Справа № 804/4878/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2016 р. Справа № 804/4878/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В.
при секретаріЗоідзе Т. А.
представника позивача представника відповідача Шипілова О.О. Горобець К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Український завод понадвеликогабаритних шин» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з результатами проведеної перевірки, вважає, що податковий орган дійшов до помилкових висновків про допущення платником податків несвоєчасного надходження валютної виручки за зовнішньоекономічними контрактами, а тому податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню з підстав, викладених у позовній заяві та поясненнях.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено правомірно, в межах повноважень та на підставі законодавства України. У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, викладені у запереченнях на позов, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області проведено планову виїзну документальну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Український завод понадвеликогабаритних шин» з питань дотримання вимог податного, валютного та іншого законодавства за період 01.01.2013 року по 31.12.2014 року.
За результатами перевірки складено акт №158/04-36-14-03/33115398 від 07.04.2016 року, у висновках якого встановлено порушення позивачем, зокрема, статті 1 Закону України від 23.09.1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», а саме: несвоєчасне надходження валютної виручки за зовнішньоекономічними контрактами від 10.09.2012 року № ЕТМ-100912 та від 29.11.2011 року № УЗ-29/11-2011.
В процесі адміністративного оскарження висновки акту перевірки та податкове повідомлення-рішення залишені без змін.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Товариством з обмеженою відповідальністю «Український завод понадвеликогабаритних шин» було укладено експортний контракт № ЕТМ-100912 від 10.09.2012 року з нерезидентом фірмою «EURO TYRES MANUFACTURING Srl» (Румунія), за яким експортовано в Румунію товар.
Згідно Специфікації № 1 від 10.09.2012 року до вказаного контракту було поставлено нерезиденту товар загальну суму 9700,00 доларів США, товар було завантажено з України 11.09.2012 року. Граничний термін повернення валютної виручки 10.03.2013 року.
В якості доказу погашення дебіторської заборгованості у повному об'ємі позивачем було надано три угоди про проведення заліку зустрічних однорідних вимог із нерезидентом «EURO TYRES MANUFACTURING Srl» (Румунія): угоду про залік зустрічних однорідних вимог № б/н від 04.03.2013 року, за якою зобов'язання сторін припиняються в частині заліку зустрічних однорідних вимог у розмірі 1275,92 доларів США та після проведення даного заліку борг нерезидента до позивача по контракту № ЕТМ-100912 від 10.09.2012 року складав 8424,08 доларів США; угоду про залік зустрічних однорідних вимог № б/н від 05.03.2013 року, згідно якої зобов'язання сторін припиняються в частині заліку зустрічних однорідних вимог в розмірі 4083,15 доларів США та після проведення даного заліку борг нерезидента до позивача по контракту № ЕТМ-100912 від 10.09.2012 року складав 4340,93 доларів США; угоду про залік зустрічних однорідних вимог № б/н від 05.03.2013 року, у відповідності до умов якої зобов'язання сторін припиняються в частині заліку зустрічних однорідних вимог в розмірі 4 340,93 доларів США та після проведення даного заліку борг нерезидента до позивача по контракту № ЕТМ-100912 від 10.09.2012 року відсутній.
Позивачем також було укладено експортний контракт № У3-29/11-2011 від 29.11.2011 року із нерезидентом «Eurotire Inc» (США), відповідно до умов якого по специфікаціям на адресу нерезидента - Eurotire Inc» (США) постачались шини власного виробництва.
В якості доказів погашення в перевіряємому періоді дебіторської заборгованості нерезидентом - «Eurotire Inc» (США) позивачем було надано відповідачу угоди № б/н від 25.06.2013 року та № б/н від 04.10.2013 року про проведення заліку зустрічних однорідних вимог. Всього було припинено зобов'язань між позивачем та нерезидентом «Eurotire Inc» (США) на загальну суму 282 000,00 доларів США.
Як вбачається з акту перевірки №158/04-36-14-03/33115398 від 07.04.2016 року, відповідач дійшов висновку, що у господарській діяльності позивача має місце несвоєчасне отримання валютної виручки. Наявність вказаного порушення відповідачем мотивовано приписами Закону України від 06.11.2012 року №5480-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення інструментів впливу на грошово-кредитний ринок», Постанови Правління Національного банку України від 16.11.2012 року № 475 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті».
На підставі тлумачення вказаних вище норм законодавства відповідач вважає, що проведення заліку зустрічних однорідних вимог на суму валютної виручки, яка надійшла на рахунок клієнта за експортним контрактом, є неможливим, оскільки призведе до порушення вимог законодавства України, а тому, на думку відповідача, позивачем було порушено норму про обов'язковість продажу валютних надходжень.
Матеріалами справи підтверджується, що така позиція відповідача повністю збігається з позицією Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська, яка була викладена в акті попередньої позапланової невиїзної перевірки підприємства позивача за період з 01.01.2013 року по 01.12.2014 року № 781/04-62-22-6/33115398 від 12.02.2015 року.
Так, пеню у розмірі 2194,44 грн. за період порушення з 02.12.2014 року по 31.12.2014 року по взаєморозрахунках із нерезидентом «EURO TYRES MANUFACTURING Srl» (Румунія) по контракту № ЕТМ-100912 від 10.09.2012 року позивачу було донараховано за те ж порушення, що було виявлено Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська в ході попередньої позапланової невиїзної перевірки за період з 01.01.2013 року по 01.12.2014 року, висновки якої викладені в акті перевірки № 781/04-62-22-6/33115398 від 12.02.2015 року.
На підставі вказаного акту перевірки податковим органом було винесено податкове повідомлення-рішення № 000282200 від 27.02.2015 року, яким нараховано пеню за рушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД та за невиконання зобов'язань та порушення вимог валютного законодавства у розмірі 84 991,32 грн. Вказаним податковим повідомленням-рішенням було нараховано пеню у розмірі 84 738,81 грн. за період з 11.03.2013 року по 01.12.2014 року.
Перевірка, що проводилась відповідачем в лютому-березні 2016 року та за результатами якої складено акт №158/04-36-14-03/33115398 від 07.04.2016 року, охоплювала період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року, тому позивачу було донараховано пеню у розмірі 2194,44 грн. за період з 02.12.2014 року по 31.12.2014 року.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2015 року по справі № 804/6777/15, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2015 року, податкове повідомлення-рішення № 000282200 від 27.02.2015 року визнано протиправним та скасовано в частині нарахування пені в розмірі 84 738,81 грн. (повністю пеня нарахована по розрахункам із «EURO TYRES MANUFACTURING Srl» Румунія).
Таким чином, факт неправомірності нарахування податковим органом пені по взаєморозрахункам позивача із «EURO TYRES MANUFACTURING Sr l» (Румунія) за контрактом № ЕТМ-100912 від 10.09.2012 року було встановлено в зазначених вище судових рішеннях.
Частиною четвертою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.
За таких обставин, будь-яке донарахування пені з боку відповідача у 2016 році за ознаками порушення статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 року №185/94-ВР по взаєморозрахункам позивача у 2013 році із компанією «EURO TYRES MANUFACTURING Srl» (Румунія) по контракту №ЕТМ-100912 від 10.09.2012 року є протиправним.
Згідно частини 4 статті 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 року № 959-XII суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.
У відповідності до статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 року №185/94-ВР виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
При цьому Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті (частина 3 статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 року №185/94-ВР).
За приписами статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
Згідно з постановою Правління Національного банку України «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті» № 475, яка набрала чинності 19.11.2012 року, розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені статтями 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 90 календарних днів.
В силу частини 1 статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).
Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» всі суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.
У статті 601 Цивільного кодексу України закріплено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2007 року №1392 «Про затвердження Порядку визначення строку та умов завершення імпортної операції без увезення товару на територію України» передбачено, що імпортна операція резидента вважається завершеною за наявності однієї з таких умов: зарахування виручки на рахунок резидента в уповноваженому банку в разі продажу нерезиденту товару за межами України; подання документів, що підтверджують використання резидентом товару за межами України, перелік яких визначається Національним банком; припинення дії зобов'язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог резидента та нерезидента на підставі документів, перелік яких визначається Національним банком.
Експортна, імпортна операції можуть бути зняті з контролю також за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов'язань за цими операціями зарахуванням, якщо: вимоги випливають із взаємних зобов'язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями; вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги; між сторонами не було спору щодо характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо (пункт 1.10 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24 березня 1999 року №136 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28 травня 1999 року за № 338/3631).
Матеріалами справи підтверджено, що зовнішньоекономічні операції між позивачем та контрагентами-нерезидентами фірмами «EURO TYRES MANUFACTURING Srl» (Румунія) та «Eurotire Inc» (США) були припинені в межах терміну, встановленого чинним законодавством, в сумах, обумовлених сторонами контрактів, із застосуванням заліку взаємних зустрічних однорідних вимог. Зокрема, сторони підтвердили, що строк виконання по зустрічними вимогам настав, вимоги є однорідними і кожна зі сторін підтверджує їх обґрунтованість та правомірність; взаємні вимоги та зобов'язання, визначені сторонами, припиняються та вважаються належним чином виконаними з моменту, коли угода вступить в законну силу.
Суд зазначає, що діючою на момент проведення позивачем взаємозаліків зустрічних однорідних вимог Постановою Правління Національного банку України № 163 від 16.05.2013 року «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті» були внесені зміни до Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», відповідно до яких Національним банком України було скорочено строки розрахунків за зовнішньоекономічними операціями до 90 днів.
Відповідно до пункту 4 Постанови Правління Національного банку України № 163 від 16.05.2013 року були встановлені вимоги щодо обов'язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті у вигляді валютної виручки резидентів від продажу товарів за зовнішньоекономічними договорами.
З урахуванням статті 59 Закону України «Про національний банку України» Постанова Правління Національного банку України № 163 від 16.05.2013 року є обов'язковою як для позивача, так і для обслуговуючого банку, що здійснює функції валютного контролю за операціями свого клієнта.
На момент чинності вказаної Постанови № 163 від 16.05.2013 року обслуговуючий позивача банк ПАТ «Приватбанк» надав податковому органу інформацію про зняття з контролю експортних операцій позивача (резидента) на підставі документів про припинення зобов'язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Тобто ПАТ «Приватбанк» зняв з контролю експортні операції позивача на підставі наданих документів про зарахування зустрічних однорідних вимог, визнавши їх цілком достатніми та законними, про що повідомив податковий орган, який у 2013 році з ним погодились.
Отже, у відповідача не було підстав переглядати зміст операцій позивача після двох років з моменту її вчинення.
Нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом пом'якшують або скасовують відповідальність.
Пунктом 4 Постанови Правління Національного банку України № 515 від 20.08.2014 року «Про врегулювання ситуації на валютному ринку України» банкам було заборонено знімати з контролю експортні операції клієнтів на підставі документів про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.
Таким чином, в нормативних актах Національного банку України заборону про зняття операції з експортного контролю на підставі документів про припинення зобов'язань з операціями шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог було введено лише з моменту набрання чинності вказаної постанови, тобто з 21 серпня 2014 року.
Банком експортні операції позивача були зняті з контролю в березні, червні, жовтні 2013 року, тобто за півтора року до введення в дію Постанови Правління Національного банку України № 515 від 20.08.2014 року.
Зважаючи на викладене, дія постанови № 515 від 20.08.2014 року не має зворотної дії в часі, окрім пом'якшення відповідальності, а отже порушень, в контексті тлумачення відповідачем нормативних актів Національного банку України, у проведенні зарахуванні зустрічних однорідних вимог не існувало.
За таких обставин, у спірний період у позивача не було заборон щодо проведення припинення зобов'язань із нерезидентом шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.
Суд також не погоджується з позицією відповідача про те, що ненадходження валютної виручки у разі припинення зобов'язань нерезидента шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог є порушенням законодавства стосовно обов'язкового продажу валютних надходжень, оскільки пунктом 2 Постанови Правління Національного банку України № 163 від 16.05.2013 року «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті» встановлена вимога щодо обов'язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті у вигляді валютної виручки резидентів від продажу товарів за зовнішньоекономічними договорами.
При цьому змінами, внесеними до чинного законодавства, не заборонено та не обмежено законні форми розрахунків по зовнішньоекономічних операціях, що не передбачають власне надходження іноземної валюти.
Так, валюта підлягає продажу у разі її надходження на рахунок резидента, що само по собі не є обмеженням для здійснення розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами шляхом зарахування зустрічних грошових вимог, оскільки таке право гарантовано законами України.
Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Український завод понадвеликогабаритних шин» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Український завод понадвеликогабаритних шин» судові витрати у розмірі 33 843,31 грн. (тридцять три тисячі вісімсот сорок три гривень 31 копійка).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2016 року.

Суддя В.В. Степаненко