Справа № 331/7676/16-а (2-а/331/13/2017)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 березня 2017 року справа № 331/7676/16-а (2-а/331/13/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 1 батальйону № 1 УПП в м. Запоріжжі лейтенанта ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції роти № 1 батальйону № 1 УПП в м. Запоріжжі лейтенанта ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому просив визнати дії відповідача з винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 158192 від 07.11.2016 року не правомірними, а постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 158192 від 07.11.2016 року визнати нечинною та скасувати.

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що позивачем не порушувалися вимоги ПДР України та вимушена зупинка була здійснена лише на кілька хвилин у звязку з виниклою раптово потребою. При цьому на перехресті пр. Соборний вул. Перша ливарна немає дорожнього знаку 5.8, 5.11, як і інших заборонюючих знаків. Вважає висновки суду першої інстанції стосовно того, що позивач відповідно до відеозапису перебував в нормальному стані здоровя, припущеннями, оскільки відповідну оцінку може бути надано лише лікарем після проведення обстеження.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою у справі про адміністративне правопорушення 07.11.2016 р. позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Позивач заїхав та зупинився на смузі для руху маршрутних транспортних засобів, порушивши вимоги п. 17.1 Правил дорожнього руху, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП України.

Скасування вказаної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності і було предметом судового розгляду.

Відмовляючи в задоволенні вимог адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що з відеозапису, наданого відповідачем, вбачається факт заїзду та зупинки позивача на смузі для р4уху маршрутних транспортних засобів, при цьому він знаходився в нормальному стані здоровя.

Колегія суддів апеляційного суду не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 122 КУпАП відповідальність за ч. 1 вказаної статті настає, окрім іншого, за порушення водіями вимог дорожніх знаків, правил зупинки, стоянки.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол у повноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених ч. ч. 1, 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 17.1 ПДР визначено, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Відповідальність за порушення приписів п. 17.1 Правил, визначена ч. 3 ст. 122 КУпАП, якою передбачено, що, зокрема, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, порушення п. 17.1 ПДР можливе лише за наявності дорожніх знаків 5.8 або 5.11.

З наданого відповідачем відеозапису не видається за можливе встановити, що на місці зупинки транспортного засобу позивача містяться вищевказані дорожні знаки або будь-які інші забороняючі зупинку чи проїзд дорожні знаки. Вказаним відеозаписом зафіксовано лише процедуру притягнення до адміністративної відповідальності позивача, який додано відповідачем як доказ порушення. Однак, даним відеозаписом не зафіксовано фактичного скоєння позивачем порушення п. 17.1 Правил дорожнього руху. З пояснень позивача, зафіксованих відеозаписом, не вбачається визнання ним факту порушення п. 17.1 Правил дорожнього руху

При цьому надані позивачем фото з пр. Соборний, 51 також свідчать про відсутність дорожніх знаків 5.8 або 5.11. (а. с. 8).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на те, що відповідачем не було надано ні до суду першої, ні до апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення позивачем, зокрема в частині наявності дорожніх знаків 5.8, 5.11 за адресою пр. Соборний, 51, м. Запоріжжя, а із копії відеозапису правопорушення вбачається лише наявність широкої суцільної смуги дорожньої розмітки, при тому, що лише наявність обох чинників (знаку та дорожньої розмітки) утворює склад адміністративного правопорушення за вказаним пунктом Правил, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 122 КУпАП.

З приводу визнання протиправними дій відповідача по складенню відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення, колегія судів апеляційного суду зазначає наступне.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Вимоги щодо змісту такої постанови встановлені цією ж нормою ст. 283 КУпАП.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п. 1 р. І Інструкції № 1395).

Згідно п. 4 р. І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

У відповідності до п.1 р. III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п. 2 р. III Інструкції № 1395), що відповідає положенням ст. 276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до п.1 р. IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених ч. 3 ст. 122 КУпАП.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає відсутніми правові підстави для задоволення позову в частині оскарження дій поліцейського роти № 2 батальйону № 4 УПП у м. Запоріжжі ДПП лейтенанта ОСОБА_2 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу суду першої інстанції, що положення частини 2 статті 171-2 КАС України, втратили чинність, як такі, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно з рішенням Конституційного Суду № 3-рп/2015 від 08.04.2015 року, а відповідно рішення суду першої інстанції з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржено в порядку, визначеному ст. 186 КАС України.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 161, 195, 198, 202, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2017 року у справі № 331/13/2017 скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 158192 від 07.11.2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України відповідно до 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко