Справа № 826/8757/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 січня 2017 року № 826/8757/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І. , суддів Качура І.А. Данилишина В.М. розглянувши у порядку письмового провадження справу

за позовом ОСОБА_1
до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: ПАТ "Комерційний банк "Надра"

провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Ухвалою від 14.09.2016 залишено без розгляду позов ОСОБА_1 до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: ПАТ "Комерційний банк "Надра" про визнання протиправними рішень, якими ПАТ "Комерційний банк "Надра" визнано проблемним, неплатоспроможним, відкрито ліквідаційну процедуру та відмовлено у включення позивача до першої черги кредиторів банку, зобов'язання самостійно у першу чергу повернути суму погодженої кредиторської заборгованості позивачам або стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму завданої шкоди в розмірі 89 471 003,18 грн.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2016 скасовано вказану вище ухвалу в частині визнання протиправними дії, бездіяльності, визнання нечинним рішень, стягнення коштів у період з 09.12.2015. В іншій частині ухвалу від 14.09.2016 залишено без змін.

У зв'язку з викладеним, ухвалою від 01.11.2016 справу в частині позову про протиправними дії, бездіяльності, визнання нечинним рішень прийнятих у період з 09.12.2015, стягнення коштів прийнято до провадження та призначено до вирішення в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову, представники відповідачів та третьої особи заперечували проти задоволення позовних вимог.

За згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті

ВСТАНОВИВ:

12.03.2014 між ОСОБА_1 та ПАТ «Комерційний банк «Надра» укладено договір депозитний договір банківського вкладу №1867578 строком дії до 13.03.2015 (залишок котів 43 710 000,00 грн.).

Правлінням Національного банку України 07.08.2014 прийнято постанову "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до категорії проблемних та призначення куратора" № 469/БТ, пунктом першим якої Банк було віднесено до категорії проблемних строком до 180 днів.

Підпунктом другим п. 2 вказаної постанови для Банку були установлені обмеження в його діяльності, зокрема, стосовно залучення коштів від фізичних осіб в обсягах та за процентними ставками не вищими, ніж досягнуті на дату прийняття цієї постанови.

Судом встановлено, що 26.09.2014 між ОСОБА_1 та ПАТ «Комерційний банк «Надра» укладено договір депозитний договір банківського вкладу №2031470 строком дії до 26.03.2015 (залишок коштів 305 750,00 грн).

В подальшому, Правлінням Національного банку України 05.02.2015 прийнято постанову "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до категорії неплатоспроможних" № 83, пунктом першим якої Банк було віднесено до категорії неплатоспроможних. Пунктом другим вказаної постанови, постанову Правління Національного банку України "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до категорії проблемних та призначення куратора" від 07.08.2014 № 469/БТ (зі змінами) визнано такою, що втратила чинність.

На підставі вказаної вище постанови Правління НБУ, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.02.2015 прийнято рішення "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "Надра" № 26, згідно з яким з 06.02.2015 розпочато процедуру виведення ПАТ "КБ "Надра" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 06.02.2015 по 05.05.2015 включно та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "Надра" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3.

З 21.04.2015 в ПАТ "КБ "Надра" розпочато виплату коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився до 06.02.2015 включно та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "Надра" від 23.04.2015 № 85 здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "Надра" продовжено по 05.06.2015 включно.

30 травня 2015 року виплати коштів вкладникам ПАТ "КБ "Надра" призупинено.

Правлінням Національного банку України 04.06.2015 було прийнято постанову "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" № 356.

На підставі вказаної вище постанови Правління НБУ, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.06.2015 прийнято рішення "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Надра" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" № 113, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "Надра" та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра".

Так, уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 строком на 1 рік з 05.06.2015 по 04.06.2016 включно.

Після прийняття виконавчою дирекцією Фонду вказаного вище рішення (№ 113 від 05.06.2015), Фонд з 12.06.2015 відновив виплату коштів вкладникам банку.

Для отримання таких коштів вкладники ПАТ "КБ "Надра" з 12.06.2015 до 23.07.2015 включно мали можливість звернутись до установи банку-агента Фонду - АТ "Райффайзен банк Аваль".

З матеріалів справи вбачається, що 11.12.2015 та 20.01.2016, 27.01.2016 позивач зверталась до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з заявами про повернення їй коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Надра».

18.02.2016 позивача повідомлено про прийняття рішення щодо включення її до переліку вкладників, які мають право на отримання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами та передачу інформації до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В подальшому, 25.02.2016 позивач звернулась до ПАТ «Комерційний банк «Надра» з заявою про включення її до реєстру кредиторів, за наслідком розгляду якої позивача листом від 22.03.2016 повідомлено про включення її до 4 черги кредиторів та надано відповідний висновок.

Також, 22.03.2016 позивача повідомлено про початок задоволення вимог кредиторів.

Крім того, 04.04.2016 позивач отримала суму гарантованого відшкодування вкладу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 1 ст. 2 Закону № 679-XIV, Національний банк України (далі - Національний банк) є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Закону № 679-XIV, забезпечення стабільності грошової одиниці України є основною функцією Національного банку відповідно до Конституції України.

В статті сьомій Закону № 679-XIV визначені інші функції Національного банку України, до яких зокрема належить, здійснення банківського регулювання та нагляду на індивідуальній та консолідованій основі.

Статтею 55 Закону № 679-XIV визначено, що головною метою банківського регулювання і нагляду є безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів.

Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України.

Національний банк України, відповідно до ст. 66 Закону № 2121-III, здійснює державне регулювання діяльності банків, зокрема, в сфері адміністративного регулювання, шляхом застосування до банків санкцій адміністративного чи фінансового характеру.

Статтею 73 Закону № 2121-III визначено право Національного банку України, у разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об'єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього Закону, банківського законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, застосування іноземними державами або міждержавними об'єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі у банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози, застосувати заходи впливу.

Відповідно до ст. 74 Закону № 2121-III порядок застосування заходів впливу, встановлених статтею 73 цього Закону, а також розмір фінансових санкцій, що застосовуються до банків та інших юридичних осіб, які охоплюються наглядовою діяльністю Національного банку України, визначаються законами України та нормативно-правовими актами Національного банку України.

Статтею 75 Закону № 2121-III визначені підстави та порядок віднесення банку до категорії проблемних.

Так, відповідно до вказаної вище статті, Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії проблемних за умови його відповідності хоча б одному з критеріїв, визначених у цій статті.

Як зазначено вище, Правлінням Національного банку України 07.08.2014 прийнято постанову "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до категорії проблемних та призначення куратора" № 469/БТ.

Так, Національний банк України відповідно до статті 76 Закону № 2121-III зобов'язаний віднести банк до категорії неплатоспроможних, зокрема, у разі неприведення банком своєї діяльності у відповідність до вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, після віднесення його до категорії проблемних.

Правлінням Національного банку України 05.02.2015 прийнято постанову № 83 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до категорії неплатоспроможних".

Статтею 77 Закону № 2121-III визначено, що Національний банк України приймає рішення про відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протягом п'яти днів з дня отримання такої пропозиції Фонду.

Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Процедура ліквідації банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з дня внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Як зазначено вище, Правлінням Національного банку України 04.06.2015 прийнято постанову № 356 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра".

Отже, Національний банк України наділений повноваженнями щодо здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі, за результатом якого, зокрема, може прийняти рішення про визнання банку проблемним, визнання банку неплатоспроможним та ліквідацію банку. Питання щодо відшкодування коштів за вкладами у банках та включення до реєстру вимог кредиторів банків, що ліквідуються не входить до компетенції Національного банку України, отже позовні вимоги до Національного банку України є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Фонд вносить Національному банку України пропозицію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку: 1) відповідно до плану врегулювання; 2) у разі закінчення строку тимчасової адміністрації банку та/або невиконання плану врегулювання; 3) в інших випадках, передбачених цим Законом.

Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку протягом п'яти днів з дня отримання пропозиції Фонду про ліквідацію банку. Національний банк України інформує Фонд про прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку не пізніше дня, наступного за днем прийняття такого рішення.

Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Ліквідація банку має бути завершена не пізніше двох років з дня початку процедури ліквідації банку. Фонд має право прийняти рішення про продовження ліквідації банку на строк до двох років з можливістю повторного продовження на строк до одного року.

Як зазначено вище, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.06.2015 прийнято рішення "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Надра" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" № 113, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "Надра" та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" та призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 строком на 1 рік з 05.06.2015 по 04.06.2016 включно.

Відповідно до ст 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

У разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Статтею 27 названого Закону визначено, що 1. Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України".

Судом встановлено та позивачем не заперечується, що 04.04.2016 позивач отримала суму гарантованого відшкодування вкладу.

Відповідно до ч. 5. ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Згідно ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості, зокрема, четверта черга: вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом.

Як зазначено вище, позивача листом від 22.03.2016 повідомлено про включення її до 4 черги кредиторів та надано відповідний висновок.

В подальшому, 22.03.2016 позивача повідомлено про початок задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 4 названої статті Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від продажу майна (активів), недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належать кожному кредитору однієї черги. У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги Фонд не враховує суму грошових вимог цього кредитора.

Отже, названими нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачено позачергову виплату кредиторам (до повного задоволення вимог попередньої черги.

З огляду на викладене, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб при вирішенні питання щодо виплати гарантованої суми відшкодування вкладу позивача тп включенні позивача до реєстру вимог кредиторів та виплаті коштів кредиторам ПАТ «Комерційний банк «Надра» діяв відповідно до норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За приписами ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

- у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

- у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до ч. ч. 3, 4 та 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування; моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За приписами частини другої вказаної вище статті, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

- якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

- якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

- в інших випадках, встановлених законом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 № 4, із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 та № 1 від 27.02.2009, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність факту такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача (відповідача), наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача (відповідача) та вини останнього (відповідача) в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З аналізу вказаних вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку, щодо відсутності підстав для задоволення позову у вказаній частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 122, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий Суддя В.І. Келеберда

Судді І.А. Качур

В.М. Данилишин