Справа № 755/18153/16-а
Суддя: Яровенко Н. О.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.

при секретарях Івашко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльність та зобов»язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

В гудні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльність та зобов»язання вчинити дії посилаючись на те, що вона отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Обчислення розміру пенсії було здійснено на підставі поданих довідок з останнього місця роботи. На своє звернення з приводу проведення перерахунку пенсії з урахуванням усіх виплат, а саме: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні, суми індексації заробітної плати, отримала лист в якому повідомлено про відмову в проведенні перерахунку з врахуванням зазначених виплат. Відмову відповідача в перерахунку пенсії вважає такою, що порушує її права. Тому просила суд визнати протиправними дії відповідача та зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату їй пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні, суми індексації заробітної плати з 11.06.2016 року та компенсувати в повному обсязі недоплачену грошову суму з урахуванням збільшення розміру пенсії згідно Постанови КМ України № 355 від 23 квітня 2012 року «Про збільшення розмірів пенсії, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач, представники позивача в судовому засіданні позов підтримали та просять його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує з підстав викладених у запереченнях.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представників позивача, думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

28 жовтня 2016 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльність та зобов»язання вчинити дії з проханням перерахунку її пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а саме обчислити пенсію з урахуванням інших виплат, а саме матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні, суми індексації заробітної плати. Проте, листом від 14.11.2016 року за № 21835/03/Б-2182 їй було відмовлено у здійснення такого перерахунку (а.с.7).

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ.

За приписами ст. 43 Закону пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з п. 5 постанови КМУ керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені у Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Військовослужбовцям у зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

За приписами ст. 10-1 вказаного Закону військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні передбачена статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Отже, зазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 вказаного Законувідносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року, передбачено види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсії.

Так, відповідно до ч.1 ст.66 цього Закону, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Крім того, ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначено виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом, були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Отже, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в даних правовідносинах мають перевагу спеціальні норми Закону, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, а саме: ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та вважає, що матеріальна допомога, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, однак, яка не включається до складу заробітної плати військовослужбовця, повинна бути врахована при обчисленні розміру пенсії військовослужбовця.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Відповідно до довідки Міністерства внутрішніх справ України від 19 вересня 2016 року № 789, ОСОБА_1 за період з 2008-2010 років отримала сукупний дохід у сумі 143720 грн. 98 коп. За вказаний період їй були нараховані та виплачені: матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація грошового забезпечення, вихідна допомога при звільненні.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою та другою ст.71 КАС України передбачено, що на кожну зі сторін покладено обов'язок довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дії відповідача щодо неврахування при обрахунку пенсії позивача, як особі звільненій з військової служби, суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні, суми індексації заробітної плати, з якої справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, є неправомірними та підлягають задоволенню.

Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного суду України № 21-97а13 від 28.05.2013 року.

Частиною 1 ст. 94 КАС України передбачено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 551 грн. 20 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 66, 84 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 2, 9, 11, 69-71, 86, 94, 158-163, 186, 267 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльність та зобов»язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в частині не включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, сум грошового забезпечення, з яких справлялися страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування.

Зобов»язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії з 11.06.2016 з урахуванням розміру матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення індексації заробітної плати та одноразової грошової допомоги при звільненні, з яких справлялися страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування та компенсувати у повному обсязі недоплачену грошову суму з урахуванням збільшення розміру пенсії згідно Постанови КМУ № 355 від 23.04.2012 року «Про збільшення розмірів пенсії, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини постанови, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н. О. Яровенко