Справа № 345/4369/16-а
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року № 876/546/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.,

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участі секретаря судового засідання: Румянцевої О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу в.о. Калуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області Князевича Михайла Михайловича на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Калуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, в.о. Калуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області Князевича Михайла Михайловича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

02.12.2016 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 17.11.2016 про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 136 гривень за порушення ч. 1 ст. 164-1 КпАП України та про закриття провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем Калуською об'єднаною податковою інспекцією Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі - відповідач - 1), при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення, не враховано вимоги ст. 280 КпАП України, а також порушено строки накладення адміністративного стягнення. Крім того, відповідач не взяв до уваги той факт, що акт від 22.09.2016 позивач оскаржила до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області і відповіді на скаргу, станом на час складання протоколу і винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, не було.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Із цією постановою не погодився відповідач, в.о. начальника Калуської об`єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області Князевич М.М. (далі - відповідач - 2) та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить її скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що в ході документальної планової виїзної перевірки Калуською об'єднаною податковою інспекцією Головного управління ДФС в Івано-Франківській області в межах повноважень і компетенції встановлено порушення ФОП ОСОБА_3 положень ст. 164-1 КпАП України, а саме не ведення обліку доходів і витрат. Крім того, вказує на те, що судом першої інстанції безпідставно закрито провадження, оскільки відповідачем - 1 дотримано строки накладення адміністративного стягнення, так як адміністративне правопорушення - неведення обліку доходів і витрат є триваючим, перебіг строку накладення адміністративного стягнення передбаченого ст. 38 КУпАП, розпочинається з моменту виявлення такого, зокрема 22.09.2016, коли складено акт перевірки податковим органом.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що за результатами документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3, щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 29.10.2014 по 31.12.2015 та правильність нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 29.10.2014 по 31.12.2015 складено акт від 22.09.2016 № 1442/1302/, який позивачем оскаржено до ГУ ДФС в Івано-Франківській області.

Також, посадовою особою відповідача - 1, 14.11.2016 складено протокол № 65 про адміністративне правопорушення на ФОП ОСОБА_3, у якому зазначено, що вона вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164-1 КпАП України, а саме не ведення обліку доходів і витрат за період з 29.10.2014 по 31.12.2015.

17.11.2016 в.о. начальника Калуської об`єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області Князевич М.М. прийняв постанову про притягнення ФОП ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 136 грн за порушення, передбачене ч. 1 ст. 164-1 КпАП України.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення представником відповідача - 2, як особою уповноваженою державою на розгляд відповідної категорії справ, не було обґрунтованим винесення постанови від 17 листопада 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ст. 164-1 ч. 1 КпАП України.

Однак суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 117.10 ст. 177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Згідно ст. 111 Податкового кодексу України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види відповідальності: фінансова, кримінальна, адміністративна.

Відповідно до ст. 164-1 КпАП України неподання або несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи чи включення до декларацій перекручених даних, неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов'язкову форму обліку, тягне за собою попередження або накладення штрафу у розмірі від трьох до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статею 255 КпАП України встановлено список осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Так у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи фінансових органів (статті 164, 164-1)

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі працюючими в автоматичному режимі, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем під час та після проведення перевірки, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови не надавалися посадовим особам відповідача - 1, книга обліку доходів і витрат за період з 29.10.2014 по 31.12.2015, а тому можна зробити висновок про правомірність притягнення ФОП ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 164-1 КпАП України.

У поясненнях позивачка, лише зазначила, що з порушенням не згідна, оскільки проводиться оскарження в обласній ДПІ. Однак, по суті жодних пояснень не надала.

Крім того, суд апеляційної інстанції критично ставиться до висновку суду першої інстанції про те, що «в судовому засіданні не було досліджено жодних доказів на підтвердження наявності у діях ОСОБА_3 складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164-1 КпАП України, а саме не було надано суду доказів на підтвердження обґрунтованості складеного відносно ОСОБА_3 14.11.2016 протоколу про адміністративне правопорушення, тобто акту від 22.09.2016 № 442/1302/ «Про результати документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1), щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 29.10.2014 по 31.12.2015, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 29.10.2014 по 31.12.2015».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції неправомірно трактується протокол та акт перевірки, як один і той самий документи, оскільки це два різних процесуальних документа, а саме акт складається за результатом перевірки, а протокол за наслідками виявленого правопорушення.

Окрім того, судом першої інстанції не було витребувано та досліджено самого акту перевірки, протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення правопорушника, а копія оскаржуваної постанови, наявної в матеріалах справи є нечитабельною. У силу ч. 5 ст. 71 КАС України суд мав можливість витребувати всі необхідні документи для об'єктивного дослідження обставин справи та правильного її вирішення, однак цього не зробив.

З наведенного вище суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята правомірно, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Таким чином, постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її скасування та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу в.о. начальника Калуської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області Князевича Михайла Михайловича задовольнити.

Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2016 року у справі № 345/4369/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.М.Гінда

Судді В.Я.Качмар

В.В.Ніколін

Постанова в повному обсязі складена та підписана 13.03.2017.