Справа № П/811/1441/16
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 березня 2017 рокусправа № П/811/1441/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Бишевської Н.А. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у справі № П/811/1441/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області від 20.09.2016 №85-0 про звільнення позивача з займаної посади та поновити позивача на посаді заступника начальника відділу екологічного контролю водних ресурсів та атмосферного повітря Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області;

- стягнути з Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області (далі відповідач) середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду у розмірі 10 000 грн..

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено у повному обсязі.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежну оцінку судом доказів, позивач просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідачем були подані письмові заперечення на скаргу позивача. В запереченнях відповідач вказав, що погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що прийняте судом рішення є законним, і підстави для його скасування відсутні.

Позивач та відповідач про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені у встановленому порядку. Позивач надіслав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом начальника Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області від 18 квітня 2016 року ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника начальника відділу екологічного контролю водних ресурсів та атмосферного повітря старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Кіровоградської області Інспекції на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач оскаржив наказ про звільнення до суду. Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 червня 2016 року позов було задоволено, а позивача поновлено на раніше займаній посаді (а.с.15-19). Рішення суду звернуто до негайного виконання.

24 травня 2016 року було затверджено новий штатний розпис структури Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області, який введено в дію з 01 числа того ж місяця і року (а.с.57-58). Посаду, яку до звільнення обіймав позивач, скорочено.

09 червня 2016 року на виконання рішення суду ОСОБА_1 поновлено на посаді, яка зазначена судом в постанові (а.с.71). Цього ж дня позивача письмово повідомили про зміну організаційно-штатної структури (скорочення посади, яку обіймає) та запропонували рівнозначну посаду (а.с.12).

ОСОБА_1 відмовився від призначення на запропоновану посаду, зазначивши про це у повідомленні.

22 червня 2016 року позивачу було запропоновано ще 5 посад, обійняти які він також відмовився (а.с.13).

В період з 16 серпня по 19 вересня 2016 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні (а.с.123-124).

За повідомленням відповідача з 02 вересня 2016 року вакантними стали ще 2 посади (а.с.107)

Наказом Інспекції від 20 вересня 2016 року №85-о позивача було звільнено з роботи на підставі пункту 6 частини 1 статті 83 Закону України "Про державну службу" та статті 49-2 КЗпП України (а.с.14).

Вважаючи протиправним наказ від 20.09.2016 № 85-о щодо його звільнення, позивач звернувся до суду із позовом про скасування цього наказу та поновлення на посаді із виплатами за вимушений прогул.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог Закону України «Про державну службу», оскаржений наказ прийнятий правомірно, і підстави для його скасування відсутні. Окрім іншого суд також врахував, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року було скасовано постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 червня 2016року, на виконання якої ОСОБА_1 було поновлено на роботі (а.с.90-95).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з п. 4 ч.1 ст.2 Закону України "Про державну службу" (далі Закон №889) посада державної служби - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов'язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону №889 відносини, що виникають у зв'язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Позивача звільнено на підставі пункту 6 частини 1 статті 83 Закону України "Про державну службу" та статті 49-2 КЗпП України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.83 Закону №889 державна служба припиняється у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв'язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону).

В ч.1 ст.43 Закону №889 визначено, що підставами для зміни істотних умов державної служби є:

1) ліквідація або реорганізація державного органу;

2) зменшення фонду оплати праці державного органу;

3) скорочення чисельності або штату працівників у зв'язку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу.

Згідно частини 3 цієї ж норми Закону, зміною істотних умов державної служби вважається зміна:

1) належності посади державної служби до певної категорії посад;

2) основних посадових обов'язків;

3) умов (системи та розмірів) оплати праці або соціально-побутового забезпечення;

4) режиму служби, встановлення або скасування неповного робочого часу;

5) місця розташування державного органу (в разі його переміщення до іншого населеного пункту).

Про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

У разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв'язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 60 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби.

Якщо протягом 60 календарних днів з дня ознайомлення державного службовця з повідомленням про зміну істотних умов служби від нього не надійшли заяви, зазначені в абзаці другому цієї частини, державний службовець вважається таким, що погодився на продовження проходження державної служби.

У разі незгоди державного службовця із зміною істотних умов державної служби він має право оскаржити відповідне рішення в порядку, визначеному статтею 11 цього Закону.

Так, з прийняттям нового Закону України «Про державну службу», прийняттям Постанови Кабінету Міністрів від 06.04.2016р №292 та затвердженням нового штатного розпису на 2016рік, з новими посадовими окладами державних службовців, рангів та надбавок, змінилися істотні умови проходження служби, оплата праці, скорочення штату працівників у структурі Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області.

Судом було встановлено, що позивача письмово та усно повідомляли за 60 днів про зміну істотних умов державної служби, неодноразово пропонувалося позивачу зайняти вакантні посади для продовження служби на нових умовах, на що останній висловив свою незгоду.

Оскільки позивач не подав заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду, відповідач був позбавлений можливості призначити позивача на такі посади для подальшого проходження державної служби, оскільки наявна письмова відмова останнього.

Неподання заяви про переведення на іншу запропоновану посаду є доказом відсутності у позивача бажання проходити державну службу.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 49-2 КЗпП України, при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Доводи позивача в апеляційній скарзі, що його незаконно не призначено на посаду, яку він займав до звільнення, відповідно до рішення суду про його поновлення, колегія суддів вважає безпідставними. Так, як свідчать матеріали справи, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року було скасовано постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 червня 2016року, на виконання якої ОСОБА_1 було поновлено на роботі на попередній посаді (а.с.90-95).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у даному випадку звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог Закону України «Про державну службу», оскаржений наказ прийнято правомірно, і підстави для його скасування відсутні.

Оскільки підстав для скасування оскарженого позивачем наказу та поновлення останнього на посаді, судом не встановлено, відсутні і підстави для задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у звязку з чим апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у справі № П/811/1441/16 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: А.А. Щербак