Справа № 2а-6047/12/2670
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 березня 2017 року письмове провадження № 2а-6047/12/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О.,розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

до Богодухівської об'єднананої державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області

третя особа: Головне управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень

Позивач - ДК "Укргазвидобування" НАК «Нафтогаз України» - звернувся до суду з вимогами про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.01.2012 №, №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2012, відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 листопада 2015 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 липня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2012 року у справі № 2а-6047/12/2670, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вищий адміністративний суд України надав обов'язкові для виконання вказівки. Вказав, що обставини щодо розірвання договорів розстрочення сум податкових зобов'язань між позивачем і ДПІ не були достовірно встановлені судами попередніх інстанцій, що свідчить про передчасність висновку суду щодо правомірного застосування до позивача штрафних санкцій за порушення строків сплати узгоджених податкових зобов'язань із рентної плати.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2016 року справу прийнято до провадження суддею Арсірієм Р.О. та призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні 05.04.2016 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, наголошуючи на реальності господарських операцій та наявності всієї первинної документації яка складалася на їх виконання.

Представник відповідача проти позову заперечував, вважаючи оспорюване рішення правомірним та законним. Просив у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 17.06.2016 року суд у зв'язку із неявкою сторін у судове засідання перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

За результатами розгляду документів і матеріалів поданих сторонами, пояснень їхніх представників, Окружний адміністративний суд м. Києва, встановив:

Як вбачається з матеріалів справи, 12.08.2011 року позивач подав податкові розрахунки №№ , та з рентної плати за нафту, природний газ і газовий конденсат, що видобуваються в Україні, за липень 2011 року, в яких суми податкових зобов'язань за газовий конденсат визначив в розмірі відповідно 6535256,97 грн., 2831,48 грн. та 20874.87 грн.

13.09.2011 року позивач подав податкові розрахунки №№ , , з рентної плати за нафту, природний газ і газовий конденсат, що видобувається в Україні, за серпень 2011 року, в яких суму податкових зобов'язань за газ визначив в розмірах відповідно 7567,98 грн., 1462061,83 грн. та 535218,91 грн., а за газовий конденсат відповідно в розмірах 2677,89 грн., 5874059,24 грн. та 19125,54 грн.

Крім того, 13.10.2011 року позивач подав податкові розрахунки №№ , та з рентної плати за нафту, природний газ і газовий конденсат, що видобувається в Україні, за вересень 2011 року, де вказані суми податкових зобов'язань за природний газ визначив в розмірах відповідно 493 508,18 грн., 7 412,46 грн. та 1 387 028,54 грн. і за газовий конденсат в розмірах відповідно 17 933,85 грн., 12 676,07 грн. та 5 550 895,80 грн.

В грудні 2011 року ДПІ провела камеральну перевірку податкової звітності по рентній платі за газовий конденсат, за результатом якої 14.12.2011 року складено акт про несвоєчасну сплату позивачем самостійно визначеного грошового зобов'язання по рентній платі за газовий конденсат за липень - вересень 2011 року.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.01.2012:

№, яким позивача зобов'язано сплатити штраф у сумі 3 141 101,13 грн.;

№, яким позивача зобов'язано сплатити штраф у сумі 1 125 318,15 грн.

Не погодившись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

Згідно ст.260 ПКУ (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку самостійно складає розрахунок податкових зобов'язань з рентної плати, у якому визначає та/або уточнює суму податкового зобов'язання з рентної плати, за формою, затвердженою у порядку, передбаченому ст. 46 ПКУ. Протягом 20 календарних днів після закінчення податкового (звітного) періоду платник податку подає податковий розрахунок органу державної податкової служби, зокрема, за місцезнаходженням ділянки надр, межі якої визначені в отриманому платником спеціальному дозволі на користування надрами для видобування (у тому числі під час геологічного вивчення) вуглеводневої сировини, у разі розміщення такої ділянки в межах території України. При цьому сума податкових зобов'язань з рентної плати, визначена у податковому розрахунку за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такого податкового розрахунку з урахуванням фактично сплачених авансових внесків.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 12.08.2011 позивачем було подано податкові розрахунки з рентної плати за нафту, природний газ і газовий конденсат, що видобувається в Україні за липень місяць 2011 року №№, , , де вказані суми податкових зобов'язань за газовий конденсат в розмірі відповідно - 6 535 256,97 грн., 2 831,48 грн., 20 874.87 грн., (загальна сума - 6 558 963.32 грн.)

Граничний строк сплати - 01.09.2011 року.

Також, 13.09.2011 року позивачем було подано податкові розрахунки з рентної плати за нафту, природний газ і газовий конденсат, що видобувається в Україні за серпень місяць 2011 року №№, , , де вказані суми податкових зобов'язань за: природний газ в розмірі відповідно - 7567,98 грн., 1462061,83 грн., 535218,91 грн. (загальна сума 2004848.72 грн.) ; газовий конденсат в розмірі відповідно - 2677,89 грн., 5874059,24 грн., 19125,54 грн. (загальна сума - 5 895 862, 67 грн.)

Граничний строк сплати - 30.09.2011 року.

Крім того, 13.10.2011 позивачем було подано податкові розрахунки з рентної плати за нафту, природний газ і газовий конденсат, що видобувається в Україні за вересень місяць 2011 року №№, , , де вказані суми податкових зобов'язань за: природний газ в розмірі відповідно - 493 508,18 грн., 7 412,46 грн., 1387028,54 грн. (загальна сума - 1 887 949,18 грн.); газовий конденсат в розмірі відповідно - 17933,85 грн., 12 676,07 грн., 5550895,80 грн. (загальна сума - 5 581 505.72 грн.).

Граничний строк сплати - 31.10.2011 року.

Згідно облікової картки позивача з платежу по рентній платі за газовий конденсат, що видобувається в Україні станом на 01.09.2011 (станом на дату граничного терміну сплати податкових зобов'язань за липень 2011), обліковувалась заборгованість в розмірі 630 146,93 грн.

Станом на 30.09.2011 (станом на дату граничного терміну сплати податкових зобов'язань за серпень 2011), відповідно до даних картки особового рахунку з платежу по рентній платі за газовий конденсат, що видобувається в Україні, за позивачем обліковувалась заборгованість в розмірі 7 125 674,60 грн. та за природний газ - у розмірі 2 251 663,67 грн.

Станом на 30.10.2011 станом на дату граничного терміну сплати податкових зобов'язань за вересень 2011), відповідно до даних картки особового рахунку з платежу по рентній платі за газовий конденсат, що видобувається в Україні, обліковувалась заборгованість в розмірі 15 705 505,62 грн. та за природний газ - у розмірі 5 626 590,73 грн.

Отже, станом на граничну дату сплати податкових зобов'язань, самостійно визначених Позивачем у податкових розрахунках, у останнього рахувався борг, що виник раніше (у минулих податкових періодах - починаючи з березня 2011 року) внаслідок несплати у встановлений строк як розстрочених грошових зобов'язань по податкових розрахунках за березень 2011 року, так і податкових зобов'язань, самостійно визначених платником податків в податкових розрахунках з рентної плати за попередні податкові періоди (квітень - червень 201 1 року), у зв'язку з чим не сплачені або в неповній мірі сплачені податкові зобов'язання за минулі періоди набули статусу податкового боргу на наступний день після закінчення граничного строку їх сплати.

Позивачем не заперечувалося, що зазначений вище податковий борг був сплачений 30 листопада 2011 року, відповідно до платіжних доручень № 382 на суму 2036009,01 грн., №402 суму 1738632,51 грн., №403 суму 56703,24 грн., №310 на суму 1903823,47 грн. - рентну плату за природний газ, №383 на суму 5 987 498,91 грн., №404 на суму 4197655,30 грн., №311 на суму 5628436,24 грн. - рентну плату за газовий конденсат.

Таким чином, позивачем порушено граничний строк сплати суми грошового зобов'язання з рентної плати за газовий конденсат, що видобувається в Україні на 92 календарних дні та з рентної плати за природний газ, що видобувається в Україні на 61 календарний день.

За змістом ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання у межах встановленого строку.

У відповідності до ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З наведених норм права вбачається, що штрафні (фінансові) санкції не застосовуються у разі, якщо платник податків у межах встановленого строку сплачує свої податкові зобов'язання.

При цьому Податковий кодекс України встановлює певний порядок сплати податкових зобов'язань у разі існування в платника податку податкового боргу. Так, у відповідності до абз. 2 п. 87.9 ПК України спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

У разі порушення платником податків вимог абз. 2 п. 87.9 ст. 87 ПК України податковий орган зобов'язаний, згідно абз. 1 п. 87.9 ст. 87 ПК України, зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Крім цього, 07.10.11 року Рішенням ДПА в Харківській області №44/с було скасоване рішення ДПА в Харківській області про розстрочення грошових зобов'язань від 29.04.11 року №44 на суму 1987007,51 грн., а також 12.10.11 року Рішенням ДПС України №24 було скасоване рішення ДПА України про розстрочення грошових зобов'язань від 29.04.11 року №32 на суму 4 797 320,30 грн.

Рішення ДПА в Харківській області №44/с від 07.10.11 року направлено засобами поштового зв'язку на адресу позивача листом від 13.10.2011 № 4555/10/24- 115 та отримано останнім 18.10.2011, згідно поштового повідомлення про вручення, що додано до матеріалів справи.

Листом ДПА в Харківській області від 21.10.2011 №4721/10/24-115 ДК «Укргазвпдобування» НАК «Нафтогаз України» повідомлено про скасування рішення про розстрочення грошових зобов'язань від 29.04.11 року №32, яке отримано представником позивача 26.10.2011 року.

Матеріали справи не містять доказів оскарження позивачем вказаних рішень, тому вони є чинними та неоспореними.

Отже, грошові зобов'язання, за якими виникло прострочення платежів, є узгодженими, а відтак позивачем порушено терміни сплати узгоджених сум грошового зобов'язання, визначених Податковим кодексом України

Згідно п. 4.6 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом ДПА України від 24 грудня 2010 року № 1036 (чинний на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок) з дня, наступного за днем розірвання договору, на розстрочені (відстрочені) суми, що залишились не сплаченими, нараховуються пеня та штраф у розмірах, передбачених Кодексом.

У зв'язку з викладеним відповідач з розірванням договорів про розстрочення сплати податкових зобов'язань розпочав нарахування штрафних санкцій за порушення строків сплати розстрочених грошових зобов'язань, що залишилися несплаченими.

Відповідно до п. 4.4 Порядку з ініціативи органу державної податкової служби, що уклав договір про розстрочення (відстрочення), орган державної податкової служби вищого рівня, який прийняв рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу), розриває цей договір, про що повідомляє платника податків та відповідний орган державної податкової служби.

Згідно п. 4.5 Порядку рішення про скасування раніше прийнятого рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) є підставою для дострокового розірвання договору. У пункті 6.4 «Особливі умови» договору робиться запис: «Договір достроково розірвано, документ від __________ № ____».

У відповідності до п. 4.6 Порядку з дня, наступного за днем розірвання договору, на розстрочені (відстрочені) суми, що залишились не сплаченими, нараховуються пеня та штраф у розмірах, передбачених Кодексом.

Тобто, Порядком визначено підстави для дострокового розірвання договору розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (надходження рішення органу державної податкової служби вищого рівня про скасування раніше прийнятого рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань), а також дії податкового органу після достроково розірвання такого договору (внесення в договір запису про його дострокове розірвання, нарахування пені та штрафів тощо).

Крім цього, умовами договорів розстрочення передбачено можливість їх дострокового розірвання з ініціативи податкового органу.

Згідно п. 4.2 договорів розстрочення, укладених між сторонами даної справи, орган державної податкової служби зобов'язується достроково розірвати договір на підставі рішення про скасування розстрочення якщо, зокрема, платник податків порушує умови погашення розстроченого грошового зобов'язання чи податкового боргу або відстроченого грошового зобов'язання чи податкового боргу.

Таким чином, надходження рішення про скасування розстрочення є безумовною підставою для відмови податкового органу від договору розстрочення в односторонньому порядку.

Відповідно до правової позиції Вищого адміністративного суду України викладеної в ухвалі від 07 квітня 2016 року К/800/48133/13. у податкового органу є право на розірвання договору про розстрочення грошового зобов'язання (податкового боргу) в односторонньому порядку за настання умов, передбачених п. 100.12 ст. 100 Податкового кодексу України. При цьому, рішення вищестоящого органу державної податкової служби про скасування розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу), яке є підставою для дострокового розірвання договору, не потребує будь-якого додаткового оформлення (прийняття рішення про розірвання договору) контролюючим органом, який є стороною в договорі розстрочення (відстрочення), оскільки таке прямо не встановлено правовою нормою.

У даному випадку не повідомлення позивача податковим органом про розірвання договорів розстрочення грошових зобов'язань не впливає на правомірність прийнятих рішень про скасування вищевказаних договорів розстрочення та вчинених відповідачем дій щодо нарахування позивачу штрафних санкцій за порушення строків сплати розстрочених податкових зобов'язань, що залишилися непогашеними, відповідно до вимог п.п. 4.5, 4.6 Порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-72, 94, 128,158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у відповідності з нормами ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.О. Арсірій