Справа № 2-а/1570/4605/11
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2012-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2012 р.Справа № 2-а/1570/4605/11

Категорія:12.3Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів Стас Л.В.

ОСОБА_2

за участю секретаря Алексєєвої Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_3 апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до ГУ УМВС України в Одеській області, Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, за участю третьої особи без самостійних вимог з боку відповідача ОСОБА_5 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2011 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив зобовязати ГУ УМВС України в Одеській області поновити його на посаді помічника начальника районного відділу оперативним черговим чергової частини Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області та стягнути з Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в сумі 14 400 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем порушено порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності, жодних пояснень в ході службового розслідування від нього не відбиралося, в порушення ст.40 КЗпП України його звільнено за дисциплінарний проступок в період перебування на лікарняному, до того ж стверджує, що не скоював вчинку, який би дискредитував звання працівника міліції.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Основні завдання та принципи діяльності міліції встановлені статтями 2 та 3 Закону України «Про міліцію».

У відповідності до статті 18 цього Закону порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення), особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ з 12.12.2005 року, перебуваючи на посаді помічника начальника районного відділу оперативним черговим чергової частини Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області.

Наказами начальника ГУМВС України в Одеській області № 597 від 10.05.2011 року «Про покарання співробітників Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області»та № 220 о/с від 20.05.2011 року позивача звільнено в запас Збройних Сил України за ст.66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Підставою для винесення зазначених наказів слугував висновок службового розслідування від 20.04.2011 року, складений за результатами проведення службового розслідування, з якого вбачається, що в порушення вимог чинного законодавства ОСОБА_4 не вжив заходів до реєстрації заяви ОСОБА_3 про неправомірні дії іншої особи, не вніс запис до журналу обліку відвідувачів та запрошених ВМ «Ланжерон»щодо осіб, які з його відома відвідували приміщення відділу, вчинив самовільний виїзд 27.12.2010 року за межі Одеського гарнізону міліції до м. Котовськ та с. Ставрово Красноокнянського району.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки накази про звільнення позивача в судовому порядку не скасовані, позивачем питання щодо їх скасування або визнання незаконними не ставилось, в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази щодо спростування викладених у висновку службового розслідування обставин, підстав для задоволення позову не вбачається.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції такими, що повною мірою відповідають встановленим в ході судового розгляду обставинам справи, при цьому зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 79 КАС України, письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять у собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, в результаті службового розслідування, проведеного відповідачем, встановлені факти порушення ОСОБА_4 службової дисципліни.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Частинами десятою та п'ятнадцятою статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного виливу.

Колегія суддів приходить до висновку, що факти скоєння позивачем вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Враховуючи, що вчинок, скоєний ОСОБА_4, дискредитує звання працівника міліції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність наказів відповідача про звільнення його з органів внутрішніх справ за ст.66 Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ.

Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, оскільки грунтуються на помилковому трактуванні позивачем наведених правових норм.

За правилами частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного Управління МВС України в Одеській області, Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, за участю третьої особи без самостійних вимог з боку відповідача ОСОБА_5, про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді Л.В. Стас

ОСОБА_2.