Справа № 2а-7399/11/2670
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року м. Київ К/800/11513/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Державної митної служби України, Київської регіональної митниці, треті особи - Управління Служби безпеки України у місті Києві, Прокуратура Дарницького району міста Києва, про скасування наказів, поновлення на посаді, за касаційною скаргою Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2014 року, -

в с т а н о в и в :

У травні 2011 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом, після уточнення якого просила: скасувати наказ Державної митної служби України від 8 квітня 2011 року № 708-к в частині припинення перебування її на державній службі; скасувати наказ Київської регіональної митниці від 8 квітня 2011 року № 239-к; поновити її на посаді головного інспектора структурного підрозділу Київської регіональної митниці, який є правонаступником митного поста «Лівобережний».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2014 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі Київська міжрегіональна митниця Міндоходів, яка є правонаступником Київської регіональної митниці, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2014 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 з 10 червня 1996 року по 8 квітня 2011 року проходила службу в митних органах України, зокрема, у період з 1 квітня 2011 року - на посаді головного інспектора митного поста «Лівобережний» Київської регіональної митниці. Присягу державного службовця (далі - Присяга) позивач прийняла 10 червня 1996 року.

Наказом Державної митної служби України від 8 квітня 2011 року № 708-к «Про припинення перебування на державній службі» за порушення Присяги відповідно до статті 17, пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII) припинено з 8 квітня 2011 року перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_4, головного інспектора митного поста «Лівобережний» Київської регіональної митниці.

Наказом Київської регіональної митниці від 8 квітня 2011 року № 239-к визнано ОСОБА_4, головного інспектора митного поста «Лівобережний», такою, що припинила перебування на державній службі в митних органах України з 8 квітня 2011 року, та зобов'язано провести з нею повний розрахунок відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України.

Підставою для прийняття спірних наказів став лист Київської регіональної митниці від 8 квітня 2011 року № 40/2-15/4278-ЕП, яким Державну митну службу України повідомлено про те, що співробітниками Управління Служби безпеки України у місті Києві та Прокуратури Дніпровського району міста Києва 8 квітня 2011 року на території митного поста «Лівобережний» проводились слідчі дії, зокрема, обшук в кабінетах ОСОБА_7, заступника начальника митного поста «Лівобережний», та ОСОБА_4, головного інспектора митного поста «Лівобережний», в ході якого були виявлені грошові кошти. Після завершення обшуку працівниками правоохоронних органів ОСОБА_7 та ОСОБА_4 затримано та доставлено до Прокуратури Дніпровського району міста Києва для проведення відповідних слідчих дій.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що припинення перебування на державній службі внаслідок порушення Присяги має бути здійснено з дотриманням вимог законодавства, яке регламентує притягнення до дисциплінарної відповідальності. Оскільки відносно ОСОБА_4 кримінальна справа не порушувалась, підстави для звільнення її з роботи відсутні. Фактичне знаходження особи в приміщенні, в якому інша особа вчиняє дії, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, жодним чином не порушує Присяги, а інших доказів на підтвердження своїх доводів відповідачами не надано.

Так, за змістом статті 413 Митного кодексу України (який був чинний на час виникнення спірних відносин) посадові особи митної служби України, вперше прийняті на службу до митних органів, приймають Присягу.

Пунктом 6 частини 1 статті 30 Закону № 3723-XII передбачено, що державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої у статті 17 цього Закону.

Текст Присяги наведено у частині 2 статті 17 Закону № 3723-XII: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки».

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Тобто, як порушення Присяги, так і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) норм, а дисциплінарне правопорушення пов'язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону № 3723-XII за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює, до державного службовця застосовуються дисциплінарні стягнення.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що до службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу, як попередження про неповну службову відповідність і затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 3723-XII регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів митного контролю, здійснюється згідно з цим Законом, якщо інше не передбачено законами України.

Згідно зі статтею 408 Митного кодексу України правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом і лише в частині, що ним не регулюється, - Законом № 3723-XII.

За правилами частини 2 статті 410 зазначеного Кодексу у митній службі України діє Дисциплінарний статут митної служби України, затверджений Законом України від 6 вересня 2005 року № 2805-IV (далі - Статут), відповідно до статті 31 якого з метою з'ясування всіх обставин вчинення посадовою особою митної служби дисциплінарного правопорушення керівник митного органу має право призначити службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи. Застосуванню дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення передує обов'язкове службове розслідування.

Наказом Державної митної служби України від 13 серпня 2010 року № 918 затверджено Інструкцію про порядок організації та проведення службового розслідування і службової перевірки в митній службі України (яка була чинною на час виникнення спірних відносин; далі - Інструкція).

Згідно абзацу 9 пункту 1.2 Інструкції службове розслідування - це комплекс заходів, що здійснюються в межах компетенції відповідно до цієї Інструкції з метою повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин вчинення посадовою особою дисциплінарного або іншого правопорушення, пов'язаного зі здійсненням службової діяльності, виявлення причин і умов, що сприяли його вчиненню, встановлення наявності (відсутності) вини, її ступеня, а також установлення інших подій, обставин, що потребують з'ясування під час проведення таких заходів. З'ясування обставин порушення трудової дисципліни посадовими особами митної служби здійснюється відповідно до вимог Кодексу законів про працю України, Закону № 3723-XII, Статуту та правил внутрішнього трудового розпорядку митного органу (пункт 1.4 Інструкції).

Як вбачається з матеріалів справи, та це вірно встановлено судами попередніх інстанцій, службове розслідування з приводу дотримання норм Закону № 3723-XII та Митного кодексу України відносно ОСОБА_4 не проведено, з наказом та актом службового розслідування позивача не ознайомлено, а також не відібрано пояснень щодо обставин, які слугували підставою для припинення перебування її на державній службі. Сам по собі лист Київської регіональної митниці від 8 квітня 2011 року № 40/2-15/4278-ЕП не може бути підставою для звільнення за порушення Присяги.

Системний аналіз спеціальних і загальних норм, наведених у статті 21, частині 1 статті 22, статті 31 Статуту, статтях 14, 17, 30 Закону № 3723-XII, свідчить, що за вчинення посадовими особами митної служби України порушень службової дисципліни, дисциплінарних правопорушень допускається застосування дисциплінарних стягнень, визначених у частині 2 статті 22 Статуту, частині 2 статті 9 Закону № 3723-XII, найбільш суворим з яких є звільнення. У пункті 6 частини 1 статті 30 Закону № 3723-XII визначено не окремий вид відповідальності державних службовців за порушення Присяги, а спеціальну підставу для припинення державної служби. Саме ж припинення державної служби відбувається у формі звільнення.

Отже, як порушення Присяги, так і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби. Таким чином, припинення державної служби у зв'язку з порушенням Присяги та дисциплінарна відповідальність державних службовців може бути наслідком існування схожих фактичних підстав у разі вчинення державним службовцем достатньо близьких за характером одне до одного дисциплінарного або іншого правопорушення.

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності повинен бути не меншим, ніж під час звільнення з митного органу за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарна відповідальність посадових осіб митної служби врегульована спеціальним законодавством, у тому числі й нормами Статуту. Норми Закону № 3723-XII можуть застосовуватися щодо посадових осіб митної служби у тій частині, що не врегульована спеціальним митним законодавством, у тому числі й нормами Статуту, оскільки припинення державної служби на підставі пункту 6 частини 1 статті 30 Закону № 3723-XII є крайнім заходом відповідальності державного службовця за порушення службової дисципліни, який виходить за межі дисциплінарної відповідальності, тому неможливість застосування до посадової особи митної служби дисциплінарних стягнень аж до звільнення з митного органу повинно бути мотивованим.

У разі вчинення дисциплінарного правопорушення, наслідком якого може бути припинення державної служби за порушення Присяги або звільнення з митного органу є санкціями різних рівнів відповідальності, які не можуть застосовуватися як альтернативні. Звільнення за порушення Присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можливо кваліфікувати як порушення Присяги.

Судами встановлено, що відносно ОСОБА_4 кримінальні справи не порушувались. Позивач була допитана в якості свідка у кримінальній справі, порушеній відносно заступника начальника митного поста «Лівобережний» Київської регіональної митниці ОСОБА_7 за частиною 2 статті 368 Кримінального кодексу України.

Враховуючи викладене, звільнення позивача на підставі пункту 6 частини 1 статті 30 Закону № 3723-XII не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про задоволення позову.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів та встановлених обставин справи, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної митної служби України, Київської регіональної митниці, треті особи - Управління Служби безпеки України у місті Києві, Прокуратура Дарницького району міста Києва, про скасування наказів, поновлення на посаді - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.