Справа № 623/3353/16-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 р.Справа № 623/3353/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на постанову Барвінківського районного суду Харківської області від 02.02.2017р. по справі № 623/3353/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Барвінківського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (далі-відповідач), в якому просив: визнати протиправними дії Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо не зарахування до стажу позивача судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії імені Ф.Е. Дзержинського та роботи на посаді помічника прокурора м. Лозова Харківської області; зобов'язати відповідача зарахувати до стажу судді ОСОБА_1, який дає право на відставку та отримання щорічного довічного грошового утримання судді у відставці: період проходження строкової військової служби з 25.10.1979 року по 26.10.1981 року, половину строку навчання за денною формою у Українській юридичній академії імені Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1985 року по 30.06.1989 року, роботу на посаді помічника прокурора м. Лозова Харківської області з 21.08.1990 року по 03.03.1993 року; зобов'язати відповідача призначити ОСОБА_1, як судді у відставці, щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% суддівської винагороди працюючого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області, починаючи з 27.09.2016 року ( з наступного дня після звільнення), здійснивши відповідний перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання та виплати недоотриману його різницю.

Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 02.02.2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано противоправними дії Ізюмського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування до стажу судді ОСОБА_1, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду проходження строкової військової служби, половину строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії ім. Ф.Е. Дзержинського та роботи на посаді помічника прокурора м. Лозова Харківської області. Зобов'язано Ізюмське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до стажу судді ОСОБА_1 період проходження строкової військової служби з 25.10.1979 року по 26.10.1981 року, половину строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1985 року по 30.06.1989 року та роботи на посаді помічника прокурора м. Лозова Харківської області з 21.08.1990 року по 03.03.1993 року. Зобов'язано Ізюмське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1, як судді у відставці, щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області, починаючи з 27.09.2016 року, здійснивши відповідний перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання та виплатити недоотриманої його різниці.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, без повного і всебічного з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, а також на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представники сторін в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є суддею у відставці Ізюмського міськрайонного суду Харківської області.

Відповідно до запису у трудовій книжці серія НОМЕР_1, виданої на ім`я ОСОБА_1 у період з 25.10.1979 року по 26.10.1981 року ОСОБА_1 проходив строкову військову службу, половини строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії імені Ф.Е. Дзержинського 01.09.1985 року по 30.06.1989 року, роботи на посаді помічника прокурора м. Лозова Харківської області з 21.08.1990 року по 03.03.1993 року, з 04.03.1993 року по 06.09.2006 року займав посаду судді Лозівського міського суду Харківської області, з 15.05.2003 року обраний безстроково суддею цього ж суду, з 07.09.2006 року обіймав посаду судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області та працював на займаній посаді до 26.09.2016 року.

Згідно постанови Верховної Ради України № 1515-VIII від 08.09.2016 року та наказу голови Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26.09.2016 року №02-03/87 ОСОБА_1 звільнено з посади судді, у зв`язку з поданням заяви у відставку.

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Ізюмським міськрайонним судом Харківської області, стаж роботи судді ОСОБА_1 станом на 26.09.2016 року становить 30 років 04 дні, в тому числі у стаж зарахований період служби в армії з 25.10.1979 року по 26.10.1981 р., період навчання з 01.09.1985 року по 30.06.1989 року та період роботи помічником прокурора м. Лозова Харківської області з 21.08.1990 року по 03.03.1993 року.

Згідно довідки ТУ ДСА заробітна плата, яка враховується при призначенні судді ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання становить 23 200 грн.

Відповідно до повідомлення Управління Пенсійного фонду України від 16.12.2016р ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання в сумі 19 952 грн., тобто у розмірі 86 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, відповідач, нараховуючи ОСОБА_3 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86% суддівської винагороди не зарахував до стажу позивача строкову військову службу та половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, а тому діяв неправомірно та порушив права позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Конституції конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть буди обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів при здійсненні ними своїх повноважень, закріплених у ч. 1 ст. 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Щомісячне довічне грошове утримання судді - це спрямована на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання, та по своїй правовій природі не є пенсією.

Згідно п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 року № 545) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином, на момент виходу у відставку судді ОСОБА_1, крім стажу роботи на посаді судді 23 роки 06 місяців 21 день, він має також 2 роки 1 день стажу, який складається з періоду проходження строкової військової служби з 25.10.1979 року по 26.10.1981 року, 1 рік 11 місяців навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту з 01.09.1985 року по 30.06.1989 року та 2 роки 6 місяців 12 днів стаж роботи на посаді помічника прокурора м. Лозова Харківської області з 21.08.1990 року по 03.03.1993 року. Отже, усього стаж роботи судді ОСОБА_1, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 26.09.2016 року становить 30 років 04 дні. Зазначене дає позивачу право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 визначено, що незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпечення державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей; гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 квітня 2010 року судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених ст. 37 Закону України "Про державну службу", або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання. Згідно з вимогами ч. 3 цієї статті цього Закону щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожен повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше, ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання. Нормою ч. 4 цієї статті цього Закону встановлено, що у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на перерахунок.

Таким чином, усього стаж роботи судді ОСОБА_1, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 26.09.2016 року становить 30 років 04 дні. Зазначене дає позивачу право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів приходить до висновку про протиправність дій Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо призначення та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 86 %, без врахування до судового стажу роботи за вислугою років періоду проходження ним строкової військової служби та половину строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, а отже задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області залишити без задоволення.

Постанову Барвінківського районного суду Харківської області від 02.02.2017р. по справі № 623/3353/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В. Рєзнікова С.С.

Повний текст ухвали виготовлено 10.03.17р.