Справа № 206/6464/16-а(2-а/206/143/16)
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2017-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2017 року справа № 206/6464/16-а(2-а/206/143/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого судді: Коршуна А.О. (доповідач)

суддів: Чередниченка В.Є. Панченко О.М.

розглянув в прядку письмового провадження апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську
на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2016 р. у справі №206/6464/16-а (2-а/206/143/16)
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

11.11.2016р. ОСОБА_1 звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську (далі - Лівобережне об'єднане УПФУ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії /а.с. 2-7/.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2016р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито скорочене провадження в адміністративній справі №206/6464/16-а (2-а/206/143/16) та справу призначено до розгляду / а.с. 16/.

Позивач посилаючись позові на те, що вона перебуває на пенсійному обліку у відповідача та з 06.04.2011р. їй призначена пенсія відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», після призначення пенсії по теперішній час позивач продовжує працювати в органах прокуратури Дніпропетровської області, у зв'язку з підвищенням посадових окладів працівників прокуратури відповідною Постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015р., яка набрала законної сили з 01.12.2015р., в неї виникло право на перерахунок пенсії та 25.10.2016р. вона звернулась до відповідача з заявою про здійснення перерахунку пенсії та надала довідку прокуратури Дніпропетровської області №18-259 вих16 від 24.10.2016р., але відповідач рішенням №107 від 28.10.2016р. відмовив в перерахунку пенсій, позивач вважає таку відмову відповідача необґрунтованою та безпідставною, тому просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 90% середньомісячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області №18-259 вих16 від 24.10.2016р. відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (з змінами внесеними згідно із Законом України №358/95-ВР від 05.10.1995р., в редакції Закону України №2663-ІІІ від 12.07.2001р.), зобов'язати відповідача здійснити позивачу з 25.10.2016р. перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (з змінами внесеними згідно із Законом України №358/95-ВР від 05.10.1995р., в редакції Закону України №2663-ІІІ від 12.07.2001р..) з розрахунку 90% від середнього заробітку щомісячної заробітної плати згідно довідки прокуратури Дніпропетровської області №18-259 вих16 від 24.10.2016р. без обмеження пенсії максимальним розміром та виплачувати в подальшому пенсію в такому розмірі.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2016 р. у справі №206/6464/16-а (2-а/206/143/16) позовні вимоги задоволено , визнано протиправним дії Лівобережного об'єднаного УПФУ щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 90% середньомісячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області №18-259 вих16 від 24.10.2016р. відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (з змінами внесеними згідно із Законом України №358/95-ВР від 05.10.1995р., в редакції Закону України №2663-ІІІ від 12.07.2001р.), зобов'язано відповідача здійснити позивачу з 25.10.2016р. перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (з змінами внесеними згідно із Законом України №358/95-ВР від 05.10.1995р., в редакції Закону України №2663-ІІІ від 12.07.2001р..) з розрахунку 90% від середнього заробітку щомісячної заробітної плати згідно довідки прокуратури Дніпропетровської області №18-259 вих16 від 24.10.2016р. без обмеження пенсії максимальним розміром та виплачувати в подальшому пенсію в такому розмірі / а.с. 26-31/.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції від 19.12.2016 р. у даній справі, подав апеляційну скаргу / а.с. 35-40/ у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи не було з'ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення, та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до ухвалення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, тому просив скасувати постанову суду першої інстанції від 19.12.2016 р. у даній справі та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що позивач у справі перебуває на пенсійному обліку у відповідача та з квітня 2011р. їй було призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції закону від 05.11.1991р. у розмірі 90% від суми заробітку , з моменту призначення пенсії по теперішній час позивач продовжує працювати в органах прокуратури.

25.10.2016р. позивач звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії та надала довідку прокуратури Дніпропетровської області №18-259 вих16 від 24.10.2016р., але відповідач рішенням №107 від 28.10.2016р. відмовив в перерахунку пенсій / а.с. 11-13/, зазначені обставини не заперечувались особами, які беруть участь під час розгляду справи.

З адміністративного позову вбачається, що саме вищезазначена відмова відповідача у здійсненні перерахунку пенсії позивача обумовила звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

З постанови суду першої інстанції від 19.12.2016 р. у даній справі / а.с. 26-31/, яка оскаржується в апеляційному порядку відповідачем, вбачається, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення заявлених позивачем позовних вимог, зробив висновок про те, що при перерахунку пенсії працівника прокуратури, має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, у зв'язку з чим, дії відповідача щодо відмови позивачу у проведені перерахунку пенсії виходячи з 90% суми заробітної плати є необґрунтованим та такими, що суперечать приписам чинного законодавства.

Відносини, які виникли між сторонами у справі, з приводу наявності підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача, яка призначена за віком відповідно до положень Закону України «Про прокуратуру», врегульовано положенням Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням вимог щодо дії нормативно-правових актів в часі, а також іншими нормативно-правовими актами, зокрема Постановами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до з частини 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 р. (в редакції, яка діяла до 01.01.2015 р.), призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців, перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 р. (який набрав чинності з 01.04.2015р.) передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 р. ( який набрав чинності з 15.07.2015 р., далі - Закон №1697-VII), визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991р., крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1.

Отже аналіз вищенаведених норм законодавства дає можливість зробити висновок про те, що положення ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991р., які визначали умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати, втратили чинність з дня набрання чинності Законом № 1697-VII, а саме, з 15.07.2015р.

Тобто, на час підвищення посадових окладів працівникам прокуратури постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» № 1013 від 09.12.2015 р. (яка набрала чинності з 01.12.2015 р.), та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991р., зазначена норма втратила чинність.

Аналіз положень Закону України «Про прокуратуру» №1679-VII від 14.10.2014 р. дає можливість зробити висновок про те, що у цьому Законі відсутня норма, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій працівників прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Частиною 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1679-VII від 14.10.2014 р. визначено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Але на момент звернення позивача до відповідача з заявою про перерахунок пенсії - 25.10.2016р., та до теперішнього часу діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що конституційною гарантією є гарантія права громадянина України на пенсію в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум, встановлений законом (ст. 46 Конституції України), але право на підвищення розміру пенсії не є конституційною гарантією чи певним досягнутим соціальним мінімумом, що не може бути зменшеним за наявності інших компенсаційних інструментів від знецінення коштів, що надаються як соціальна виплата.

Отже з огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсі, яка була призначена відповідно до ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції закону від 05.11.1991р, питання перерахунку раніше призначених пенсій працівникам прокуратури у зв'язку із збільшенням розміру заробітної плати не врегульовано на законодавчому рівні, що свідчить про те, що відповідач у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб'єкта владних повноважень, під час прийняття відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивача діяв у межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством, у зв'язку з чим така відмова є обґрунтованою та правомірною.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи зробив висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 202 КАС України є підставою для скасування такого рішення суду, а тому постанову суду першої інстанції від 19.12.2016 р. у даній справі необхідно скасувати.

Вирішуючи по суті заявлені позивачем позовні вимоги, колегія суддів оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної справи, та приймаючи до уваги, норми законодавства, яке регулює відносини, які виникли між сторонами у справі, вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог необхідно відмовити у зв'язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

На підставі викладеного, ст.ст. 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську - задовольнити.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2016 р. у справі №206/6464/16-а (2-а/206/143/16) - скасувати.

В позові відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: А.О. Коршун

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: О.М. Панченко