на користь приймаючого банку, з 19.01.2015 року призначено уповноважену особою Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ".

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону № 4452-VI під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобовязань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обовязкових платежів), крім витрат, безпосередньо повязаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобовязаннями банку із сплати податків і зборів (обовязкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть предявлятися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

ОСОБА_4 безпосередньо або шляхом делегування повноважень Уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку, окрім іншого, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів (п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону № 4452-VI).

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону ОСОБА_4 визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення (п. 1 ч. 2 ст. 49 Закону № 4452-VI).

В свою чергу положеннями ч. 5 ст. 45 Закону № 4452-VI передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Як видно із матеріалів справи, 23.06.2014 року позивач скористалась своїм правом та звернулась до відповідача 2 із заявою про визнання її кредитором ПАТ "БАНК ФОРУМ" (а.с. 83).

На підставі даної заяви позивача було включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "БАНК ФОРУМ" в межах решти суми коштів, що перебувала на її рахунку після виплати відшкодування в межах гарантованої суми за рахунок коштів ФГВФО, а саме на загальну суму 364763,37 грн., та віднесено її до четвертої черги вимог кредиторів.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 52 Закону № 4452-VI кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобовязання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоровю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобовязань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, повязаних із консолідованим продажем активів Фондом; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є повязаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є повязаними особами банку, платежі яких або платежі на імя яких заблоковано; 7) вимоги інших вкладників, які не є повязаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є повязаними особами банку; 8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є повязаними особами банку; 10) вимоги за субординованим боргом.

Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від продажу майна (активів), недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належать кожному кредитору однієї черги. У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги ОСОБА_4 не враховує суму грошових вимог цього кредитора (ч. 4 ст. 52 Закону № 4452-VI).

В даному ж випадку, ОСОБА_1 включено до четвертої черги вимог кредиторів, а тому задоволення її вимог поза межами визначеної черговості, на переконання суду зумовить порушення передбаченого Законом № 4452-VI порядку задоволення вимог кредиторів та законних прав та інтересів решти кредиторів банку.

Вказані висновки узгоджуються із правовою позицією, висвітленою Верховним Судом України у постанові від 20.01.2016 року у справі №6-2001цс15.

Поряд із цим, суд також критично оцінює посилання позивача на відсутність у відповідача будь яких перешкод у поверненні належного їй майна у вигляді коштів, що перебували на її рахунку, з огляду на наступне.

Так, ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

В даному випадку, положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону № 4452-VI встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється, в тому числі, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. У свою чергу частиною 6 статті 36 Закону № 4452-VI визначено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини пятої цієї статті, не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Тобто Законом № 4452-VI встановлено обмеження щодо задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку із запровадженням тимчасової адміністрації, за наявності яких відповідні вимоги позивача щодо повернення їй суми коштів за Договором банківського вкладу № 263L/1300/664056 від 13 грудня 2013 року, відповідачами могли бути задоволені лише межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Що ж до решти суми грошових коштів, які залишилась неповернутими на дату визнання банку неплатоспроможним, то їх повернення можливе лише у спосіб, що передбачений Законом № 4452-VI.

Таким чином позивач в межах решти суми грошових коштів в розмірі 30784,97 доларів США, що перевищувала гарантовану суму відшкодування, визнана кредитором ПАТ "БАНК ФОРУМ", вимоги якої згідно положень ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» можуть бути задоволені виключно в порядку черговості.

З огляду на це доводи позивача щодо обовязку Банку, як зберігача належних їй грошових коштів, повернути їх власнику у звязку з запровадженням процедури ліквідації не можуть бути взяті судом до уваги, позаяк визначених Законом № 4452-VI правових підстав для цього не має. А захист прав позивача в межах адміністративного судочинства у спосіб стягнення неповернутої суми грошових коштів чи витребування майна, яке використовується відповідачем без достатньої правової підстави, не може бути здійснений, позаяк дані відносини ґрунтуються на основі договору та актів цивільного законодавства, тобто носять приватно-правовий характер та мають розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Виходячи із вищевикладеного суд приходить до висновку, що відповідачі в даному випадку діяли в межах визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноважень та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому жодних правових підстав зобовязувати їх повернути ОСОБА_1 30784,97 доларів США як коштів, неповернутих згідно із Договором банківського вкладу № 263L/1300/664056 від 13 грудня 2013 року, не має.

Згідно із частиною 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ст. 86 КАС).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, суд доходить висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

З урахуванням вимог ст. 94 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 70, 71,86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович