Справа № 806/307/17
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року м.Житомир справа № 806/307/17

категорія 2.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Алексюк Т.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про зобов'язання надати повну інформацію згідно запитів від 16.01.2017 р.,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним ненадання Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області інформації на заяву позивача від 16.01.2017;

- зобов'язати відповідача надати повну інформацію, що запитувалась згідно запиту від 16.01.2017, а саме: щодо кількості слідчих, яка передбачена штатом (штатного розпису) у відділені розслідування ДТП слідчого відділу Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області станом з 01.06.2014 по 09.04.2015 та копію графіка відпусток працівників слідчого відділу Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області за 2014 та 2015 роки.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 16.01.2017 звернувся до Головного управління Національної поліції в Житомирській області із запитами про отримання публічної інформації, проте відповідач у своїй відповіді зазначив, що надати запитувану інформацію неможливо, чим, на думку позивача, проявляє неправомірну бездіяльність в невиконанні вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов.

Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 16 січня 2017 року ОСОБА_4 було направлено запити на отримання публічної інформації до Головного управління Національної поліції в Житомирській області. У вказаних запитах позивач просив надати копію графіка відпусток працівників слідчого відділу Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області за 2014 та 2015 роки (із відміткою про доведення до відома та письмового повідомлення позивача про дату початку відпустки) та надати інформацію щодо кількості слідчих, яка передбачена штатом (штатним розписом) у відділенні розслідування ДТП слідчого відділу Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області, станом з 01.06.2014 по 09.04.2015 (вказати чи змінювався штатний розпис у ВР ДТП СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області в цей період, якщо так, яким чином) (а.с.8-9).

20.01.2017 запити ОСОБА_4 були розглянуті та йому надана відповідь за підписом заступника начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_5 за вих. № 3 зі/24-2017. (а.с.10). Позивача було проінформовано, про те, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Житомирській області розглянуті його звернення від 16 січня 2017 року та відповідно до ст.9 Закону України "Про доступ до публічної інформації", ст.14 Закону України "Про захист персональних даних" надати запитувану інформацію неможливо (а.с.10).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та фактам, суд звертає увагу на наступне.

В розумінні частини першої статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" (у редакції, чинній на момент виникнення спору, далі - Закон), публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

У відповідності до статті 4 Закону, доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону передбачено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно зі пунктом 6 частини 1 статті 14 Закону, розпорядники інформації зобов'язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Випадки в яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту наведено у частині першій статті 22 Закону.

В силу приписів указаної норми, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем у своїй відповіді на запити позивача було зазначено про те, що надати запитувану інформацію неможливо посилаючись на ст.9 Закону України "Про доступ до публічної інформації", ст.14 Закону України "Про захист персональних даних".

Представник відповідача в судовому засіданні повідомив, що відповідь на запит позивача була надана не в повному обсязі, зокрема не було вказано, що Головне управління Національної поліції в Житомирській області не є розпорядником інформації щодо працівників Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області.

Надаючи оцінку діям відповідача, суд враховує, що ст.9 Закону передбачено, що відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати інформація, що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень та інформація, яка зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

У пункті 2 статті 9 Закону вказано, що документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Водночас належність запитуваної інформації до службової на підставі статті 9 Закону не є єдиною підставою для обмеження доступу до неї. Обмеження доступу до конкретної інформації допускається у разі, якщо за визначенням вона є "для службового користування" та за умови застосування сукупності вимог пунктів 1- 3 частини другої статті 6 Закону (ухвала Вищого адміністративного суду України від 02 лютого 2017 року по справі № К/800/12823/16).

У листі Головного управління Національної поліції в Житомирській області жодних аргументів та доводів які б свідчили про те, що запитувана позивачем інформація містить підстави для обмеження доступу до неї не наведено.

Крім того, суд враховує, що позивач у період з 08.11.2013 по 10.04.2015 обіймав посаду старшого слідчого відділення розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого відділу Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області (а.с.11) та згідно запиту просив надати інформацію, яка стосувалась проходження ним служби, а тому відмова у наданні такої інформації суперечить ч.1 ст.10 Закону та п.3 ч.2 ст.8 Закону України "Про захист персональних даних".

Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що особова справа позивача знаходиться на зберіганні в УМВС України в Житомирській області, яке перебуває у стадії ліквідації, проте не припинено, а відповідач не є правонаступником даної установи, суд приходить до висновку, що розпорядником запитуваної позивачем інформації є УМВС України в Житомирській області.

З огляду на викладене, відповідач - Головне управління Національної поліції в Житомирській області не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний був направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача, проте цього не зробив, що свідчить про неправомірність його дій в частині наданні відповіді на запит.

З метою захисту прав позивача, керуючись ч.2 ст.11 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області повторно розглянути запити ОСОБА_4 про надання інформації від 16.01.2017 із вчиненням дій та наданням відповіді відповідно до встановлених судом обставин.

Беручи до уваги все наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 11, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо надання відповіді від 20.01.2017 на запити від 16.01.2017.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області повторно розглянути запити ОСОБА_4 про надання інформації від 16.01.2017.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст постанови виготовлено: 10 березня 2017 р.