Справа № 804/6305/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2016 р. Справа № 804/6305/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н. В.
при секретаріРешетнік А.М.
представника позивача представника відповідача Куцевол Д.В. Дроздюк А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський стрілочний завод» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровський стрілочний завод» звернулось до суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:
Від відповідача надійшло заперечення в яких він посилається на те, що ПАТ «ДнСЗ» завищено витрати в частині відображення в податкових деклараціях з податку на прибуток суми процентів по Фактору ТОВ «Інтертопресурс» на загальну суму 10547200,82грн. Згідно баз даних АІС «Податковий блок» ТОВ «Інтертопресурс» за 2014р. не здана податкова декларація з податку на прибуток, що унеможливлює встановити реальність проведення господарської операції з надання послуги та відображення операції з надання послуги та відображення операції у звітності ТОВ «Інтертопресурс». Заниження зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності полягало у тому, що ПАТ «ДнСЗ» повинно було сплачувати орендну плату у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а не 1 %, як це робив платник податків. Також, щодо нереальності господарських операцій ПАТ «ДнСЗ» з контрагентами, відповідач вказує на відсутність у контрагентів необхідних умов для здійснення господарських операцій та окремі недоліки первинних документів. Таким чином, дії податкового органу щодо проведення перевірки та викладені висновки в Акті перевірки відповідають вимогам чинного законодавства України, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, у зв'язку з чим, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві та доповненнях.
Представник відповідача заперечував проти задоволення позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на доводи викладені в запереченнях.
Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, що в період з 25.08.2015р. по 17.08.2015р., на підставі п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.6 ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України, відповідачем проведена планова виїзна перевірка ПАТ «Дніпропетровський стрілочний завод» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2014, за результатами якої складено Акт №149/28-01-40-02-14367980 від 23.08.2016р.
Згідно п.5 Довідки про загальну інформацію щодо ПАТ «Дніпропетровський стрілочний завод» (Додаток №2 до Акта перевірки), загальна чисельність працюючих ПАТ «ДнСЗ» становила: станом на ІІ квартал 2012р. - 1278 особи, станом на ІІІ квартал 2012р. - 1270 особи, станом на ІV квартал 2012р. - 1209 особи, станом на І квартал 2013р. - 1056 особи, станом на ІІ квартал 2013р. - 974 особи, станом на ІІІ квартал 2013р. - 926 особи, станом на ІV квартал 2013р. - 879 особи, станом на І квартал 2014р. - 860 особи, станом на ІІ квартал 2014р. - 832 особи, станом на ІІІ квартал 2014р. - 814 особи, станом на ІV квартал 2014р. - 803 особи.
Відповідно до висновків вказаного Акту перевірки, перевіркою встановлені порушення ПАТ «ДнСЗ»:
1. пп.14.1.2, 14.1.185, 14.1.191, 14.1.202, 14.1.203, 14.1.206, 14.1.244, п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44 п.138.2, 138.8 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, ст.1 ст.3, ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", в результати чого занижено податок на прибуток на суму 2058623грн.;
3. п. 201.14 ст. 201 Податкового кодексу України, п.п. 4.1 п. 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 № 1492, в результаті чого порушено податковий облік з ПДВ в частині заниження ряд.11.2 декларації з ПДВ за вересень 2012 року, за грудень 2013 року, за березень 2014 року, за травень 2014 року, за червень 2014 року;
4. пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено орендну плату всього на суму 7 744 359,64 грн.;
5. ст.31, ст.33 Закону №161, п.п.288.5.1 п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму земельного податку на загальну суму 112 197,10 грн.;
6. п.326.2 ст.326, п.328.2, п.328.4 ст.328 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено збір за спеціальне використання води у сумі 167,87 грн.;
7. пп.240.1.3 п.240.1 ст.240, пп.242.1.3 п.242.1 ст.242, п.246.2 ст.246, п.249.6 ст.249 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено екологічний податок за розміщення відходів у сумі 10 647,82 грн.;
8. на порушення пп.168.1.1. п.168.1 ст.168 розд. IV Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб за квітень 2014 року на суму 64,50 грн.;
9. на порушення п. 51.1 ст. 51,п. п. "б" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, пп.3.1.13 п.3.1 ст.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010р. №1020, в результаті чого встановлено надання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за І, ІІ, IV квартали 2013 року, І, III, IV квартали 2014 року з недостовірними даними;
10. п. 160.1, п. 160.2 ст.160 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок з доходу нерезидентів у 2014 році на суму 18 998,9 4грн.;
Позивач звернувся із запереченнями від 30.08.2016р. №33-1820 на вказаний Акт перевірки, за результатами розгляду яких, відповідач Листом №149/10/28-01-14-10 від 06.09.2016р. повідомив, що висновки зроблені в Акті перевірки є правомірними.
На підставі вказаного Акту перевірки, відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення:
У перевіряємому періоді ПАТ «ДнСЗ» здійснювало реалізацію готової продукції - стрілочних переводів Державному підприємству матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» (ДП «Укрзалізничпостач»).
Згідно Додаткового договору № 1 від 18.12.2013 до договору факторингу №47-Ф-2013 від 18.12.2013 p., за надання Клієнтові (ПАТ «ДнСЗ») грошових коштів, Клієнт сплачує Фактору (ТОВ «Інтертопресурс») проценти у сумі 3 383 963,51 грн. Проценти підлягають сплаті в повній сумі авансом в день надання Клієнту грошових коштів шляхом їх утримання Фактором із суми права грошової вимоги.
Згідно Додаткового договору № 1 від 14.01.2014 до договору факторингу №51-Ф-2014 від 14.01.2014р., за надання Клієнтові (ПАТ «ДнСЗ») грошових коштів, Клієнт сплачує Фактору (ТОВ «Інтертопресурс») проценти у сумі 472 711,80 грн. Проценти підлягають сплаті в повній сумі авансом в день надання Клієнту грошових коштів шляхом їх утримання Фактором із суми права грошової вимоги.
Згідно Додаткового договору № 1 від 15.01.2014 до договору факторингу №52-Ф-2014 від 15.01.2014 р., за надання Клієнтові (ПАТ «ДнСЗ») грошових коштів, Клієнт сплачує Фактору (ТОВ «Інтертопресурс») проценти у сумі 4 522 187,34 грн. Проценти підлягають сплаті в повній сумі авансом в день надання Клієнту грошових коштів шляхом їх утримання Фактором із суми права грошової вимоги.
Згідно Додаткового договору № 1 від 23.01.2014 до договору факторингу №57-Ф-2014 від 23.01.2014 р., за надання Клієнтові (ПАТ «ДнСЗ») грошових коштів, Клієнт сплачує Фактору (ТОВ «Інтертопресурс» проценти у сумі 1 451 010,49 грн. Проценти підлягають сплаті в повній сумі авансом в день надання Клієнту грошових коштів шляхом їх утримання Фактором із суми права грошової вимоги.
Згідно Додаткового договору № 1 від 23.01.2014 до договору факторингу №58-Ф-2014 від 23.01.2014р., за надання Клієнтові (ПАТ «ДнСЗ») грошових коштів, Клієнт сплачує Фактору (ТОВ «Інтертопресурс») проценти у сумі 717 327,68 грн. Проценти підлягають сплаті в повній сумі авансом в день надання Клієнту грошових коштів шляхом їх утримання Фактором із суми права грошової вимоги.
Відповідно до Додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи №253 серія ФК від 22.01.2013р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтертопресурс», види фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства: - факторинг; - надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів.
ПАТ «ДнСЗ» (Покупець) укладено з ТОВ «Стандарт-Днепр» (Постачальник) договір постачання № 262/СН від 02.07.2013р. (т.8 а.с.180-182), відповідно до умов якого ТОВ «Стандарт-Днепр» здійснювалась поставка на адресу ПАТ «ДнСЗ» товарів (технічні приладдя, яке призначене для використання у виробничому циклі ПАТ «ДнСЗ»), поставка товару відбувається на умовах СРТ-склад Покупця, згідно «Інкотермс-2010». Протягом 2014 року ТОВ «Стандарт-Днепр» поставлено на адресу ПАТ «ДнСЗ» товарів на загальну суму 7592 грн., ПДВ 1265грн. Транспортування товару відбувалось продавцем. Якість товару підтверджується сертифікатами відповідності. Розрахунки за товар проведено в повному обсязі, заборгованість відсутня. На виконання умов вказаного договору були складені: специфікація; зворотні відомості; прибуткові ордера; рахунок-фактура; видаткова накладна; податкова накладна; товарно-транспортна накладна; платіжне доручення (т.8 а.с.180 - 202).
ПАТ «ДнСЗ» (Покупець) укладено з ПП «Велес» (Постачальник) договір постачання № 647/СН від 25.12.2012р. та Додаткову угоду до нього (т.8 а.с.132-135), відповідно якого, ПП «Велес» здійснювалась поставка на адресу ПАТ «ДнСЗ» товарів (цвяхи), поставка товару відбувається на умовах СРТ-склад Покупця, згідно «Інкотермс-2010». Протягом 2014 року ПП «Велес» поставлено на адресу ПАТ «ДнСЗ» товарів на загальну суму 793 грн., ПДВ 132 грн. Розрахунки за товар проведено в повному обсязі, заборгованість відсутня. На виконання умов вказаного договору були складені: прибуткові ордера; видаткові накладні; податкові накладні; товарно-транспортні накладні; подорожній лист; платіжні доручення (т.8 а.с.132 - 149).
ПАТ «ДнСЗ» (Покупець) укладено з ТОВ ПМТЗ «Укрпромінструмент» (Постачальник) договори постачання №448/ОГТ від 16.12.2013р. та №020/ОГТ від 17.01.2012р. (т.7 а.с.198 - 209), відповідно до умов вказаних договорів ТОВ «Доброгост» здійснювалась поставка в адресу ПАТ «ДНСЗ» товару (сверла, фрези та інші витратні матеріали, які призначені для використання у виробничому циклі ПАТ «ДНСЗ»), поставка товару відбувається на умовах СРТ-склад ПОКУПЦЯ, згідно «Інкотермс-2010». Транспортування товару відбувалось продавцем. Розрахунки за товар проведено в повному обсязі, заборгованість відсутня. На виконання умов вказаного договору були складені: специфікації; прибуткові ордера; рахунки-фактури; видаткові накладні; податкові накладні; товарно-транспортні накладні; платіжні доручення (т.7 а.с.198 - т.8 а.с.18).
Судом встановлено, ПАТ «ДнСЗ» було укладено аналогічні договори з наступними контрагентами: ТОВ УРП «СОЮЗ», ТОВ «Імпексбуд», ПП «СПЕЦІНСТРУМЕНТ», ТОВ «Хотей-Дніпро», ПП «ДЕНІМ «ДНІПРОЕНЕРГОІМПЕКС», ТОВ «ВЕМЗ», ТОВ «АВІКО», ТОВ «НВКФ «ТЕРМО-ІНЖИНИРІНГ», ФОП ОСОБА_8, ТОВ «НПП «Ремсталь», ТОВ «Укртрансстандарт», з ТОВ «ТОРГСЕРВІС», ПП НВФ «ДІАЛЕКС», ТОВ «Флюорит», ПБП «ЕКОНОМІКА», ТОВ МІЖГАЛУЗЕВЕ ОБ'ЄДНАННЯ «VIP IMPEX», ТОВ «Будтехцентр», ТОВ «ТЕХМЕТПРОМ», ТОВ «ЕКСПРЕС ДРІМ», ТОВ ВТП «БИТТЕХЗАПЧАСТИНА», ТОВ ВТП «БИТТЕХЗАПЧАСТИНА», ТОВ «ІНВЕНТ ГРУП» (ДО 22.01.2015 - ТОВ «ДОНБАС ПРОМ ОІЛ»), ТОВ «СПЕЦБІЛД», ТОВ «Геосервіс Плюс» (з 01.01.01 - ТОВ «ЕРМАНА»), ТОВ «СТРОЙМОНТАЖКОМПЛЕКТ», ТОВ «КУТПМЗЗОВВС ДНІПРОЕКОНОМРЕСУРСИ», ТОВ ВПП «Облагроспецсервіс», ТОВ «Дніпроуніверсал», ТОВ «НВО «Станкоресурс», ТОВ «Альянс ІСТ», ТОВ «ПРОМСНАБ», ТОВ «НВП «ДІОКОНТ», ТОВ «Сервіспром», ТОВ «КОНТРАКТ СЕРВІС ГРУП», ТОВ «АВЕСБУД», ПП «Транс Бізнес Лайн».
Під час здійснення господарських операцій із вказаними контрагентами з придбання товару та по наданню послуг, оформлювались відповідні первинні документи - специфікації; прибуткові ордера; видаткові накладні; податкові накладні; акти, рахунки-фактури, товарно-транспортні накладні; якість товару підтверджується висновками, паспортами якості та сертифікатами відповідності. Копії вказаних первинних документів наявні в матеріалах справи та були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ч.1 ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до п.44.1 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Згідно п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Відповідно до п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу
Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (п.п.139.1.9 ст.139 ПК України).
Статтею 185 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
П.198.1 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).
Згідно п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою встановленою пунктом 193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до п.п.14.1.206 п.14.1 ст.14 ПК України проценти - дохід, який сплачується (нараховується) позичальником на користь кредитора як плата за використання залучених на визначений або невизначений строк коштів або майна. До процентів включаються: а) платіж за використання коштів або товарів (робіт, послуг), отриманих у кредит; б) платіж за використання коштів, залучених у депозит; в) платіж за придбання товарів у розстрочку; г) платіж за користування майном згідно з договорами фінансового лізингу (оренди) (без урахування частини лізингового платежу, що надається в рахунок компенсації частини вартості об'єкта фінансового лізингу); ґ) винагорода (дохід) орендодавця як частина орендного платежу за договором оренди житла з викупом, сплачена фізичною особою платнику податку, на користь якого відступлено право на отримання таких платежів. Проценти нараховуються у вигляді відсотків на основну суму заборгованості чи вартості майна або у вигляді фіксованих сум. Платежі за іншими цивільно-правовими договорами незалежно від того, встановлені вони в абсолютних (фіксованих) цінах або у відсотках суми договору або іншої вартісної бази, не є процентами.
Відповідно до пп. 14.1.255 ПК України відступлення права вимоги - операція з переуступки кредитором прав вимоги боргу третьої особи новому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу кредитору або без такої компенсації. Якщо операція відповідає цьому визначенню, то податковий облік таких операцій здійснюється в порядку, встановленому п. 153.5 ПК України (в редакції на час виникнення відповідних правовідносин).
Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Пунктом 2 ст.3 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон №996) передбачено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до п.1 ст.9 Закону № 996, факти здійснення господарських операцій фіксують первинні документи, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Відповідно до п.2 ст.9 даного закону первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: «назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції».
Згідно ч.2 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості щодо юридичної особи, зокрема, види діяльності.
Відповідно до ч.1 ст.18 вказаного Закону, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.
Додаткові вимоги до первинних документів встановлені п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. № 168/704), відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа, дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції, посада і прізвища осіб відповідальних за здійснення господарської операції і правильність оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно абз.1 п.п.2.1 глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.ст.11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Приймаючи рішення суд виходив з наступного.
Щодо операцій з факторингу, суд зазначає, в акті перевірки відповідачем зазначено, що позивачем порушено пп.14.1.2, п.п.14.1.185, п.п.14.1.206, п.44.1, п.138.2, п.п.139.1.9 п.139.1 ПК, ст.1 ст.3, ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", в результаті чого ПАТ «ДнСЗ» завищено витрати на суму процентів ТОВ «Інтертопресурс» на загальну суму 10 547 200,82 грн.: - у ІVкв. 2013 року - 3 383 963,51грн; - у 2014 рік - 7 163 237,31грн.
Судом встановлено, що ПАТ „ДнСЗ" (Клієнтом) укладались наступні договори факторингу з ТОВ «Інтертопресурс» (Фактором):
- Договір факторингу №47-Ф-2013 від 18.12.2013 р., укладений між ПАТ «ДнСЗ» (Клієнт) та ТОВ «Інтертопресурс» (Фактор).
- Договір факторингу №51-Ф-2014 від 14.01.2014 р., укладений між ПАТ «ДнСЗ» (Клієнт) та ТОВ «Інтертопресурс» (Фактор).
- Договір факторингу №52-Ф-2014 від 15.01.2014 р., укладений між ПАТ «ДнСЗ» (Клієнт) та ТОВ «Інтертопресурс» (Фактор).
- Договір факторингу №57-Ф-2014 від 23.01.2014 р., укладений між ПАТ «ДнСЗ» (Клієнт) та ТОВ «Інтертопресурс» (Фактор).
- Договір факторингу №58-Ф-2014 від 23.01.2014 р., укладений між ПАТ «ДнСЗ» (Клієнт) та ТОВ «Інтертопресурс» (Фактор).
За умовами вказаних договорів Фактор передав грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступив Факторові своє право грошової вимоги за договорами поставки.
Відповідно до пп. 14.1.255 ПК відступлення права вимоги - операція з переуступки кредитором прав вимоги боргу третьої особи новому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу кредитору або без такої компенсації.
Особливості податкового обліку операцій з відступлення права вимоги регулюються п. 153.5 ПК.
При здійсненні вказаних операцій, позивачем дотримано вимоги вказаної норми. Під час проведення перевірки позивачем відповідачу надано копію Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Інтертопресурс» від 06.04.2010р. ФК №253, видане Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України та Додаток до Свідоцтва про реєстрацію з встановленими видами фінансової діяльності.
Таким чином, ТОВ «Інтертопресурс» було в реєстрі фінансових установ та мало відповідне свідоцтво на момент здійснення позивачем господарських операцій по договорам факторингу.
Також, суд звертає увагу, що норми п. 153.5 ст.135 ПК України не містять вимог щодо суб'єктного складу учасників операцій з відступлення права вимоги. Незалежно від того, чи є учасники відповідних операцій професійними учасниками ринку фінансових послуг, оподаткування таких операцій здійснюється за однаковими правилами.
Оцінка правомірності надання послуг в розрізі законодавства, що регулює надання фінансових послуг, знаходиться поза межами компетенції ДПІ.
Якщо операція відповідає визначенню «відступлення права вимоги», наведеному в п.п. 14.1.255 ПК, то податковий облік таких операцій здійснюється в порядку, встановленому п. 153.5 ПКУ, оскільки саме Податковим кодексом встановлено визначення операції з відступлення права вимоги, то з метою оподаткування слід орієнтуватись саме на це визначення, а не на інші законодавчі акти, про що прямо говориться у п. 14.1 ПК.
Факт неможливості відібрання пояснень у директора ТОВ «Інтертопресурс» щодо господарської діяльності компанії не може слугувати підставою для виключення зі складу валових витрат сум, сплачених ТОВ «Інтертопресурс». Так, відповідно до п.п.139.1.9 ст.139 ПКУ не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
При цьому до перевірки позивачем надані всі необхідні документи на підтвердження вказаних витрат, які також наявні в матеріалах справи та були досліджені судом під час судового розгляду.
Таким чином, витрати ПАТ «ДнСЗ» зі сплати відсотків за договорами факторингу включено до складу витрат на підставі первинних документів є такими, що відповідають вимогам законодавства, підтверджені документально про що свідчить реальність вказаних господарських операцій.
Щодо донарахування штрафних санкцій із земельного податку, суд зазначає наступне.
В акті перевірки від 23.08.2016 р. зазначено про заниження позивачем орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за період з серпня 2013 р. по грудень 2014 р. на суму 7 744 359,64 грн. Заниження зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності полягало у тому, що ПАТ «ДнСЗ», на думку податкового органу, повинно було сплачувати орендну плату у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а не 1 %, як це робив платник податків.
Відповідно до п. 109.1. ПК України: «Податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи».
Згідно ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Таким чином, суд зазначає, що у ПАТ «ДнСЗ» відсутня вина щодо не відображення нарахувань земельного податку, у зв'язку з чим, застосування штрафних санкції до нього є неправомірним.
Відповідно до п. 50.2 ПК України, платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.
У зв'язку з чим, п. 50.2 ПК України перешкоджає платнику податків робити будь-які уточнення даних податкової звітності під час проведення перевірки, тобто ПАТ «ДнСЗ» фактично не могло врахувати зазначене рішення суду та внести відповідні корективи до податкової звітності, про що й зазначено у п. 50.2 ПК України.
Таким чином, в діях ПАТ «ДнСЗ» щодо не відображення у податковій звітності нарахування податку на землю відсутня вина й ПАТ «ДнСЗ» фактично не могло цього здійснити.
Щодо нереальності господарських операцій ПАТ «ДнСЗ» з контрагентами суд зазначає наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, у перевіряємому періоді позивач здійснював господарські відносини з наступними контрагентами: ФОП ОСОБА_7; ТОВ «Детальсервіс»; ТОВ «Техпромінжиніринг»; ТОВ «Промтехаудит»; ТОВ «Алькор»; ТОВ «Стандарт-Днепр»; ТОВ НТЦ «Промислове обладнання та технології»; ПП «Велес»; ПП «Багатопрофільний Альянс «СВВ-1»; ТОВ «НВФ «ДСК»; ТОВ «Доброгост»; ТОВ «ТД Євротєх»; ТОВ ПМТЗ «Укрпромінструмент»; ТОВ УРП «СОЮЗ», ТОВ «Імпексбуд», ПП «СПЕЦІНСТРУМЕНТ», ТОВ «Хотей-Дніпро», ПП «ДЕНІМ «ДНІПРОЕНЕРГОІМПЕКС», ТОВ «ВЕМЗ», ТОВ «АВІКО», ТОВ «НВКФ «ТЕРМО-ІНЖИНИРІНГ», ФОП ОСОБА_8, ТОВ «НПП «Ремсталь», ТОВ «Укртрансстандарт», з ТОВ «ТОРГСЕРВІС», ПП НВФ «ДІАЛЕКС», ТОВ «Флюорит», ПБП «ЕКОНОМІКА», ТОВ МІЖГАЛУЗЕВЕ ОБ'ЄДНАННЯ «VIP IMPEX», ТОВ «Будтехцентр», ТОВ «ТЕХМЕТПРОМ», ТОВ «ЕКСПРЕС ДРІМ», ТОВ ВТП «БИТТЕХЗАПЧАСТИНА», ТОВ ВТП «БИТТЕХЗАПЧАСТИНА», ТОВ «ІНВЕНТ ГРУП» (ДО 22.01.2015 - ТОВ «ДОНБАС ПРОМ ОІЛ»), ТОВ «СПЕЦБІЛД», ТОВ «Геосервіс Плюс» (з 01.01.01 - ТОВ «ЕРМАНА»), ТОВ «СТРОЙМОНТАЖКОМПЛЕКТ», ТОВ «КУТПМЗЗОВВС ДНІПРОЕКОНОМРЕСУРСИ», ТОВ ВПП «Облагроспецсервіс», ТОВ «Дніпроуніверсал», ТОВ «НВО «Станкоресурс», ТОВ «Альянс ІСТ», ТОВ «ПРОМСНАБ», ТОВ «НВП «ДІОКОНТ», ТОВ «Сервіспром», ТОВ «КОНТРАКТ СЕРВІС ГРУП», ТОВ «АВЕСБУД», ПП «Транс Бізнес Лайн», що підтверджується відповідними договорами постачання та рахунками, копії яких наявні в матеріалах справи та були досліджені судом.
Факт транспортування товару підтверджується товарно-транспортними накладними. Крім того, на накладних міститься інформація про дозвіл служби охорони та служби постачання ПАТ «ДнСЗ» на доступ товару та його фактичне переміщення на територію підприємства.
Якість товару підтверджується висновками, паспортами якості та сертифікатами відповідності.
Розрахунки за товар проведено в повному обсязі, заборгованість відсутня. Суми податкового кредиту з ПДВ підтверджені податковими накладними.
Під час здійснення вищевказаних господарських операцій, зазначені контрагенти були зареєстровані належним чином, що підтверджується Витягами з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копії яких наявні в матеріалах справи (т.12 а.с.194 - т.13 а.с.81).
Щодо наявності ордерів наданих під час перевірки, то вказаний документ є внутрішнім документом ПАТ «ДнСЗ», призначений для оприбуткування надходження товарів на склад та/або у господарський обіг. Вказані документи містять всі необхідні реквізити і додатково підтверджують факт поставки товару, факт його надходження, оприбуткування та проведення в податковому обліку ПАТ «ДнСЗ».
Таким чином, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що під час здійснення господарських операцій із вказаними контрагентами з придбання товару та по наданню послуг, оформлювались відповідні первинні документи: специфікації; прибуткові ордера; видаткові накладні; податкові накладні; акти; рахунки-фактури; товарно-транспортні накладні; подорожні листи; якість товару підтверджується висновками, паспортами якості та сертифікатами відповідності. Копії вказаних документів наявні в матеріалах справи та були досліджені в судовому засіданні.
Так, ст. 62 Господарського кодексу України передбачає, що господарюючий суб'єкт, який за своїми ознаками є підприємством, самостійно здійснює будь-які види господарської діяльності, якщо вони не заборонені законодавством України і відповідають цілям, передбаченим статутом підприємства.
Фактичне виконання господарських відносин із вказаними контрагентами оформлено первинними документам які наявні в матеріалах справи. Первинні документи - податкові накладні, видаткові накладні, платіжні доручення якими оформлені господарські операції складені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тобто відповідають вимогам чинного законодавства щодо надання документу юридичної сили і доказовості.
Зазначені документи складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", статті 44, статті 201 Податкового кодексу України, пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704) і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.
Оскільки вищевказані первинні документи, не мають недоліків, а порядок їх заповнення відповідає чинному на момент їх виписки законодавству, то з дня отримання податкових накладних у позивача виникло право формувати податковий кредит по взаєморозрахунках із вказаними контрагентами.
Відповідно до Листа Вищого адміністративного суду України «Про скасування податкових повідомлень-рішень» №1713/12/13-13 від 11.12.2013, можливе недотримання вимог інших галузей законодавства при укладенні правочинів, якими опосередковані спірні господарські операції, не свідчить про спрямованість відповідних правочинів на ухилення від оподаткування.
Щодо посилання відповідача на відсутність у контрагентів основних фондів, виробничих потужностей, трудових ресурсів, транспортних засобів, що виключає, можливість виконання ними своїх договірних зобов'язань, суд зазначає наступне.
Неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб'єкта господарювання, у випадку неправомірних дій іншого зазначено в практиці Європейського Суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі "Булвес" АД проти Болгарії" Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: "…Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".
Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив у рішенні по справі "Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії", пунктом 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.
Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.
Рішення Європейського Суду з прав людини згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" мають в Україні значення джерела права. Більше того, частина 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України вимагає врахування практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні справ.

Положеннями ч. 2 ст. 61 Конституції України визначено індивідуальний характер юридичної відповідальності особи.

При дослідженні факту здійснення господарських операцій, що були підставою для формування податкового кредиту платника податків, оцінювати слід відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовано дані податкового обліку. Відносини між учасниками попередніх ланок постачання товарів не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між конкретними контрагентами.

Обов'язок ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому, такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Платник податку на додану вартість (покупець товару/послуг) на час здійснення господарської операції з придбання товару/послуг не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування за можливу неправомірну діяльність будь-якого з контрагентів.

За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків-покупця, будь-які порушення постачальниками товару/послуг правил ведення господарської діяльності чи податкового обліку не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на податковий кредит.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту або відшкодування податку на додану вартість/податку на прибуток у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документально підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Тобто доводи на які посилається податковий орган в акті перевірки позивача №149/28-01-40-02-14367980 від 23.08.2016р. не відповідають обставинам справи, та спростовуються доказами наявними в справі та дослідженими у судовому засіданні.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Однак у даній справі, податковим органом не доведено існування таких обставин.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що позивач виконав свої зобов'язання перед його контрагентами, що підтверджено зазначеними вище документами та правомірно сформував показники податкової звітності відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірність своїх дій не доведена, а позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський стрілочний завод» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський стрілочний завод» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення винесені Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС:

- № від 09.09.16р. про нарахування грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 2573278,75грн.;

- № від 09.09.16р. про нарахування грошового зобов'язання з ПДВ у сумі 767398,75грн.;

- № від 09.09.16р. про зменшення від'ємного значення з ПДВ у сумі 27030грн.;

- № від 09.09.16р. про нарахування грошового зобов'язання з земельного податку, в частині нарахування штрафної санкції - 942816,64грн.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова