Справа № 161/11177/16-а,2-а/161/613/16
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року № 876/10226/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представників позивача ОСОБА_1,ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради ОСОБА_3 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2016 року у справі за позовом Обслуговуючого кооперативу «Синтетик-2» до начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

Обслуговуючий кооператив «Синтетик-2» 29.08.2016 звернувся в суд з адміністративним позовом до начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради ОСОБА_3, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову №18 про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 17.08.2016, прийняту начальником відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради ОСОБА_3.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради ОСОБА_3 №18 про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції начальник відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивач не був притягнутий до відповідальності за одне і те ж правопорушення, оскільки постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №4 від 03 березня 2016 року була скасована судовим рішенням від 28 липня 2016 року, яке на день прийняття постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №18 від 17 серпня 2016 року набрало законної сили.

При апеляційному розгляді представники позивача вимоги апеляційної скарги заперечили та просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що 03 березня 2016 року начальником відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради ОСОБА_4 винесено постанову № 4 у справі про адміністративне правопорушення, якою голову Обслуговуючого кооперативу «Синтетик-2» ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого абз. 4 п. 4. ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 124 020 гривень.

Вказана постанова винесена на підставі проведеної перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 23.02.2016.

Постановою Луцького міськрайонного суду від 28 липня 2016 року позовні вимоги Обслуговуючого кооперативу «Синтетик -2» до Начальника відділу державного архітектурно - будівельного контролю Луцької міської ради ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради ОСОБА_3 №4 від 03.03.2016 про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності. Справу направлено на новий розгляд.

Із змісту постанови суду від 28 липня 2016 року видно, що повний текст постанови складений та підписаний 01 серпня 2016 року (а.с. 5).

Згідно ч. 2 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду від 28 липня 2016 року позивачем отримано 08 серпня 2016 року, а відповідачем в період часу з 09 серпня 2016 року по 10 серпня 2016 року, що не заперечувалось сторонами.

Судом також встановлено, що начальник відділу ДАБК Луцької міської ради ОСОБА_3 повторно призначив розгляд справи про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності на 10.00 годин 17 серпня 2016 року.

17 серпня 2016 року начальником відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради ОСОБА_3 повторно винесено постанову № 18 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою Обслуговуючий кооператив «Синтетик-2» визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого абз. 4 п. 4. ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 130 500 гривень.

Постанова винесена на підставі проведеної перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 23.02.2016. Також судом достовірно встановлено, що станом на 17 серпня 2016 року, постанова суду від 28 липня 2016 року не набрала законної сили.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 17 серпня 2016 року постанова начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради ОСОБА_3 № 4 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 03 березня 2016 року була чинною та не скасованою у встановленому законом порядку, а відтак відповідачем, в порушення вимог статті 61 Конституції України, були вчиненні дії спрямовані на повторне притягнення позивача до адміністративної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Не заперечуючи вищевказаних висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» встановлена відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (суб'єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за правопорушення: виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації, на об'єктах III категорії складності, у розмірі дев'яноста прожиткових мінімумів для працездатних осіб (абз. 3 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону).

Станом на день складення постанови про накладення штрафу прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1378 грн.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З аналізу вказаних норм та обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку з чим погоджується суд апеляційної інстанції, про те, що відповідачем, в порушення вимог статті 61 Конституції України, були вчиненні дії спрямовані на повторне притягнення позивача до адміністративної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Разом з тим, при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що провадження щодо розгляду заявленого позову регулюється ст. 171-2 КАС України, якою встановлюються особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Проте, як видно із матеріалів справи предметом оскарження у даній справі є постанова начальника відділу ДАБК про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до правил предметної підсудності та особливостей провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи рішення суб'єкта владних повноважень в справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності (п. 2 ч. 1 ст. 18, ст. 171-2 КАС України) місцевому загальному суду як адміністративному підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Водночас, п. 1 ч. 2 ст. 18 КАС України передбачено, що окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Позивач був притягнутий до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності і постановою про накладення штрафу до нього були застосовані фінансові санкції, на підставі Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», а не в порядку провадження у справі про адміністративні правопорушення, як це зазначено Луцьким міськрайонним судом Івано-Франківської області.

Правопорушення у сфері містобудівної діяльності не є адміністративним правопорушенням, а накладення штрафу на підставі Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» не є адміністративним стягненням, оскільки являється адміністративно-господарською санкцією.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає, що в даному випадку має місце спір, який підсудний окружному адміністративному суду, а не місцевому загальному суду як адміністративному.

Таким чином, рішення суду першої інстанції, яке є предметом оскарження, прийнято неповноважним судом, що є безумовною підставою для його скасування та ухвалення нового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

З врахуванням наведеного апеляційна скарга підлягають частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2016 року у справі №161/11177/16-а скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов Обслуговуючого кооперативу «Синтетик-2» задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради ОСОБА_3 від 17.08.2016 №18 про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М.Старунський

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_5

Постанова у повному обсязі складена 07.03.2017 року