Справа № 2а/2570/4142/2011
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2011-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а/2570/4142/2011

Справа № 2а/2570/4142/2011

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2011 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Клопот С.Л.,

при секретарі Герасенко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ст. 41 КАС України, в приміщенні суду справу за адміністративним позовом управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради до Головного управління юстиції в Чернігівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради (далі – УПСЗН Прилуцької міської ради) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління юстиції в Чернігівській області про визнання дій підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про стягнення з управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради на користь держави штрафу у розмірі 1360 грн. – протиправними та скасування постанови підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про відкриття виконавчого провадження від 26.07.2011 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26.07.2011 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області в ході здійснення виконавчого провадження № 27812300 при примусовому виконанні постанови ВП № 25778712, виданої 17.06.2011 року підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області, винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради на користь держави штрафу в розмірі 1360 грн. Однак, управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради не погоджується з вказаною постановою, оскільки остання винесена всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Представник позивача в судове засідання не з’явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві міститься заява про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі та заперечення, відповідно до яких просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, в зв'язку тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 26.07.2011 року винесена підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, на підставі виконавчого листа № 2-902, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області 21.09.2010 року, державним виконавцем 23.09.2010 року відкрито виконавче провадження, про що винесено постанову, копію якої направлено сторонам.

В зв'язку з повторним невиконанням рішення суду у встановлений державним виконавцем строк, керуючись ст. ст. 5, 89 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 17.06.2011 року винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 1360 грн.

26.07.2011 року державним виконавцем, у відповідності до ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» (далі –Закон) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з боржника штрафу та встановлено строк для добровільного виконання до 02.08.2011 року.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом.

Стаття 75 вищевказаного Закону передбачає, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до п.7 ч.2 ст. 17 Закону виконанню державною виконавчою службою підлягають постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Отже, постанови державного виконавця про накладення штрафу належить до певних видів відповідальності за невиконання рішення суду в добровільному порядку та порушення обов’язків, що покладаються на осіб, які беруть участь у виконавчому процесі.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.06.2011 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі ч.1 ст. 49 Закону та постанова про накладення штрафу виведена в окреме провадження.

Відповідно до ч. 7 ст. 28 Закону, у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених ст. 49 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

З аналізу вказаної статті вбачається можливість застосування аналогії закону до даних правовідносин, оскільки постанови про накладення штрафів як і виконавчий збір підлягають обов'язковому виконанню в загальному порядку.

Станом на 02.08.2011 року постанова про відкриття виконавчого провадження від 26.07.2011 року про сплату штрафу в розмірі 1360 грн. позивачем не виконана.

При вирішенні даної справи суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що реалізація особою права, що пов’язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, таким чином посилання суб’єктів владних повноважень на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов’язань, судом до уваги не приймається.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд враховує, що відповідно до ст. 124 Конституції України рішення суду ухвалюється іменем України та є обов’язковим для виконання.

Суд бере до уваги, що обов’язкове виконання рішення суду, в тому числі, суб’єктами наділеними владними повноваженнями, покладається також конвенцією «Про захист прав та свобод людини», яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 року. Отже, її положення є обов’язковими для виконання Україною. Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України, до яких відносяться також і позивач. Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили повинно бути виконане, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не беруться. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської Конвенції з прав людини.

Таким чином, надавши правову оцінку всім обставинам справи, які знайшли своє підтвердження в ході судового засідання та доводяться матеріалами справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах та спосіб передбачений чинним законодавством, а оскаржувана позивачем постанова є правомірною та прийнята на підставі Закону України «Про виконавче провадження», з дотримання всіх вимог, встановлених цим Законом, а тому в задоволенні позовних вимог управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради до Головного управління юстиції в Чернігівській області необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради до Головного управління юстиції в Чернігівській області - відмовити.

Постанова набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Клопот С.Л.