Справа № 815/6417/16
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6417/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одеса справу за адміністративним позовом приватного підприємства «Олімп-Юг» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства «Олімп-Юг» (далі ПП «Олімп-Юг») до Головного управління ДФС в Одеській області (далі ГУ ДФС в Одеській області), за результатом розгляду якого позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській обл. від 18 листопада 2016 року № на суму за податковими зобов'язаннями у розмірі - 261590,00 грн. та за штрафними санкціями у розмірі - 130795,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив наступне.

ПП «Олімп-юг» перебуває на податковому обліку в органах державної податкової служби з 29.11.2005 року за №00. Станом на момент звернення позивача до суду перебуває на обліку в ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській обл.

В період з 25.10.2016року по 31.10.2016 року на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області від 15.09.2016 року №1710 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Олімп-юг» по проведеним фінансово-господарським операціям за період з 01.01.2016року по 01.08.2016року щодо правильності нарахування та сплати до бюджету України податку на додану вартість та податку на прибуток підприємства при проведені фінансово-господарських операцій з контрагентами позивача, результати якої оформлені актом №333/15-32-14-01/33933584 від 07.11.2016року.

На підставі зазначеного акту перевірки посадовими особами відповідача встановлено порушення ПП «Олімп-юг» п.198.1, п.198.3, ст.198, ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму 261590,00 грн.

На підставі ОСОБА_1 перевірки, ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 18 листопада 2016 року № на суму за податковими зобов'язаннями у розмірі -261590,00 грн. та за штрафними санкціями у розмірі - 130795,00 грн.

Представник позивача зазначає, що ПП «Олімп-юг» не погоджується із вказаним податковими повідомленнями-рішеннями, вважає його протиправним та таким, що винесено з порушенням діючого законодавства та підлягає скасуванню в судовому порядку.

Представник позивача під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх з підстав викладених в адміністративному позові. 15.02.2017 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача під час судового розгляду справи проти задоволення адміністративного позову заперечувала з підстав, викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов, згідно яких ГУ ДФС в Одеській областівважає, вимоги позивача, які викладені в адміністративному позові необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, що відповідає вимогам ч. 6 ст. 128 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу № 710 від 24.10.2016 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Олімп-Юг» , на виконання вимог з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України ( далі ПКУ), ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15.09.2016 та доповідної записки в.о. заступника начальника Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_2 від 18.10.2016 року №668/11/15-32-14-01-04, призначено проведення позапланової виїзної документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства України ПП «Олімп-Юг» по проведеним фінансово-господарським операціям за період з 01.01.2016 по 01.08.2016 щодо правильності нарахування та сплати до бюджету України податку на додану вартість та податку на прибуток підприємства при проведенні фінансово-господарських операцій з TOB «Варуна Торг» () та TOB «МЕЛКТРЕЙД» ().

За результатом перевірки складено акт № 333/15-32-14-01/33933584 від 07.11.2016 року, згідно якого перевіркою встановлено порушення пп. 198.1 п. 198.3 ст.198 ст.201 Податкового кодексу, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» ПП «Олімп-юг»завищено податковий кредит періоду, що підлягав перевірці на загальну суму 261590грн., в тому числі в січні 2016 року на суму 88910грн., лютому 2016 року - 75200грн., квітні 2016 року - 97480грн.

18.11.2016 року, на підставі висновків акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 010261401, згідно якого збільшено суму грошового зобовязання ПП «Олімп-Юг» за платежем податок на додану вартість на суму 392 385, 00 грн., у тому числі за податковими зобовязаннями 261590, 00 грн., за штрафними фінансовими санкціями 130795,00 грн.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПКУ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин),до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст.198 ПКУ передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПКУ,податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 цього Кодексу передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до ст.201 ПКУ, на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної, в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у субєкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

При цьому згідно з ч.2 ст.3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПКУ, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п.2.1, 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Таким чином, іншим визначеним законодавством обовязковим критерієм щодо підтвердження показників податкової звітності платника податків є забезпечення належного бухгалтерського обліку відповідних господарських операцій, в тому числі дотримання вимог щодо підстав для здійснення такого обліку, якими можуть бути первинні документи, оформлені згідно з вимогами чинного законодавства. З урахуванням зазначеного право платника на формування податкового кредиту з податку на додану вартість є також залежним від забезпечення ведення ним належного бухгалтерського обліку відповідних господарських операцій.

Поряд з цим, у бухгалтерському та податковому обліку підприємства враховуються лише ті первинні документи, що складені за наслідками фактично проведеної господарської операції, тобто, зміст господарської операції превалює над її формою. За таких умов наявність належним чином оформлених первинних документів з приводу проведення певної господарської операції не може розглядатись як безумовне підтвердження наявності у платника податку права на формування витрат, які враховуються при визначенні обєкта оподаткування податком на прибуток, та податкового кредиту з податку на додану вартість по відповідних господарських операціях.

Отже,правомірність формування платником відповідних показників бухгалтерського та податкового обліку має оцінюватись з урахуванням сукупності умов, визначених законодавством України як підстави для їх формування.

Оскільки сукупний аналіз наведених вище норм законодавства свідчить, що право платника податку на формування податкового кредиту з податку на додану вартість є, перш за все, похідним від самого факту здійснення відповідних господарських операцій, з метою визначення правомірності формування позивачем вказаних показників податкової звітності з податку на додану вартість дослідженню підлягає реальність відповідних господарських операцій, що відбувались між позивачем та його контрагентами. Крім того, оцінці суду підлягають наявність належним чином оформлених первинних документів, які стали підставою для формування показників податкової звітності, використання платником податків придбаних товарів (робіт, послуг) в межах господарської діяльності.

Так, щодо господарських взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ «Варуна Торг» в акті перевірки зазначено наступне.

Проведеною перевіркою встановлено, що ПП «Олімп-юг» мало взаємовідносини із TOB «Варуна Торг» (), а саме за договором №1/01-П про надання маркетингових послуг від 04.01.2016 року, договором №2-01-П про навчання співробітників від 01.01.2016 року, договором №3/01-П про надання юридичних послуг від 04.01.2016 року, договором №4/01-п від 04.01.2016 року про постачання товару.

На виконання умов наведених договорів TOB «Варуна Торг» надало послуг та ТМЦ на адресу ПП «Олімп-юг»на загальну суму 984660грн., в тому числі ПДВ 164110грн.

Оплата проведена з розрахункового рахунку. До перевірки надано платіжне доручення №1680 від 08.02.2016 року на суму 53346грн.; №1789 від 02.03.16 на суму 45120 грн. Станом на 31.07.16 заборгованість складає 886194грн.

На підтвердження факту виконання зазначених договорів позивачем до перевірки було надано рахунки-фактури, видаткові накладні (акти виконаних робіт), податкові накладні, платіжні доручення.

Під час перевірки проведеним аналізом встановлено ознаки відсутності факту реального здійснення господарських операцій ПП ««Олімп-юг» з контрагентом-постачальником TOB «Варуна Торг».

Перевіряючи правильність висновків податкового органу, суд встановив наступне.

Висновки ГУ ДФС в Одеській області щодо безтоварності господарських операцій позивача з ТОВ «Варуна Торг» ґрунтуються на: 1) відсутність будь-якої інформації про наявність виробничих потужностей, складських приміщень, наявність автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Варуна Торг»; 2) до перевірки не надано жодного документу, якими підтверджуються факти перевезення (отримання) товарів автомобільними або залізничним транспортом від постачальників до підприємства-покупця (а саме комплект зимового одягу (бушлат, комбінезон утеплений) та не надано первинні документи, підтверджуючі використання вказаних матеріалів у господарській діяльності, а саме акти списання вказаних матеріалів на виробництво з вказанням об'єкту на який використані такі матеріали.; 3) до перевірки не надано інформації стосовно отриманих послуг від TOB «Варуна Торг», а саме: в актах виконаних робіт не зазначена яка саме інформація була отримана, не зазначено місце навчання охоронників, теми навчання, кількість осіб, які пройшли навчання, результати навчання, які юридичні послуги надавались та з яких питань, та будь яка інша інформація.

На думку суду, відсутність інформації у контролюючого органу щодо наявності у контрагента позивача виробничих потужностей, устаткування, складських приміщень, транспорту, тощо не є підставою для встановлення факту безтоварності господарських операцій з таким контрагентом, оскільки основні і транспортні засоби не обов'язково повинні знаходитися у власності суб'єкта господарювання та можуть бути орендовані або взяті в лізинг у третіх осіб. До того ж, зміст і порядок виконання розглянутих операцій не вимагає обов'язкової наявності у постачальника значного обсягу трудових і матеріальних ресурсів, а тим більше складських приміщень.

Відповідно до ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Це означає, що свобода договору надає право громадянам або юридичним особам, та іншим субєктам цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента.

При укладенні договорів позивач не мав обовязку запитувати документальне підтвердження наявності у ТОВ «Варуна Торг» основних засобів та достатньої кількості трудових ресурсів для можливості виконання робіт.

Такі переддоговірні заходи не передбачені нормами чинного законодавства. Замовника робіт цікавить лише строк, якість та ціна надання послуг, а якими засобами та за допомогою яких ресурсів виконавець буде надавати послуги є предметом його відповідальності.

Також, на думку суду, відсутність такої інформації, не дає підстав бути переконаними у реальній відсутності у контрагента позивача виробничих потужностей, устаткування, складських приміщень, транспорту, тощо.

Щодо ненадання позивачем до перевірки документів на підтвердження перевезення (отримання) товарів автомобільними або залізничним транспортом від постачальників до підприємства-покупця (а саме комплект зимового одягу (бушлат, комбінезон утеплений) та документів, що підтверджують використання вказаних матеріалів у господарській діяльності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Товарно-транспортна накладна не є тим первинним документом, який підтверджує факт придбання товарів.

Правилами ведення податкового обліку не передбачено обов'язку платника податків підтверджувати реальність господарської операції товарно-транспортними накладними або подорожніми листами, а відповідно до Закону України Про автомобільний транспорт (ст.48), Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту від 14.10.1997 р. № 363 (абз. 25-26 п.1) товарно-транспортна накладна є документом, на підставі якого здійснюються вантажні перевезення. Обов'язок щодо наявності таких документів покладено на перевізника та його водія. Враховуючи, що позивачем до перевірки було надано договір № 4/01-Т від 04.01.2016 року, рахунок-фактуру № СФ-000004 від 25.01.2016 року, № СФ-000011 від 23.02.2016 року, видаткову накладну № РН-0125/01 від 25.01.2016 року, № РН-0223/06, внутрішній журнал-звіт та податкові накладні, до яких у відповідача під час проведення перевірки не було зауважень, ненадання документівякі підтверджують факт перевезення товарів, не може бути єдиною підставою для висновків про відсутність документального підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товару, оскільки відповідною транспортною документацією обов'язково мають бути підтверджені витрати з послуг по перевезенню вантажів, а не послуги з придбання ТМЦ.

Щодо ненадання документів на підтвердження факту використання отриманих товарів в господарській діяльності позивача, то нормами податкового законодавство прямо передбачено, що нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на ненадання до перевірки інформації стосовно отриманих послуг від TOB «Варуна Торг», а саме: в актах виконаних робіт не зазначена яка саме інформація була отримана, не зазначено місце навчання охоронників, теми навчання, кількість осіб, які пройшли навчання, результати навчання, які юридичні послуги надавались та з яких питань, та будь яка інша інформація. Так, надані позивачем первинні документи складені відповідно до вимог законодавства, в них зазначено, характер послуг, які надавались, виконавця послуг, вартість таких послуг. На підтвердження факту отримання від контрагента визначених у договорах послуг позивачем надано внутрішні журнали-звіти та журнали працівників, які отримували послуги з навчання.

Також відповідач в акті перевірки в обґрунтування порушення ТОВ позивачем вимог податкового законодавства безпідставно посилається на ненаданняПП «Олімп-Юг»до перевірки відомостей (журнал реєстрації довіреностей) щодо записів про реєстрацію та видачу довіреностей на матеріально-відповідальну особу для одержання товарів від ТОВ «Варуна Торг».

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження факту звернення з письмовим запитом щодо надання журналу реєстрації довіреностей.

Наказ Міністерства фінансів України від 16.05.96 № 99, яким затверджена Інструкція про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, на який посилається відповідач в акті перевірки, скасована наказом Міністерства фінансів України 30.09.2014 № 987 «Про внесення зміни до Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та визнання такими, що втратили чинність, наказів Міністерства фінансів України від 16 травня 1996 року № 99 та від 24 березня 2000 року № 61». Згідно Наказу № 987, доповнено пункт 2.5 глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (із змінами), новим абзацом такого змісту: «Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.».

Таким чином, з 01.01.2015 року скасовано порядок суворого обліку бланків довіреностей на одержання цінностей, у звязку з чим журнал реєстрації довіреностей може бути відсутній на підприємстві та не вестися.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, щодо помилковості висновків відповідача відносно безтоварного характеру господарських операцій між позивачем та ТОВ «Варуна Торг».

Щодо господарських взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ «МЕЛК ТРЕЙД» в акті перевірки зазначено наступне.

Проведеною перевіркою встановлено, що ПП «Олімп-юг»мало взаємовідносини із TOB «МЕЛК ТРЕЙД» (СДРПОУ: 40208035), а саме за договором №01/04/16-П по підбору, перевірці та проведенню психофізіологічного обстеження кандидатів на роботу та співробітників від 01.04.2016, договором № 02/04/16-П про надання послуг від 01.04.2016 року, договором №03/04/16-П від 01.04.2016 про інформаційно-консультаційні послуги, договором №04/04/16-П про надання поліграфічних послуг від 01.04.2016, договором №05/04/16-П про надання юридичних послуг від 01.04.2016.

На виконана умов наведених договорів TOB «МЕЛК ТРЕЙД» надало послуг на адресу ПП «Олімп-юг»на загальну суму 584880грн., в т.ч. ПДВ 97480грн

Оплата проведена з розрахункового рахунку. До перевірки надано платіжне доручення №2015 від 12.05.16 на суму 58488грн. Станом на 31.07.16 заборгованість складає 526392грн.

На підтвердження факту виконання зазначених договорів позивачем до перевірки було надано рахунки-фактури, видаткові накладні (акти виконаних робіт), податкові накладні, платіжні доручення.

Під час перевірки проведеним аналізом встановлено ознаки відсутності факту реального здійснення господарських операцій ПП «Олімп-юг»з контрагентом-постачальником TOB «МЕЛК ТРЕЙД».

Перевіряючи правильність висновків податкового органу, суд встановив наступне.

Висновки ГУ ДФС в Одеській області щодо безтоварності господарських операцій позивача з ТОВ «МЕЛК ТРЕЙД» ґрунтуються на: 1) відсутність будь-якої інформації про наявність виробничих потужностей, складських приміщень, наявність автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ «МЕЛК ТРЕЙД»; 2)до перевірки не надано жодного документу та інформації стосовно отриманих послуг від TOB «МЕЛК ТРЕЙД», а саме: в актах виконаних робіт не зазначено які проводились дослідження, які питання тестування та результати тестів, кількість співробітників, які пройшли тестування та навчання, яка поліграфічна продукція була розповсюджена та на яку тему, яка саме інформація була отримана, які юридичні послуги надавались та яких питань, та будь яка інша інформація; 3) під час проведення перевірки посадові особи ПП «Олімп-юг»не надано жодного документу, який би підтверджував отримання зазначених послуг, крім актів виконаних робіт.

Як встановлено вище судом, відсутність інформації у контролюючого органу щодо наявності у контрагента позивача виробничих потужностей, устаткування, складських приміщень, транспорту, тощо не є підставою для встановлення факту безтоварності господарських операцій з таким контрагентом.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на ненадання до перевірки документів та інформації стосовно отриманих послуг від TOB «МЕЛК ТРЕЙД», а саме: в актах виконаних робіт не зазначено які проводились дослідження, які питання тестування та результати тестів, кількість співробітників, які пройшли тестування та навчання, яка поліграфічна продукція була розповсюджена та на яку тему, яка саме інформація була отримана, які юридичні послуги надавались та я яких питань, та будь яка інша інформація.

Так, надані позивачем первинні документи складені відповідно до вимог законодавства, в них зазначено, характер послуг, які надавались, виконавця послуг, вартість таких послуг.

Також суд не погоджується з твердженням відповідача щодо відсутності жодних документів, окрім актів виконаних робіт, які б підтверджували факт отримання послуг позивачем від контрагента, оскільки до суду надано також внутрішні журнали-звіти, журнали реєстрації працівників, які отримували послуги.

Таким чином, суд приходить висновку, щодо помилковості висновків відповідача відносно безтоварного характеру господарських операцій між позивачем та ТОВ «МЕЛК ТРЕЙД»

Щодо посилань в акті перевірки на ухвалу від 15.09.2016 року № 755/22751/15-к та протоколи допитів свідків від 05.05.2016 року та від 22.05.2016 року, щодо показань свідків по кримінальному провадженню по відношенню засновників та директорів ТОВ «Варуна Торг» ОСОБА_3 та ТОВ «МЕЛК ТРЕЙД» ОСОБА_4,які вказують, що останні на посаді директорів зазначених підприємств ніколи не працювали,господарську діяльність не здійснювали, фінансово-господарські документи та податкові декларації не підписували, суд зазначає наступне.

Статтею 69 КАС України, передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до приписів статті 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з частиною четвертою 72 КАС України, вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду у справах про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинено воно цією особою.

Тобто, обов'язковість преюдиційних обставин, передбачена частиною четвертою статті 72 КАС України, відповідно до буквального тлумачення зазначеної норми поширюється лише на обставини, встановлені безпосередньо: 1) або вироком у кримінальній справі; 2) або постановою про адміністративний проступок.

Відповідно обставини, встановлені в інших процесуальних актах у кримінальних справах чи справах про адміністративні проступки (наприклад, ухвала про призначення позапланової документальної перевірки), не можуть розглядатись як обов'язкові відповідно до частини четвертої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі статтею 17 Кримінального процесуального кодексу України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Отже, ні до компетенції адміністративного суду, ні тим більше до компетенції контролюючих органів, законом не віднесено повноваження робити висновки про наявність або відсутність події злочину, так як вказані функції притаманні виключно судам загальної юрисдикції при здійсненні кримінального судочинства оскільки саме відповідно до ч.1 ст. 89 Кримінально-процесуального Кодексу України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (тобто вироку).

Крім цього, в ухвалі від 15.09.2016 року суд не досліджував та не давав оцінки господарським операціям позивача та контрагентів ТОВ «Варуна Торг» та ТОВ «МЕЛК ТРЕЙД», не встановив недійсність документів, що були складені за наслідком здійснення господарської операції, а позивач або його посадові особи не є фігурантами вказаної кримінальної справи. Досліджувані судом в ухвалі обставини стосуються періоду створення та реєстрації юридичної особи, подальша ж господарська діяльність підприємства не досліджувалась. Суд, також, звертає увагу, що вказана ухвала не є вироком суду.

Водночас, встановлення факту фіктивного підприємництва Податковий кодекс України не визначає як самостійну підставу для позбавлення права на формування податкового кредиту та витрат.

Під час розгляду справи контролюючим органом не було надано рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження фіктивності ТОВ «Варуна Торг» та ТОВ «МЕЛК ТРЕЙД».

Крім цього, відповідачем не надано добутих у визначений процесуальним законодавством спосіб доказів підробки документів або складання фіктивних документів на підтвердження здійснених позивачем господарських операцій в тому числі і результатів почеркознавчої експертизи з категоричними висновками щодо підписів на поданих товариством первинних документах.

Слід зазначити, що сам по собі протокол допиту свідка не є належним доказом вчинення будь-якою особою кримінально-караного діяння, а відтак, відсутність таких доказів вказує на необґрунтованість тверджень відповідача про фіктивність проведених позивачем господарських операцій.

Щодо доводів відповідача про непричетність директорів ТОВ «Варуна Торг» та ТОВ «МЕЛК ТРЕЙД» до господарської діяльності даних товариств, то суд зазначає, що така обставина не може свідчити про факт вчинення податкового правопорушення позивачем.

Наявність таких обставин має підтверджуватись документально, зокрема, результатами почеркознавчої експертизи з категоричними висновками про неавтентичність проставлених підписів на поданих товариством первинних документах, позаяк особа, яка заперечує свою причетність до діяльності юридичної особи, може мати особисту зацікавленість у неподанні відомостей, необхідних для податкового контролю.

Крім того, в матеріалах справи наявні посвідчені нотаріально заяви ОСОБА_1 від 31.08.2016 року та ОСОБА_3 від 29.08.2016 року, згідно яких зазначені особи займаючи посади директорів ТОВ «Варуна Торг» та ТОВ «МЕЛК ТРЕЙД» стверджували, що безпосередньо виконували організаційно-розпорядчі, адміністративні, контролюючі та інші функції, повязані з веденням господарської діяльності підприємств.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо(неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що адміністративний позов ПП «Олімп-Юг» підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7-12, 14, 71, 86, 122, 128, 158-164, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити адміністративний позов приватного підприємства «Олімп-Юг» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській обл. від 18 листопада 2016 року № на суму за податковими зобов'язаннями у розмірі - 261590,00 грн. та за штрафними санкціями у розмірі - 130795,00 грн.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.В. Бжассо