Справа № 823/2027/16
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року справа № 823/2027/16

м. Черкаси

17 год. 07 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Каліновської А.В.,

при секретарі Баклаженко Н.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про відмову ОСОБА_3 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в адміністративних межах Дубіївської сільської ради Черкаського району Черкаської області (площею 0,0887 га для ведення індивідуального садівництва, яке викладене в листі від 10.08.2016 №6828/6-16;

- зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в адміністративних межах Дубіївської сільської ради Черкаського району Черкаської області (площею 0,0887 га для ведення індивідуального садівництва, у відповідності до вимог законодавства.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до відповідача із заявами про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва, однак Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області листами від 26.11.2015 №5199/0/300-15 та від 10.08.2016 №6828/6-16 відмовив позивачу в затвердженні проекту землеустрою з підстав того, що його проект не відповідає вимогам ст. 50 Закону України «Про землеустрій». Позивач вважає рішення відповідача про відмову йому в затвердженні вказаного проекту землеустрою, яке викладене в листі від 10.08.2016 №6828/6-16 протиправним, оскільки наданий проект землеустрою відповідає вимогам ст. 50 Закону України «Про землеустрій» та містить всі перелічені у вказаній статті документи, а відмова позивача винесена з формальних підстав, без конкретизації недоліків проекту землеустрою.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову в яких зазначив, що наданий позивачем проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в адміністративних межах Дубіївської сільської ради Черкаського району Черкаської області площею 0,0887 га для ведення індивідуального садівництва не відповідає вимогам ст. 50 Закону України «Про землеустрій», тому для подальшого розгляду порушеного питання позивачу необхідно привести його у відповідність до вимог чинного законодавства України. Враховуючи вищенаведене, представник відповідача вважає, що адміністративний позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявами про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в адміністративних межах Дубіївської сільської ради Черкаського району Черкаської області площею 0,0887 га для ведення індивідуального садівництва.

Листом від 26.11.2015 №5199/0/300-15 Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області відмовлено позивачу в затвердженні проекту землеустрою з підстав того, що його проект не відповідає вимогам ст. 50 Закону України «Про землеустрій». Крім того, відповідачем зазначено, що вказаний проект не містить інформацію про якісну характеристику ґрунтового покриву земельної ділянки (дані щодо наявності особливого цінного призначення з визначенням агровиробничих груп ґрунтів).

В подальшому листом від 10.08.2016 №6828/6-16 Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно відмовило позивачу в затвердженні проекту землеустрою з підстав того, що його проект не відповідає вимогам ст. 50 Закону України «Про землеустрій», а саме: довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); матеріали перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки). Також відповідачем у вказаній відмові вказано, що відповідно до ст. 26 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою не містить інформації щодо наявності двох сертифікованих інженерів землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд враховує, що у відповідності до вимог ч. 6 ст. 123 Земельного кодексу України (далі ЗК України), відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

При цьому, згідно ч. 10 ст. 123 ЗК України рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Згідно ч. 13 даної статті ЗК України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Частиною 6 статті 186-1 ЗК України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

При цьому, відповідно до абз. 1-2 ч. 8 ст. 186-1 ЗК України, у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений). Органами, зазначеними в частинах першій-третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем неодноразово подавався на затвердження відповідачу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому, відмовляючи у його затвердженні відповідач вказував на невідповідності документації вимогам ст. 50 Закону України «Про землеустрій».

Положеннями статті 50 Закону України «Про землеустрій», визначено перелік складових проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Так проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають:

- завдання на розроблення проекту землеустрою;

- пояснювальну записку;

- копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності);

- рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом);

- письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду;

- довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями;

- матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки);

- відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

- копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна для об'єктів будівництва III - V категорії складності, які розташовані на земельній ділянці;

- розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом);

- розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом);

- акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки);

- акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки);

- перелік обмежень у використанні земельних ділянок;

- викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

- кадастровий план земельної ділянки;

- матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки);

- матеріали погодження проекту землеустрою.

Судом встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в адміністративних межах Дубіївської сільської ради Черкаського району Черкаської області площею 0,0887 га для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_3 містить всі перелічені вище документи, однак зазначені відповідачем у листі від 10.08.2016 №6828/6-16 недоліки документів проекту землеустрою Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області не конкретизована та не містить відомостей, в чому саме полягає невідповідність вказаних документів.

Згідно до ч. 7 ст. 186-1 Земельного кодексу України органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій».

Відтак, на підставі вищевказаного суд дійшов висновку, що проект землеустрою позивача відповідає ст. 50 Закону України «Про землеустрій», тому доводи представника відповідача про неможливість затвердження поданого позивачем проекту землеустрою з підстав його невідповідності вказаній статті не приймаються судом до уваги, з огляду на вищевикладене.

Крім того, в листі від 10.08.2016 №6828/6-16 відповідач зазначив, що відповідно до ст. 26 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою не містить інформації щодо наявності двох сертифікованих інженерів землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Згідно положень ч. 8 ст. 186-1 ЗК України, органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Суд звертає увагу, що у попередній відмові у затвердженні проекту землеустрою від 26.11.2015 №5199/0/300-15 Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області не вказувало на його невідповідність ст. 26 Закону України «Про землеустрій», тому посилання в оскаржуваній відмові від 10.08.2016 №6828/6-16 на недоліки проекту ст. 26 цього Закону суперечив вимогам положень ч. 8 ст. 186-1 ЗК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про відмову ОСОБА_3 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в адміністративних межах Дубіївської сільської ради Черкаського району Черкаської області площею 0,0887 га для ведення індивідуального садівництва, яке викладене в листі від 10.08.2016 №6828/6-16 та зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в адміністративних межах Дубіївської сільської ради Черкаського району Черкаської області площею 0,0887 га для ведення індивідуального садівництва, у відповідності до вимог законодавства України.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідач не довів правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Натомість позивач обґрунтував правомірність заявлених позовних вимог.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 14, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про відмову ОСОБА_3 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в адміністративних межах Дубіївської сільської ради Черкаського району Черкаської області площею 0,0887 га для ведення індивідуального садівництва, яке викладене в листі від 10.08.2016 №6828/6-16.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в адміністративних межах Дубіївської сільської ради Черкаського району Черкаської області площею 0,0887 га для ведення індивідуального садівництва, у відповідності до вимог законодавства України.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в сумі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 42 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.В. Каліновська

Повний текст рішення виготовлено 07 березня 2017 року.