Справа № 161/13248/16-а,2-а/161/749/16
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року Справа № 876/1218/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Керод Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради, в якому просила скасувати постанову № 658 відповідача від 30 вересня 2016 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2016 року позов задоволено частково. Постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради № 658 від 30 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП визнано протиправною та скасовано. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що оскаржуване рішення винесене незаконно, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим просить таке скасувати з ухваленням нового рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зазначає, що позивач не надав суду документ, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, яким є інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав на нерухоме майно.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.09.2016 щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 864-16, відповідно до якого виявлено, що ОСОБА_1 самовільно встановила тимчасову споруду (металеву конструкцію) на АДРЕСА_1 , що є порушенням ст. 152 КУпАП, п.п. 2.5.5.1.13 «Правил благоустрою м. Луцька».

Постановою № 658 від 30.09.2016, винесеною на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

В силу дії норми ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний, в тому числі, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 152 КУпАП передбачає умисну форму вини у скоєнні адміністративного правопорушення.

Виносячи постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 п.п. 2.5.5.1.13 «Правил благоустрою м. Луцька», що полягає у самовільному встановленні металевого гаражу на прибудинковій території загального користування біля буд № 2 по вул. Гірна у м. Луцьку.

Однак, відповідачем не надано жодного доказу щодо самовільного встановлення саме ОСОБА_1 (про що зазначено в постанові про накладення адміністративного стягнення від 30.09.2016) металевої конструкції (гараж).

Зокрема матеріалами справи підтверджено, що питання встановлення гаражів за вказаною адресою вирішувалось командуванням військової частини № НОМЕР_1 з 1973 по 1983 році та надавалися в безстрокове користування сім`ям військовослужбовців.

Формулювання складу правопорушення «як самовільне встановлення металевої конструкції (гараж)» спростовується матеріалами справи, як в частині особи правопорушника, так і щодо самовільного встановлення спірного гаражу. Подані стороною позивача докази свідчать про те, що гараж був встановлений на підставі дозвільних документів відповідно до законодавства на час встановлення конструкції.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що зважаючи на заперечення позивача при складенні протоколу, суб`єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б підтверджували відсутність дозвільних документів та спростовували свідчення позивача, проте таких доказів ні протокол, ані постанова - не містять. Жодних дій спрямованих на з`ясування суб`єктивної сторони складу правопорушення адміністративна комісія не здійснила, зокрема, не було встановлено ким, в який період часу, на якій підставі було здійснено встановлення металевої конструкції. Крім того, адміністративною комісією не було враховано об`єктивних причин відсутності у позивача нової дозвільної документації.

Зважаючи на вищевикладене, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження заперечень, які б спростовували доводи позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо необхідності скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 41, ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст.212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2016 року у справі № 161/1324/8/16-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя Н.В. Бруновська

суддя З.М. Матковська

повний текст ухвали виготовлений 07.03.2017