Справа № 804/10252/15
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сидоренка Д.В., при секретарі Гончаровій В.Г., розглянувши за участю:
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Логос»
до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Дніпропетровська міська рада
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 23.07.2015 року за № НОМЕР_1.
Обставини справи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Логос» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міністерства доходів і зборів у Дніпропетровській області (далі по тексу - відповідач, ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська) в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 23.07.2015 року за № НОМЕР_1.
Позовні вимоги мотивовані тим, що цивільно-правова природа договору оренди земельної ділянки передбачає обовязковість його виконання сторонами, а також встановлений цивільним законодавством порядок зміни зобовязань будь-якої сторони договору. Визначення мінімального розміру орендної плати підпунктом 288.5.1. ПК України є підставою для перегляду розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договору оренди його сторонами, проте не тягне за собою автоматичної зміни його умов, оскільки це суперечило б вимогам ст.ст. 525, 629, 652-65 Цивільного кодексу України. Позивач вважає, що висновок щодо заниження ТОВ фірмою «Логос» орендної плати у період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року здійснено неправомірно.
Представник відповідача проти позову заперечував, зазначив, що в період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року позивачем занижено та не сплачено грошових зобовязання з орендної плати на 158 283,718грн. (основний платіж за спірним ППР- 132 934,34). При здійсненні розрахунку грошових зобовязань ДПІ не враховувала коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки за 2014 рік. При прийнятті спірного ППР, в силу приписів ст..102 ПК України з розрахованої загальної суми зобовязань виключено зобовязання за січень та лютий 2012 року.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив задовольнити позов у повному обсязі.
Представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову та просив відмовити у його задоволенні.
Заслухавши представників сторін, всебічно і повно встановивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
З 17.02.2015 року по 19 лютого 2015 року, на підставі наказу від 16 лютого 2015 року №27, ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Логос» з питань правильності нарахування орендної плати за земельні ділянки, розташовані на території Жовтневого району за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.
За результатами перевірки було складено ОСОБА_2 перевірки від 25.02.2015 року , відповідно до висновків якого, встановлено порушенням позивачем : п.п.16.1.4. п.Іб.І.ст.16, пп.286.2 ст.286, пп.288.5.1, п.288.5 ст.288 Податкового кодексу №2755-VI від 02.12.2010 року. В ОСОБА_2 перевірки відображено заниження орендної плати за земельну ділянку, розташовану на території Жовтневого району по Договору оренди землі від 08.10.2004 року на суму 140 754, 00 грн.
08.04.2015 року Товариство отримало податкове - повідомлення рішення. Складене на підставі ОСОБА_2 перевірки №217/2205/23363633 від 25.02.2015 року, відповідно до якого податковою було встановлено порушення норм Податкового кодексу України та збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «Орендна плата з юридичних осіб» на 171 055,22 грн.. у т.ч. за основним платежем 136 844, 17 грн. та штрафних санкцій у розмірі 34 211,05 грн
Не погодившись з висновками ГУ ДФС у Дніпропетровській області, ТОВ фірма «Логос» звернулася до Державної фіскальної служби України з проханням розглянути скаргу та винести рішення на користь платника податків. Листом ДФС від 30.07.2015 року було повідомлено про неможливість оскарження рішення ДПІ в адміністративному порядку.
Зі змісту Земельного кодексу України та Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 161-XIV) вбачається, що користування землею в Україні є платним.
З 1 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України (далі ПК України), який, відповідно до пункту 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності. Отже, ПК визначив обов'язок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.
Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136. пункту 14.1 статті 14 ПК, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин). Подібне визначення міститься й у статті 21 Закону № 161-XIV.
Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХIII ПК України.
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 зазначеного Кодексу (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.
Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Проаналізувавши наведені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що з набранням чинності ПК України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.
При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України.
Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2014 року у справі № 21-274а14.
Відповідно до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Таким чином, на переконання суду, під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідач діяв на підставі діючого законодавства, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Відтак, адміністративний позов ТОВ фірми «Логос» не підлягає задоволенню, а податкове повідомлення - рішення ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська від 23.07.2015 року № НОМЕР_1 не підлягає скасуванню.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
У судовому засіданні, яке відбулось 23.02.2016 року, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Відповідно до вимог ст. 163 КАС України постанова оформлена та підписана 29.02.2016 року.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 160-163, 167 КАС України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення. Якщо проголошено вступну та резолютивну частину постанови або справу розглянуто у порядку письмового провадження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її отримання у разі неподання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя ОСОБА_3