Справа № 335/58/17(2-а/335/65/2017)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 березня 2017 рокусправа № 335/58/17(2-а/335/65/2017)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 січня 2017 року у справі № 335/58/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дій,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 03.01.2017 року звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, в якому просив:

- визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні йому за віком відповідно до ст.26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

- зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком з 29 вересня 2016 року згідно ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати України з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 років) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 січня 2017 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м.Запоріжжя щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя призначити та здійснювати виплату ОСОБА_1 пенсію за віком з 29 вересня 2016 року згідно ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати України з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 років) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Пунктом 3 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2.

Постанова Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 січня 2017 року у справі № 335/58/17 прийнята у порядку скороченого провадження за результатом розгляду справи, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 183-2 КАС України, а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути зазначену справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 20.10.1984 року перебуває на обліку в УПФУ в Вознесенівському районі м.Запоріжжя та отримує пенсію зі зниженням пенсійного віку, призначену на пільгових умовах, по Списку №2 у відповідності до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Після призначення пенсії ОСОБА_1 продовжував працювати.

29.09.2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м.Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три попередні роки, що передують зверненню з заявою про призначення пенсії (а.с.9).

Пенсійний орган листом від 03.10.2016 року № 289/0-9 відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії, зазначаючи, що позивачеві первинно вже було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2. Для проведення перерахунку та виплати пенсії відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» правові підстави відсутні, оскільки дана норма застосовується лише під час призначення пенсії вперше (а.с.10).

Не погодившись з такими діями Управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м.Запоріжжя, позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 має бути призначено пенсію за віком на загальних підставах відповідно до ст.26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Крім того, після отримання позивачем права на пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку, ОСОБА_1 продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. При призначенні пенсії за віком на загальних підставах, має місце призначення іншого виду пенсії по іншому закону.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Станом на час призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах (зі зниженням пенсійного віку) пенсійне забезпечення громадян здійснювалось відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі по тексту - Закон №1058).

Пунктом 2 Прикінцевих положень цього Закону встановлено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2 призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за умови досягнення пенсійного віку та за наявності пільгового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч.1, 2 ст.45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону №1058 відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до п.«а» ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Статтею 10 Закону №1058 та ст.6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У відповідності до ч.3 ст.45 Закону № 1058 державне переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу наведених норм вбачається, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені ст.9 Закону №1058 .

Приписами ст.26 Закону № 1058 визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Проте, позивачу пенсія за віком вже призначена в 1984 році на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З листа відповідача від 03.10.2016 року № 289/0-9 вбачається, що з 01.01.2004 року у зв'язку з набранням чинності Закону №1058 та згідно особистої заяви позивача від 13.12.2004 року Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя провело позивачу перерахунок пенсії по стажу і заробітку (а.с.10).

Отже, позивачу з 01.01.2014 року перераховано первинно призначену пенсію за віком довічно відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та в подальшому здійснювався перерахунок згідно положень цього ж Закону.

Повторне призначення пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» законодавцем не передбачено, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку передбачалося як статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (для осіб, які мали право на пенсію на пільгових умовах), так і передбачається п.п.3 п.2 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення» і Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія за віком може призначатись як на загальних, так і на пільгових та спеціальних юридичних підставах. При цьому, під пільговим пенсіонуванням законодавець розуміє можливість вийти на пенсію за віком або в молодшому віці за загальної незмінної тривалості трудового стажу, або за одночасним зниженням вимог до віку і тривалості трудового стажу.

Оскільки позивач по справі скористався своїм правом на призначення пенсії за віком, яка йому неодноразово з 2004 року до 2016 року перераховувалася у визначеному Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» порядку, колегія суддів не вбачає правових підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком за його заявою від 12.01.2016 року у відповідності до статті 26, частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання суду першої інстанції на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України №21-612а14 від 31.03.2015 року, оскільки предметом спору в зазначеній справі було переведення з пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії за віком, ніж Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини десятої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 січня 2017 року у справі № 335/58/17 задовольнити.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 січня 2017 року у справі № 335/58/17 скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дій відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак