Справа № 569/12844/16-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

17 лютого 2017 року м. Київ К/800/4449/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., розглянувши касаційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на ухвалу Рівненського міського суду від 1 грудня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - УПФУ) в якому просила: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови їй в перерахунку пенсії державного службовця з 1 грудня 2015 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - постанова КМУ № 1013) та з врахуванням одержаних сум виплаченої матеріальної допомоги та сум виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування згідно довідки від 30 вересня 2016 року №01-34-02/3559 (далі - довідка про розмір заробітної плати); зобов'язати УПФУ провести їй перерахунок та виплату пенсії державного службовця, починаючи з 1 грудня 2015 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою КМУ № 1013 з урахуванням проведених виплат; зобов'язати відповідача провести їй індексацію та виплату пенсії державного службовця починаючи з 1 грудня 2008 року по 30 листопада 2010 року з врахуванням одержаних сум виплаченої матеріальної допомоги та сум виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування згідно довідки про розмір заробітної плати виходячи із розміру 90% заробітної плати (далі - спірний перерахунок пенсії).

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що має право на спірний перерахунок пенсії, однак відповідач, всупереч вимог наведених положень законодавства, відмовив їй у здісненні такого, а відтак ОСОБА_1 просила про задоволення позову.

Ухвалою Рівненського міського суду від 1 грудня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 за період з 1 грудня 2015 року по 1 квітня 2016 року залишено без розгляду. Поновлено строк звернення до суду в частині позовних вимог проведення індексації та виплати пенсії позивача, як державного службовця починаючи з 1 грудня 2008 року по 30 листопада 2010 року з врахуванням одержаних сум виплаченої матеріальної допомоги та сум виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням відповідач оскаржив таке до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою судді Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2017 року апеляційну скаргу УПФУ повернуто скаржникові.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, в частині задоволених позовних вимог, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову .

Разом з тим, у відповідності до частини 1 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку судові рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У даному випадку, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції була повернута скаржникові, а отже таке не переглядалось в апеляційному порядку, що виключає можливість перегляду цього рішення касаційним судом на даній стадії провадження у справі.

Також, у відкритті касаційного провадження у цій справі на ухвалу апеляційного суду необхідно відмовити враховуючи наступне.

За правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Повертаючи апеляційну скаргу УПФУ суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що відповідач не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху.

Як вбачається зі змісту матеріалів касаційного провадження, ухвалою судді Житомирського апеляційного адміністративного суду від 6 січня 2017 року апеляційну скаргу позивача залишено без руху з підстав не виконання ним частини 6 статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України щодо надання документу про сплату судового збору.

Скаржнику надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги до 20 січня 2017 року.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно даних повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, УПФУ одержало копію ухвали судді від 6 січня 2017 року 11 числа цього ж місяця.

Разом з тим, у вказаний в ухвалі строк, а також станом на день постановлення оскаржуваної ухвали апеляційного суду, недоліки апеляційної скарги не усунуто.

Одночасно, скаржник у суді апеляційної інстанції заявляв клопотання про звільнення його від сплати судового збору, посилаючись на наявність у нього пільг, передбачених Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

У задоволенні вищевказаного клопотання апеляційний суд правильно відмовив з огляду на необґрунтованість такого, оскільки на час подачі УПФУ апеляційної скарги діяла редакція Закону № 3674-VI, яка не передбачала пільг Пенсійному фонду України та його територіальним органам стосовно оплати судового збору.

За змістом частини 3 статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу.

В свою чергу, згідно з положеннями пункту 1 частини 3 статті 108 позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Таким чином, апеляційний суд дійшов правильного висновку про повернення апеляційної скарги на підставі наведених правових норм процесуального законодавства.

Такий висновок апеляційного суду узгоджуються з вимогами процесуального законодавства, відповідає дійсним обставинам справи та нормам процесуального права, доводи касаційної скарги його висновку не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або порушив норми процесуального права.

Керуючись статтями 211, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на ухвалу Рівненського міського суду від 1 грудня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2017 року, відмовити.

Копію цієї ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного

суду України М.І. Мойсюк