Справа № 750/11137/16-а
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Шутовської І Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Бенедіктовича Дениса Володимировича на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у м. Чернігові, Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Бенедіктовича Дениса Володимировича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року позивач звернувся в Деснянський районний суд м. Чернігова з позовом до Управління патрульної поліції у м. Чернігові, Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Бенедіктовича Дениса Володимировича, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 07.11.2016 серія ПС №897763 та справу закрити.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2017 року позов задоволено частково:

постанову інспектора роти №3 БУПП в м. Чернігові ДПП Бенедіктович Дениса Володимировича від 07.11.2016 року серії ПС2 №897763 в частині накладення адміністративного стягнення змінено;

звільнено ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач - інспектор роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Бенедіктович Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що при вирішенні даної справи за правилами КАС України суд не уповноважений вирішувати питання про звільнення особи від адміністративної відповідальності, оскільки такі повноваження надані особам, уповноваженим вирішувати справи про адміністративне правопорушення, якими у даному випадку є відповідні посадові особи підрозділів Національної поліції, що розглядали справу на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції частковому скасуванню з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 листопада 2016 року позивач, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21154, номерний знак НОМЕР_1 в м. Чернігів на перехресті вулиць 1-го травня та 77-ї Гвардійської дивізії здійснив рух на забороняючий (жовтий) сигнал світлофора, після чого його автомобіль було зупинено представниками поліції, в зв'язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 122 КУпАП.

Інспектором 3-ї роти батальйону Управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Бенедіктович Д.В. було розглянуто справу про адміністративне порушення та винесено постанову від 07.11.2016 Серія ПС2 № 897763, якою застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 425 грн.

На думку колегії, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зміни постанови відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням даного Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п.п. ґ п.8.7.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 № 1306 встановлено, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Статтею 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, у тому числі, про адміністративні правопорушення передбачені ч. 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом

порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи

заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу вх.№6323 від 23.02.2017 позивач заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 статті 122 КУпАП та зазначає, що зміна сигналів світлофора з дозвільного (зеленого) на забороняючий (жовтий) відбулась коли він повністю пересік «стоп-лінію», а тому був зобов'язаний закінчити маневр з метою уникнення різкого гальмування.

Колегія суддів вважає, що відповідачем належним чином спростовані вищезазначені доводи позивача та надано беззаперечний доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 статті 122 КУпАП, а саме відеозапис, на якому зафіксовано саме момент його вчинення (а.с. 20).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не приймає до уваги доводів позивач про те, що останній не порушував правил дорожнього руху, оскільки відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено факт вчинення позивачем правопорушення та надано неспростовні докази цього, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

Разом з цим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки змінивши постанову у справі про адміністративне правопорушення від 07.11.2016 Серія ПС2 № 897763 та звільнивши ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 122 КУпАП обмежившись усним зауваженням, суд першої інстанції перебрав на себе повноваження суб'єкта владних повноважень (відповідача), до компетенції якого, у даному випадку, віднесено розгляд справи про адміністративне правопорушення та право прийняти з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Так, зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб'єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб'єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб'єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Так, повноваженнями щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення приписів ст. 122 КпАП України, як і визначення одного з допустимих видів стягнення, за таке правопорушення, наділені виключно посадові особи - працівники відповідних підрозділів Національної поліції, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання, а тому зміна судом оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.

У справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Аналогічна позиція підтримується Вищим адміністративним судом України у постанові від 12.03.2015 року у справі №К/9991/28251/11.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню в частині задоволених позовних вимог, з ухваленням в цій частині нової постанови, про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Бенедіктовича Дениса Володимировича - задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2017 року скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у м. Чернігові, Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Бенедіктовича Дениса Володимировича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

В іншій частині постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 03 березня 2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Кучма А.Ю.

Аліменко В.О.