Справа № 353/1144/16-а
Суддя: Луковкіна У. Ю.
Дата ухвалення: 2017-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 353/1144/16-а
Провадження № 2-а/353/21/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна У.Ю.

з участю: секретаря Мороз М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумачі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної постової роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську молодшого лейтенанта поліції Харука Ігоря Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про скасування постанови від 13.12.2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 255 грн., яка була складена з тих підстав, що він 13.12.2016 року о 16 год. 02 хв., на вул. Південний бульвар, 30, керуючи транспортним засобом марки «ЗІЛ», д.н.з. НОМЕР_1, здійснив зупинку безпосередньо на виїзді з прилеглої території та ближче тьох метрів до горизонтальної розмітки 1.1., чим порушив вимоги п. 15.9.(д) та п. 15.9.(и) ПДР України.

13.12.2016 року він розвантажував товар на вул. Південний бульвар в м. Івано-Франківську по правій бічній стороні дороги. Після чого, здійснив розворот на цій вулиці відповідно до вимог ПДР України та почав рухатися по лівій полосі дороги. О 14 год. 41 хв. його автомобіль наздогнала невідома особа та битою розбила два дзеркала на його автомобілі, у зв'язку з чим він змушений був припинити рух свого транспортного засобу та зателефонував на 102, щоб повідомити про вчинення нападу.

Відповідач в складі екіпажу патрульної поліції прибув на місце тільки о 16 год. та незважаючи на його письмові пояснення, склав оскаржувану постанову про накладення на нього штрафу за порушення правил зупинки. Також було викликано слідчо-оперативну групу, яка оглянула місце події та відібрала в нього та свідків пояснення. В цей час на місце події з'явилася особа, що розбила дзеркала, з якою було досягнуто домовленості про повне відшкодування збитків, та розгляд його повідомлення про напад було завершено, у зв'язку з його відмовою.

Вважає, що у відповідача не було підстав для винесення оскаржуваної постанови. Крім того зазначена постанова винесена з порушенням вимог ст. 283 КУпАП, містить неправдиві дані, зокрема: відповідачем в постанові вказано, що він здійснив зупинку, хоча він насправді здійснив стоянку; в резолютивній частині постанови не зазначено прізвища, ім'я та по батькові особи, щодо якої потрібно застосовувати прийняте у справі рішення; - не вірно вказано час вчинення адміністративного правопорушення, оскільки припинення руху транспортним засобом він здійснив не о 16 год. 02 хв., а о 14 год. 40 хв.; не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис та визначено, що відстань до лінії розмітки 1.1. становить менше як три метри.

За таких обставин, просив скасувати постанову інспектора патрульної постової роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську молодшого лейтенанта поліції Харука І.М. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 808392 від 13.12.2016 року, а провадження по справі закрити.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просив розгляд справи провести у його відсутність.

Відповідач інспектор патрульної постової роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську молодший лейтенант поліції Харук І.М. двічі в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до п. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав:

Судом встановлено, що 13.12.2016 р. інспектором патрульної постової роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську молодшим лейтенантом поліції Харуком І.М. відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 808392 від 13.12.2016 року, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням стягнення в розмірі 255 грн. штрафу, з тих підстав, що позивач о 16 год. 02 хв., по вул. Південний бульвар, 30 в м. Івано-Франківську, керуючи автомобілем марки «ЗІЛ», д.н.з. НОМЕР_1, здійснив зупинку безпосередньо на виїзді з прилеглої території та ближче трьох метрів до горизонтальної розмітки 1.1., чим порушив вимоги п. 15.9 (д) та 15.9 (и) ПДР України (а.с. 6).

Згідно п. 15.9 (д) та 15.9 (и) ПДР України зупинка забороняється: у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м; ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Дорожня розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Вище зазначена постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку. Проте на підтвердження постанови до матеріалів справи не додано жодних доказів щодо вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Посилання на жоден з цих доказів у винесеній постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, немає.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст. 256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол може не складатись у разі вчинення адміністративних порушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Однак, системний аналіз положень Кодексу, в тому числі ч. 5 ст. 258 КУпАП дає підстави для висновку, що у випадку, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків коли порушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі. Такі ж вимоги містяться у Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства Внутрішніх справ № 1376 від 06 листопада 2015 року, що зареєстрована у Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року №1496/27941.

В іншому випадку, на думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Жодних доказів, які б спростовували позицію ОСОБА_1 та підтверджували, що останній допустив порушення Правил дорожнього руху, відповідач суду не представив та судом під час розгляду справи не здобуто.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частина 1 статті 276 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Згідно згаданого рішення Конституційним Судом України рішення від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення" необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення врегульовано Главою 22 КУпАП.

Однак, як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 808392 від 13.12.2016 року, вона була складена в м. Івано-Франківську на вул. Південний Бульвар, 30.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.ст. 17, 18 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності. Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Як вбачається з рапорту № 52914, 52923 від 13.12.2016 року оперативного чергового Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Грицюка, 13.12.2016 року о 14 год. 41 хв. по телефону до чергової частини надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що невідома особа побила дзеркала у його автомобілі (а.с. 7). Відповідно до висновку № 10445 від 20.12.20016 року ст. інспектора ВП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції Семківа О.Т., 13.12.2016 року громадянин ОСОБА_1 подав заяву, про те, щоб його попереднє звернення в Івано-Франківському ВП ГУНП в Івано-Франківській області не розглядалось, оскільки в даній ситуації сторони розібралися самостійно, претензій по даному факту ні до кого не має, просить його по даному факту більше не турбувати. Виходячи з наведеного інспектор вирішив розгляд повідомлення завершити, а матеріали перевірки направити у штаб Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області (а.с. 8).

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Проте, як видно з постанови серії АР № 808392 від 13.12.2016 р., вона винесена без належного з'ясування обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

З пояснень позивача вбачається, що відразу після пошкодження його автомобіля невідомою особою він був змушений припинити рух свого транспортного засобу до прибуття працівників поліції з метою фіксації правопорушення. До цього ж, у відповідності до п. 2.10 (а) ПДР України водій у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди зобов'язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатись на місці пригоди.

Крім того, інспектором при винесенні постанови не було з'ясовано чи здійснив позивач зупинку транспортного засобу, тобто припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин (п.1.10 ПДР України), чи стоянку, тобто припинення руху транспортного засобу на час більше 5 хвилин (п.1.10 ПДР України), оскільки як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, подія відбулася о 14 год. 41 хв. 13.12.2016 року, а в постанові вказано час вчинення адміністративного правопорушення 16 год. 02 хв. 13.12.2016 року. Також в резолютивній частині оскаржуваної постанови не зазначено прізвища, ім'я та по батькові особи, щодо якої застосовується адміністративне стягнення, не вказано яким чином вимірювалася відстань до горизонтальної розмітки та який розмір вона становила, а також не зазначено показань технічних приладів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням ПДР.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, інспектор патрульної постової роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську молодший лейтенант поліції Харук І.М. в судове засідання не з'явився, заперечень проти адміністративного позову не подав, доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення суду не представив.

За вищевказаних обставин, суд дійшов висновку про відсутність належних та достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, відповідно, і вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є обґрунтованими, та, відповідно, такими, що підлягають до задоволення, а оскаржувану постанову слід скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі 17, 18, ч. 1 ст. 122, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 292, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 171-2, 159-163, 254 Кодексу Адміністративного Судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 808392 від 13.12.2016 року, складену інспектором патрульної постової роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську молодшим лейтенантом поліції Харуком Ігорем Михайловичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 255 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити, в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області.

Головуюча У.Ю. Луковкіна