Справа № 159/703/17
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/703/17
Провадження № 2-а/159/120/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 березня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі

головуючого судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 5 батальону № 2 УПП в м. Києві ДПП Козака Ярослава Михайловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:
Позивач 24.02.17 р. звернувся до суду із вказаним вище адміністративним позовом, просить скасувати як незаконну постанову серії БР № 309906 від 15.02.17 р., винесену відповідачем про притягнення його до адмінвідповідальності за ст. 132 - 1 КУпАП (далі оскаржувану постанову). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваною постановою його притягнуто до адмінвідповідальності, передбаченої ст. 132 - 1 КУпАП, та накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.. У оскаржуваній постанові зазначено, що він 15.02.17 р. о 10 год. 50 хв. керував автомобілем «Мерседес», д/н НОМЕР_1 на 77 км а/д Київ - Харків та перевозив вантаж, габарити якого перевищують норму, а саме, ширина становить 2,80 м, без узгодження з Нацполіцією. Дії відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови вважає неправомірними, а оскаржувану постанову незаконною, такою, що винесена без належних доказів чинення ним адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Оскаржувана постанова суперечить ст. ст. 251, 252 КУпАП, винесена без жодних доказів вчинення ним адмінправопорушення, передбаченого ст. 132 - КУпАП. Зазначає, що, дійсно, 15.02.17 р. о 10.50 год. Він здійснював рух автомобілем НОМЕР_1 на 77 км а/д Київ - Харків, та перевозив негабаритний вантаж, але ширина останнього становила 2,77 м згідно заявки на перевезення від замовника, а не 2,80 м. як вказав відповідач у оскаржуваній постанові. Покликаючись на п. 22.5 ПДР України, п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМ України від 18.01.01 р. № 30, ч. 3 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", зазначає, що, фактично, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше 7 % - тобто, ширина - 2, 6 м + 7% - 2,78 м, висота 4 м + 7% = 4, 28 м -обов`язковим документом є документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів. Габарити вантажу, який він перевозив, перевищували габаритні обмеження менше, ніж на 7% (ширина - 2,77 м, висота - 4,20 м), а тому він здійснював рух при наявності погодження Держагентства автомобільних доріг № 7. 2 нг/ 675 від 08.02.17 р., уніфікованої митної квитанції МД - 1 серії 20502 Л № 0603211 від 14.02.17 р., що підтверджують внесення плати за проїзд великогабаритних транспортних засобів. Вимог чинного законодавства щодо перевезення негабаритних вантажів дотримав. Однак, посадовими особами УПП в м. Києві щодо нього винесено постанову у справі про адмінправопорушення. Покликаючись на ч. 2 ст. 258, ст. ст. 283, 276, ч. 3 ст. 258, ст. ст. 245, 33, 268, 278, 279 КУпАП, рішення КС України від 26.05.15 р. № 5 - рп/2015, зазначає, що справа мала б бути розглянутою за адресою: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 9, де розташоване УПП м. Києва. Проте, відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, чим суттєво порушив його права. Оскаржувана постанова виносилась відповідачем о 02 год 00 хв. 14.02.17 р. на вул. Полярній, 2 у м. Києві без жодного об`єктивного та законного розгляду справи, не містить його пояснень та посилань на докази, якими він обґрунтовував законність своїх дій. Про наявність погодження Держагентства автомобільних доріг, уніфікованої митної квитанції МД - 1 серії 20502Л № 0603211 від 14.02.17 р., що підтверджують внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів відповідачем у оскаржуваній постанові не зазначено. Просить позов задовольнити, оскаржувану постанову скасувати.
В судове засідання позивач не з`явився, хоча належно оповіщений. Причини неявки суду не повідомив.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, хоча належно оповіщена. Про причини неявки суду не повідомила. Попередньо подала до суду заяву з проханням справу розглядати у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належно оповіщений, про причини неявки суду не повідомив, письмового заперечення проти позову до суду не подав.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачене ст. 132 1 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

Стаття 132 1 КУпАП, дійсно, передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, за що передбачено штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до копії оскаржуваної постанови, наданої суду позивачем, 15.02.17 р. відповідачем як поліцейського роти № 5 батальону № 2 УПП в м. Києві ДПП на вул. Полярній, 2 у м. Києві було винесено щодо позивача оскаржувану постанову. В останній зазначено, що позивач, керуючи автомобілем марки «Мерседес - Бенц», н. з. НОМЕР_1 15.02.17 р. о 02 год. 00 хв. на по вул. Полярній, 2 у м. Києві порушив правила проїзду великогабаритних, великовагових т/з автомобільними дорогами та вулицями, чим порушив п. п. 22.5, 32.1 «г» ПДР України. Тим самим скоїв правопорушення, передбачене ст. 132 1 КУпАП. На позивача накладено адмінстягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.. Копія оскаржуваної постанови вручена позивачеві під розпис.

Доказів того, що відповідачем щодо позивача вчинялись будь які дії, що полягають у винесенні оскаржуваної постанови на підставі неналежного доказу вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, останнім та його представником суду не надано.

Відповідно до змісту п. 22.5. ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Пункт же 32.1 «г», на який посилається у оскаржуваній постанові відповідач, виключено з ПДР України згідно з постановою КМ України від 09.07.08 р. N 634.

Згідно з Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі Правила), затвердженими постановою КМ України від 18.01.01 р. N 30, ними встановлено єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Як зазначено у п. 4 розділу «Умови і режим проїзду великогабаритних та великовагових т/з» Правил, рух великовагових та великогабаритних т/з автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі, зокрема, дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією. Дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично - дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених т/з.

За змістом абз. 1 п. 4 Правил, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до копії листа заявки, ширина вантажу склала 2, 78 м.

Відповідно до копії узгодження проїзду № 7. 2 нг/675 від 08.02.17 р., тов «Негабарит Сервіс», водієм у якому працює позивач, було узгоджено з Держагенством автодоріг України «Укравтодором» проїзд автомобіля під керуванням позивача в період з 11.02.17 р. по 25.02.17 р..

Відповідно до копії уніфікованої митної квитанції МД 1 серії 20502Л № 0603211 від 14.02.17 р., було внесено плату за проїзд автомобіля під керуванням позивача.

Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП, вона визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Позивач зазначає про порушення відповідачем ст. 251 КУпАП, однак, доказів на підтвердження такого свого твердження суду не надав.

Як слідує зі змісту ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких, зокрема, віднесено до компетенції Національної поліції.

Як слідує з положень ч. ч. 3 - 6 ст. 258 КУпАП, протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених ч. 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у т. ч. зафіксованих в автоматичному режимі. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), згідно з Рішенням КС України від 22.12.10 р. N 23 - рп/2010 визнано (на час ухвалення рішення) частину шосту на даний час це є частина 7 - ст. 258 КУпАП, яка визначала, що у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

Як слідує зі змісту ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суд зауважує, що, дійсно, відповідно до рішення КС України від 26.05.15 р. за конституційним поданням Уповноваженого ВР України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення КС України зазначив, що у ч. ч. 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Разом з тим, слід приймати до уваги, що зміни до ст. 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Нацполіції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.15 р. N 1 395 (далі Інструкція), що зареєстровано в МЮ України 10.11.15 р. за N 1 408/27 853, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення КС України і цим нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи рішення КС України від 26.05.15 р. повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених після 26.05.15 р., та вищевказаною Інструкцією.

Тобто, хоча положенню ч. 1 цієї статті, дійсно, дано наведене позивачем у своїй позовній заяві офіційне тлумачення Рішенням КС України від 26.05.15 р. N 5 - рп/2015; однак, частиною 6 у наведеній вище редакції на час ухвалення КС України рішення від 26.05.15 р. N 5 - рп/2015 ст. 276 КУпАП доповнена не була.

На час винесення оскаржуваної постанови ст. 276 КУпАП вже була доповнена частиною 6 у наведеній вище редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.15 р. N 596 VIII.

КУпАП визначено правопорушення, що не потребують довготривалої процедури, їх перелік є вичерпний, коли особу можна притягти до адміністративної відповідальності безпосередньо на місці вчинення правопорушення. В усіх інших випадках розгляд справи провадиться за, серед іншого, місцем вчинення, коли складається протокол, збираються інші докази та протокол надсилається на розгляд уповноваженому органу.

Таким чином, підстав для складання протоколу про адмінправопорушення перед винесенням оскаржуваної постанови, надіслання його на розгляд за адресою місцязнаходження керівництва відповідача, у відповідача не було.

Відповідно до п. 2 розд. III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132 - 1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідач правомірно виніс оскаржувану постанову у місці, що визначене ним як місце вчинення правопорушення.

Однак, в судовому засіданні встановлено, що, дійсно, 15.02.17 р. було винесено щодо позивача оскаржувану постанову. Однак, відповідачем зазначено посилання на нечинний пункт ПДР України 32. 1 «г», не конкретизовано, який саме пункт Правил проїзду порушено позивачем та не відображено та не враховано тієї обставини, що 14.02.17 р. мала місце оплата - відповідно до копії уніфікованої митної квитанції МД 1 серії 20502Л № 0603211 від 14.02.17 р. - за проїзд автомобіля під керуванням позивача.

Тому суд приходить до висновку, що розгляд справи та винесення оскаржуваної постанови було здійснено відповідачем невідповідно до вимог КУпАП. Положень ст. 252 КУпАП відповідачем при розгляді справи щодо позивача та винесення оскаржуваної постанови не дотримано.

У відповідності до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Письмового заперечення проти позову від відповідача не надійшло.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про притягнення позивача до адмінвідповідальності та прийнятті оскаржуваної постанови відповідачем було допущено порушення вимог закону, а тому наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Інші доводи позивача стосовно неправомірності поведінки відповідача не знайшли свого ствердження в судовому засіданні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 8 - 11, п. 2 ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 72, ст. ст. 86, 87, 159, 160 - 163, 256, 100 КАС України, ст. ст. 7, 9, ст. ст. 222, 245, 251, 252, 256, 268, 272, 278, ст. 132 - 1 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:
Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 858161, винесену 15.02.17 р. поліцейським роти № 5 батальону № 2 УПП в м. Києві ДПП Козаком Ярославом Михайловичем про визнання позивача у справі ОСОБА_1 - винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 132 1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., - скасувати.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайсуд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі 10 днів з наступного дня після її проголошення.

Головуючий:І. М. Логвинюк