Справа № 464/1226/17
Суддя: Чорна С. З.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/1226/17
пр.№ 2-а/464/155/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорної С.З.

при секретарі Довгун Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Львові, Інспектора роти №1 батальйону №1 УПП у м.Львові ДПП лейтенанта поліції Бучин Андрія Ігоровича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом в якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 542177 від 21.01.2017р. винесену інспектором роти №1 батальйону №1 УПП у м.Львові ДПП Бучин А.І. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. В обгрунтування позову покликається на те, що інспектором УПП у м.Львові ДПП Бучин А.І. його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у розмірі 255 грн. за те, що він 21 січня 2017р. о 16.40 год. по вул.Під Дубом у м.Львові не виконав вимог дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо», чим порушив п.8.4 «г» ПДР України. Вважає вказану постанову неправомірною, оскільки, при складенні оскаржуваної постанови інспектором не було дотримано вимог ст.ст.245, 268, 276, 280 КУпАП. Зокрема, при розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Додатково вказує, що 21.01.2017р., в темну пору доби, він рухався на власному автомобілі по вул.Під Дубом у м.Львові, а попереду нього здійснював рух автомобіль патрульної поліції м.Львова з увімкненими проблисковими маячками, світло від яких засліплювало його. Внаслідок цього фактору він не мав змоги правильно оцінити дорожню ситуацію і повернув у заїзд на підземний паркінг ТРЦ «Форум Львів» будучи осліпленим світлом поліцейського автомобіля. Коли працівники поліції його наздогнали і повідомили про вчинення адміністративного правопорушення, він намагався пояснити, що такі дії обумовлені високою яскравістю проблискових маячків їхнього автомобіля, просив долучити, як доказ, відповідний сертифікат чи висновок експерта про допустимість яскравості їх світла для руху в потоці машин в темну пору доби. Однак такі його пояснення інспектором до уваги взяті не були, натомість останній виніс постанову про адміністративне правопорушення та про накладення адміністративного стягнення. При цьому, інспектором було безпідставно відмовлено у його клопотанні про відкладенні розгляду адміністративної справи, з метою надання можливості скористатись правовою допомогою. Вважає, що його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому просить оскаржувану постанову скасувати.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задоволити.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції - Колодійчук О.В. в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що водій ОСОБА_1 по суті визнав факт порушення ним правил дорожнього руху, проте з метою уникнення відповідальності покликається на наявність перешкоди, яка заважала йому належним чином оцінити обстановку на дорозі, у вигляді проблискових маячків на автомобілі поліції, що є безпідставним. Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р. № 1395 згідно розділу ІІІ п.10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Вказане положення також відповідає змісту ст.252 КУпАП. Таким чином, інспектор УПП у м.Львові ДПП, помітивши вчинення адміністративного правопорушення, вчинив дії щодо його припинення та правомірно склав постанову про притягнення порушника до адміністративної відповідальності. При винесені постанови він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, чим повністю виконав вимоги ст.19 Конституції України. Інспектором, як посадовою особою управління, було належним чином розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову на місці вчинення правопорушення. При цьому, за змістом ч.2 ст.33 КУпАП, при вирішенні питання про накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність не враховується. Жодних вагомих підстав для відкладення розгляду справи встановлено не було. В підтвердження позиції законності винесення оскарженої постанови долучає відеоматеріали фіксації обставин складення адмінматеріалів. Просить в задоволені позову відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.01.2017 року постановою серії АР № 542177 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Згідно даної постанови, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 21 січня 2017р. о 16.40 год. по вул.Під Дубом у м.Львові не виконав вимог дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо», чим порушив п.8.4 «г» ПДР України.

За вимогами Правил дорожнього руху України, а саме п.8.4 «г» - наказові знаки показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Частина перша ст.122 КУпАП передбачає відповідальність водіїв транспортних засобів за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

В ході судового розгляду було оглянуто безпосередньо оскаржувану постанову серії АР № 542177 від 21.01.2017р. про адміністративне правопорушення, а також матеріали відеофіксації з нагрудних знаків інспекторів УПП під час складення та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Так, зокрема з даних відеоматеріалів вбачається, що водій ОСОБА_1, будучи зупинений працівниками патрульної поліції, у відповідь на пред'явлене йому обвинувачення у порушення п.8.4 «г» ПДР України, декілька разів вказував, що дане правопорушення вичинене ним у зв'язку з високою яскравістю проблискових маячків автомобіля поліцейських, які рухались попереду та відповідно перешкоджали йому належним чином оцінити ситуацію на дорозі, протягом часу оформлення оскаржуваної постанови наголошував на неправомірних діях інспекторів та їх недобросовісності.

Водночас, судом не встановлено обставин, за яких можна було вважати, що працівники патрульної поліції необ'єктивно ставились до позивача в процесі оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та/або будь-яким чином перевищили свої повноваження по відношенні до позивача. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена та складена на підставі встановлених інспектором обставин справи та у відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Закону України «Про Національну поліцію», ст.252 КУпАП та іншого чинного законодавства в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Твердження позивача про те, що проблискові маячки автомобіля поліцейських, який рухався попереду керованого ним транспортного засобу, дезорієнтували його та змусили вчинити дії, які підпадають під ознаки адміністративного правопорушення суд оцінює критично, вважає, що такі безпідставними та необґрунтованими, даними з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Доводи ж позивача на рахунок того, що відповідачем незаконно розглянуто справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, є неприйнятними, з огляду на те, що згідно з приписами ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про порушення правил дорожнього руху (зокрема, адміністративні правопорушення передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення). Частиною 3 ст.258 КУпАП встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, оскільки ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, розгляд якого відповідно до ст.222 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції, то поліцейським правомірно на місці вчинення правопорушення винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. При цьому, слід взяти до уваги, що згідно ч.2 ст.33 КУпАП, при вирішенні питання про накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність не враховується.

Враховуючи зазначені обставини, а також відсутність належних доказів в підтвердження позовних вимог, суд вважає, що факт вчинення порушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП встановлений та доведений, а тому інспектором УПП правомірно винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності з дотриманням вимог передбачених ст.ст.280, 283 КУпАП, стягнення накладено в межах санкції ч.1 ст.122 КУпАП України, порушень при оформленні матеріалів адміністративного правопорушення чи прийнятті постанови, які б свідчили про незаконність оскаржуваної постанови, судом не встановлено, а тому, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування даної постанови та безпідставність заявлених позовних вимог.

На підставі ст.55 Конституції України, ст.ст.14-1, 287-289, 293 КУпАП та керуючись ст.ст.1, 11, 18, 41, 49, 51, 70, 71, 99, 104, 128, 159, 161-163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

в задоволені позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Львові, Інспектора роти №1 батальйону №1 УПП у м.Львові ДПП лейтенанта поліції Бучин Андрія Ігоровича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий: