Справа № 2а-475/09/1370
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відвід суддів

01 березня 2017 року № 2а-475/09/1370
м.Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

судді Гавдика З.В.,

судді Кедик М.В.

за участю секретаря судового засідання Присташ І.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у м.Львові заяву позивача ОСОБА_1 про відвід складу колегії суддів Львівського окружного адміністративного суду головуючого-судді Сакалош В.М., судді Гавдика З.В., судді Кедик М.В., в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вищої ради юстиції про визнання незаконною (недійсною) та скасування постанови, поновлення на посаді судді та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

22.08.2016 року ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду дану справу за територіальною підсудністю передано на розгляд Львівському окружному адміністративному суду.

28.11.2016 року ухвалою Львівського окружного адміністративного суду передано адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вищої ради юстиції про визнання незаконною (недійсною) та скасування постанови, поновлення на посаді судді та відшкодування моральної шкоди за предметною підсудністю до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції.

30.01.2017 року ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду скасовано ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28.11.2016 року, а справу №2а-475/09/1370 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

01.03.2017 року позивачем в судовому засіданні подано заяву про відвід складу колегії суддів Львівського окружного адміністративного суду головуючого-судді Сакалоша В.М., суддів Гавдика З.В. та Кедик М.В. від розгляду даної справи згідно п.4 ч.1 ст.27 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Заява про відвід суддів обґрунтована тим, що 24.10.2013 року Львівським окружним адміністративним судом в складі суддів Мартинюка В.Я., Гавдика З.В., Ланкевича А.З. на думку позивача винесено неправосудну ухвалу про передачу справи на розгляд до Вищого адміністративного суду України, а 28.11.2016 року Львівським окружним адміністративним судом в складі суддів Сакалоша В.М., Кедик М.В., Кравціва О.Р. також постановлено неправосудну ухвалу про передачу справи на розгляд Вищого адміністративного суду України.

Позивач зазначає, що подав заяву прокурору Львівської області про вчинення суддями Львівського окружного адміністративного суду злочинів передбачених ч.2 ст.364 та ч.2 ст.375 КК України, і другим слідчим відділом слідчого управління прокуратури області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000057 від 17.02.2017 року за заявою ОСОБА_1, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України.

У згаданому кримінальному провадженні, як свідків викликано суддів Сакалош В.М, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Позивачем в межах вказаного кримінального провадження також подано цивільний позов до цих суддів.

На підтвердження своїх обґрунтувань позивач надав суду копію заяви про вчинення кримінальних правопорушень, копію витягу з кримінального провадження №0000057, копію листа від 17.02.2017 року №17/7-4366-17, копію позовної заяви в кримінальному провадження №0000057.

В судовому засіданні позивач вказав, що наведені обставини викликають у нього сумнів в неупередженості головуючого-судді Сакалоша В.М., суддів Гавдика З.В. та Кедик М.В. у розгляді справи даної справи, тому згідно п.4 ч.1 ст.27 КАС України просив задовольнити заяву про відвід суддів.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав згадану заяву позивача.

Відповідач подав через канцелярію суду клопотання за вх.№4578 про проведення судового засідання без участі його представника, а третя особа участь уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, про наявність поважних причин неприбуття суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

При постановлені ухвали суд виходить із наступного.

Згідно п.4 ч.1 ст.27 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Згідно ст.30 КАС України, за наявності підстав, зазначених у статтях 27 - 29 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду адміністративної справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу. Заявляти самовідвід після цього дозволяється лише у разі, якщо про підставу самовідводу стало відомо після початку судового розгляду.

Судом не враховуються обґрунтування заяви про відвід суддям, оскільки скасування апеляційним судом ухвали про передачу справи за предметною підсудністю жодним чином не підтверджує упередженості складу суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року №8, незалежність суддів є основною передумовою їх об'єктивності та неупередженості, суддя при здійсненні правосуддя підкоряється лише закону і нікому не підзвітний. Суддям забезпечується свобода неупередженого вирішення судових справ відповідно до їх внутрішнього переконання, що ґрунтується на вимогах закону.

Положенням ч.2 ст.126 Конституції України встановлено, що вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, це означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об'єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов'язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення.

Вказана позиція також повністю узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) по справах «ОСОБА_5 проти України», «Тросін проти України», в яких Європейський суд зазначає, що термін «тиск» означає не лише прямий примус та відверте залякування, а й інші неналежні опосередковані дії. Також Європейський суд вказує, що незалежність судової системи, що також передбачає незалежність кожного окремого судді, повинна бути захищена як на законодавчому, так і на практичному рівні. Комісар із занепокоєнням відзначив, що, на переконання української громадськості, судді не захищені від зовнішнього тиску, в тому числі й політичного. Для усунення тих чинників, які роблять суддів вразливими і послаблюють їхню незалежність, необхідні рішучі дії.

А тому, судом не враховуються в цілому мотивування заяви позивача про відвід, через її безпідставність і необґрунтованість, однак судом враховується критичні висловлювання позивача в судовому засіданні про незадоволення процесуальними рішеннями суду та небажання здійснення розгляду справи цим складом суду, що повністю підтверджується фіксуванням судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У рішенні, яке набуло статусу остаточного від 27 травня 2014 року у справі «ОСОБА_5 проти України» (заява №21722/11) ЄСПЛ зазначив, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинно встановлюватися згідно з: (і) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (іі) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А №255, пп.28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, п.42, ECHR 2000-ХІІ) (п.104).

Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути як реальне існування обставин (об'єктивні обставини), які свідчать про упередженість суду, так і суб'єктивне переконання сторони у їх наявності (суб'єктивні обставини), наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.

Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об'єктивності суду є право сторони на подання заяви про відвід.

В той же час, реалізація принципу верховенства права, визначеного статтею 8 КАС України є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Більш того, суд вважає, що покликання позивача у заяві на те, що другим слідчим відділом слідчого управління прокуратури області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000057 від 17.02.2017 року за заявою ОСОБА_1, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України, та те, що в межах даного кримінального провадження позивачем подано цивільний позов до суддів, зокрема: ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як підстави для відводу складу колегії суддів є безпідставними та необґрунтованими, з огляду на підстави, передбачені ст.27 КАС України.

Разом із тим, у даному випадку приймається до уваги право учасників процесу на справедливий суд, що закріплений в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. А незадоволення заяви про відвід в даній справі може бути сприйняте сторонами як порушення їх права на справедливий суд.

Оцінивши вказані обставини в сукупності, суд бере до уваги лише упереджене ставлення позивача до складу суду, а тому, з метою виключення будь-яких обставин, які викликають сумніви в об'єктивності та неупередженості суддів, та запобігання необґрунтовано - субєктивного ставлення позивача до складу суду і відновлення у позивача обєктивного ставлення та довіри до складу суду, а також з метою спростування думки позивача про упередженість суддів в результатах розгляду даної справи та забезпечення дотримання принципів адміністративного судочинства, визначених статтею 7 КАС України, суд прийшов до висновку про задоволення заяви позивача про відвід складу колегії суддів головуючого-судді Сакалоша В.М., судді Гавдика З.В., судді Кедик М.В. лише з вказаних судом підстав.

Керуючись ст.ст.27, 29, 30, 31, 32, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Задовольнити заяву позивача ОСОБА_1 про відвід складу колегії суддів Львівського окружного адміністративного суду головуючого-судді Сакалоша В.М., судді Гавдика З.В., судді Кедик М.В. в адміністративній справі №2а-475/09/1370 за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вищої ради юстиції про визнання незаконною (недійсною) та скасування постанови, поновлення на посаді судді та відшкодування моральної шкоди.

Матеріали адміністративної справи №2а-475/09/1370 передати до канцелярії Львівського окружного адміністративного суду для визначення складу колегії суддів та головуючого-судді у справі в порядку, встановленому ст.15-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала про відвід судді окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Головуючий суддя Сакалош В.М.

Суддя Гавдик З.В.

Суддя Кедик М.В.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 06 березня 2017 року.