Справа № 331/299/17
Суддя: Смолка І. О.
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

провадження 2-а/331/44/2017
справа 331/299/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 р. Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді Смолки І.О,.

при секретарі Качан К.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП України Гудима Віталія Володимировича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що 14.12.2016 р. інспектором роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП України Гудимою В.В. винесено постанову серії АР № 765562 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 425 грн. Згідно з цією постановою, ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за те, що 14.12.2016 р. о 21.10 год. по бул. Гвардійському в м. Запоріжжі, керуючи транспортним засобом «Хюндай Елантра» державний номер НОМЕР_1 рухався з несправними світловими приборами (не горіла лампа лівої фари у режимі ближнього світла) та без полісу (сертифікату) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі поліс), чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.121, ч.1 ст. 126 КУпАП. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він Правила дорожнього руху (далі ПДР) не порушував, те, що лампа не горіла він не бачив, оскільки перед початком руху перевірив технічну справність основних елементів авто, у тому числі світлових приладів, їхав освітленою вулицею, одразу після зупинки працівниками поліції він на місці намагався змінити лампу на справну, або проїхати до найближчого СТО, як це передбачено п. 31.5 ПДР. Також, позивач вважає, що працівник поліції вимагав пред'явити поліс безпідставно, тому ним не скоєні адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.121, ч.1 ст. 126 КУпАП. У зв'язку з цим просить скасувати постанову інспектора роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП України Гудими В.В.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання ним повістки.

На підставі ст. 128 КАС України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення позивача, та, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що позивач 14.12.2016 р. о 21.10 год. по бул. Гвардійському в м. Запоріжжі керував транспортним засобом «Хюндай Елантра» державний номер НОМЕР_1, і був зупинений поліцейським роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП України Гудимою В.В.

Останнім 14.12.2016 р. винесена постанова серії АР № 765562 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно з вказаною постановою, позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 14.12.2016 р. о 21.10 год. в м. Запоріжжя по бул. Гвардійському, 15, керуючи транспортним засобом «Хюндай Елантра» д/н НОМЕР_1 здійснив рух у темну пору доби на транспортному засобі, у якого не горіла лампа лівої фари у режимі ближнього світла, чим порушив вимоги п.31.4.3 ПДР, та не пред'явив поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.121 та ч.1 ст. 126 КУпАП.

Ч.1 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Вимоги п.31.4.3 в) ПДР забороняють експлуатацію транспортного засобу, якщо не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Разом з тим, відповідно до вимог п.31.5 ПДР у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених в п. 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконання вимог пунктів 9.9 і 9.11 ПДР.

У судовому засіданні позивач стверджував, що він не міг бачити несправність зовнішнього освітлювального приладу, а також, що інспектор не надав йому змоги здійснити заміну перегорівшої лампочки або проїхати до СТО. Дане твердження відповідачем у судовому засіданні не спростовано та докази протилежного судом не здобуті.

Зважаючи на ті обставини, що технічні несправності, які були виявлені на керованому позивачем транспортному засобі, виникли під час його руху та не входять до переліку технічних несправностей, при наявності яких подальший рух транспортного засобу заборонено, суд вважає, що позивач мав право відповідно до п.31.5 ПДР рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконання вимог пунктів 9.9 і 9.11 ПДР.

Ч.1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, у тому числі за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пп. г п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пп.а п. 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в п.2.1, у тому числі і поліс, однак така вимога повинна бути законною. Законною вимога вважається тоді, коли вона ґрунтується на положеннях закону.

Вищевказані Правила прийняті поставною Кабінету Міністрів України, тобто вони не є законом.

Згідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водій військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку Збройних сил України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладання договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 21, п. 21.2, п.21.3, п.21.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюються відповідними підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у п. 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

В будь-яких інших випадках, крім при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод перевірка страхового полісу - незаконна. При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що інспектором у відношенні позивача було ще складено протокол про порушення останнім вимог ПДР або було оформлення ДТП, внаслідок чого вимога інспектора про пред'явлення позивачем поліса страхування була б правомірною.

З огляду на викладене суд вважає, що вимога працівника поліції Гудими В.В. до водія ОСОБА_1 передати для перевірки поліс не ґрунтувалась на законі, тому у позивача були підстави не передавати відповідачу вказаний документ.

Відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити правомірності своїх дій на стадії судового розгляду справи, однак, небажання відповідача надавати докази в судовому засіданні дає суду право вирішити справу, обмежившись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.4 ст. 128 КАС України.

Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 і ч.3 ст 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки чи відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, враховуючи, що норми КАС України покладають на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов'язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Зі змісту ст. 280 КУпАП випливає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням наявних у справі доказів вбачається, що поліцейським порушено норми ст. 245 КУпАП , а саме відповідачем не було вжито належних заходів, спрямованих на своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено, а відповідачами не представлено жодного належного, об'єктивного та обґрунтованого доказу, який би спростовував доводи позивача та вказував на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121 та ч.1 ст. 126 КУпАП, тому суд вважає, що позов слід задовольнити, постанову інспектора роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП України Гудими В.В. визнати протиправною та скасувати як незаконну.

За такого рішення, враховуючи положення ст. 94 КАС України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати у справі суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст.171-2 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову АР №765562 інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП України Гудима Віталія Володимировича від 14 грудня 2016 року про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по ч.1 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП в розмірі 425 грн.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Строк виготовлення постанови в повному обсязі до 13.03.2017 р.

Суддя Смолка І.О.