Справа № 825/174/17
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року Чернігів Справа № 825/174/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лобана Д.В.,

за участю секретаря Новик Н.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача та Служби

у справах дітей Прилуцької

районної державної адміністрації ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Прилуцької районної державної адміністрації, ОСОБА_4, про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування розпорядження Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області № 516 від 28.12.2016 Про тимчасове влаштування, визнання протиправною бездіяльності Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області у неприйнятті відповідного рішення у межах визначених повноважень на заяву ОСОБА_1 з приводу вирішення питання тимчасового влаштування ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 до родини ОСОБА_1, зобовязання Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області вчинити дії щодо розгляду заяви ОСОБА_1 та прийняття, у встановлений спосіб, відповідного рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при прийнятті рішення про тимчасове влаштування малолітьньої ОСОБА_5 до родини бабусі ОСОБА_4 не враховано майже дворічний вік дитини, її хворобливий стан здоровя, віддаленість проживання ОСОБА_4 від медичних закладів та установ, насамперед не враховано вік бабусі, яка є пенсіонеркою, має також хворобливий стан здоровя, її дохід складає лише пенсія.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи у судовому засіданні, заперечував проти задоволення позовних вимог, свою позицію виклав у запереченнях (а.с. 47-49).

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача та третьої особи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

10.01.2017 було прийнято розпорядження голови райдержадміністрації «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» № 13 (а.с. 72).

Після отримання ОСОБА_5 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, 31.01.2017 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто питання: «Про надання згоди та підняття клопотання про оформлення опіки над малолітньою дитиною, позбавленою батьківського піклування, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2».

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини були присутні ОСОБА_1 та ОСОБА_4, про що свідчить витяг із протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 31.01.2017 № 1 (а.с. 77).

Ознайомившись з документами кандидатів в опікуни ОСОБА_1 та ОСОБА_4, провівши з ними індивідуальні бесіди, враховуючи інформацію про обстеження матеріально-побутових умов родини ОСОБА_4 від 30.01.2017 № 03-03/58, в якій члени виконавчого комітету Івковецької сільської ради зазначили, що ОСОБА_4 слідкує за станом здоровя онуки, відповідно до рекомендацій працівника ФАПу провела заходи щодо лікування дівчинки від педикульозу та гельмінтів, забезпечила ОСОБА_5 одягом та взуттям відповідно до свого віку та сезону, привчає дитину відповідати за свої вчинки, прищеплює онуці доброзичливість, чемність, повагу до оточуючих, та довідку від завідуючої Голубівським дошкільним навчальним закладом «Капітошка» Івковецької сільської ради від 27.01.2017 № 9 про те, що ОСОБА_5 буде зараховано до дитсадка, члени комісії одноголосно прийняли рішення про надання згоди та підняття клопотання про призначення ОСОБА_4 опікуном над онукою. Це рішення було оголошено обом бабусям.

Суд не має права втручатися у зазначені дискредаційні повноваження комісії.

Враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини головою райдержадміністрації було прийнято розпорядження від 01.02.2017 № 37 «Про призначення опіки», яке поштою (з повідомленням) було відправлено ОСОБА_4 і ОСОБА_1.

Статтею 243 СК України визначено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування (ч. 1). Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (ч. 2). Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України (ч. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦК органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Відповідно до пункту 31 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866, тимчасове влаштування дитини, яка залишилася без батьківського піклування, у тому числі дитини, розлученої із сім'єю, проводять у межах компетенції служба у справах дітей та уповноважений орган Національної поліції за місцем виявлення дитини.

Дитина, яка залишилася без батьківського піклування, у тому числі дитина, розлучена із сім'єю, тимчасово може бути влаштована у: сім'ю громадян України; притулок для дітей служби у справах дітей (далі - притулок); центр соціально-психологічної реабілітації дітей (далі - центр); соціально-реабілітаційний центр (дитяче містечко); будинок дитини, навчальний або інший дитячий заклад (крім дитячого будинку та загальноосвітньої школи-інтернату для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування).

Дитина, в якої є родичі або інші особи, з якими в неї на момент залишення без батьківського піклування склалися близькі стосунки (сусіди, знайомі) та які бажають залишити її на виховання у своїй сім'ї, може перебувати в їх сім'ї до прийняття рішення про влаштування дитини. Підставою для тимчасового перебування дитини в сім'ї родичів або інших осіб, з якими у неї склалися близькі стосунки, є наказ служби у справах дітей про тимчасове влаштування дитини, виданий на підставі: заяви особи про надання згоди на тимчасове влаштування в її сім'ю дитини, а також копія паспортного документа або посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, або довідки про звернення за захистом в Україні. У разі подання копії паспортного документа іноземця до неї додається копія посвідки на постійне проживання або посвідки на тимчасове проживання в Україні; акта обстеження умов проживання особи; згоди дитини (якщо вона може висловити свою думку) у вигляді її письмової заяви, написаної власноручно в присутності посадової особи, яка приймає документи, про що робиться відмітка на заяві із зазначенням прізвища, імені, по батькові, підпису посадової особи та дати.

Якщо дитина не може дати письмової згоди, про форму та зміст такої згоди посадова особа, яка приймає документи, складає акт за формою, встановленою Мінсоцполітики; письмової згоди всіх повнолітніх членів сім'ї, що проживають разом із особою, яка надала згоду на тимчасове влаштування в її сім'ю дитини для проживання на одній житловій площі, написаної власноручно в присутності посадової особи, яка приймає документи, про що на заяві робиться відмітка із зазначенням прізвища, імені, по батькові, підпису посадової особи та дати.

Якщо місце проживання особи, яка надала згоду на тимчасове влаштування в її сім'ю дитини, не є місцем виявлення дитини, обстеження умов проживання такої особи проводить служба у справах дітей за місцем проживання особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні це акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого субєкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Рішення місцевих рад та районних адміністрацій є подібними за своєю суттю.

Так, розпорядження Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області № 516 від 28.12.2016 Про тимчасове влаштування носить індивідуальних характер та вичерпало свою дію після його реалізації, а отже підстави для його скасування відсутні.

Більш того, як вбачається з посвідчення № 62 Прилуцької районної державної адміністрації (а.с. 91) ОСОБА_4 призначена опікуном над дитиною, позбавленою батьківського піклування, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Отже, на даний момент оскаржуване розпорядження взагалі вже не діє.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Відповідно до ст. ст. 186, 254 КАС України апеляційна скарга подається через Чернігівський окружний адміністративний суд, а її копія надсилається апелянтом до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або її подано з пропуском строку, у поновленні якого було відмовлено, а у разі вчасного подання апеляційної скарги, з набранням законної сили рішенням апеляційної інстанції, якщо оскаржувану постанову не скасовано.

Суддя Д.В. Лобан