Справа № 815/7300/16
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2017-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7300/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Катаєвої Е.В.,

секретаря Булгакової Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Державного підприємства «Дослідне господарство «Южний» Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України до Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулось Державне підприємство «Дослідне господарство «Южний» Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України (далі ДП «ДГ«Южний») до Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області (далі ОДПІ), в якому позивач просив скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № від 30.11.2016 року про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 314708,34грн. (251766,67 грн. за податковими зобов'язаннями, 62941,67 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення було складене на підставі Акту камеральної перевірки від 16.11.2016 року, який містить лише посилання на показники податкової декларації з ПДВ за вересень 2016 року, поданої ДП «ДГ«Южний» та загальні посилання на опрацьовану податкову інформацію з використанням Єдиного реєстру податкових накладних, а саме вказано, що за даними цього реєстру факт реєстрації податкових накладних з використанням цифрового електронного підпису директора та головного бухгалтера TOВ «БУ СТРОЙ.КА» () ОСОБА_1, який з ІНФОРМАЦІЯ_1 рахується померлим, відповідно до даних ДРФО, при цьому не вказано про наявність будь-яких порушень та в чому саме полягають порушення податкового законодавства з боку ДП «ДГ«Южний». В самому Акті на вказані конкретні факти, що свідчать про порушення ДП «ДГ«Южний» податкового законодавства, немає посилань на конкретні джерела інформації конкретних фактів порушення.

Позивач зазначив, що відповідно до п. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Проте як вбачається із видаткових та податкових накладних вони були підписані особисто директором ОСОБА_119.09.2016 року. В акті перевірки не досліджені та відсутні такі факти як дата смерті ОСОБА_1, наявність його можливості здійснити відповідні дії до його смерті.

ДП «ДГ«Южний» навіть у разі порушення податкового законодавства його контрагентом не може нести відповідальність. Юридична відповідальність має індивідуальний характер. Позивач стверджує, що не допускав порушень податкового законодавства та просив задовольнити позов.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, а також зазначив, що для ДП «ДГ«Южний» підставою для формування податкового кредиту у вересні 2016 року було отримання після здійснення господарських операцій електронних податкових накладних від контрагента TOВ «БУ СТРОЙ.КА», а також їх реєстрація в ЄДРПН. Перевіривши, що контрагент зареєстрував надані йому податкові накладні, ДП «ДГ«Южний» подав податкову звітність з відображенням податкового кредиту, сформованого за податковими накладними, отриманими 19.09.2016 року від TOВ «БУ СТРОЙ.КА».

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вважав рішення ДПІ правомірним та просив у задоволенні позову відмовити. У судовому засіданні представник відповідача не заперечував, що платник податків, який формує податковий кредит, яким був позивач, за даними ЄДРПН не може визначити, чи подано накладну з порушеннями законодавства. Також представник відповідача зазначив, що накладна формується в електронному вигляді та направляється в реєстр на протязі 15 днів, йому не відомо де після підписання знаходиться накладна, але під час її направлення до реєстру повторно використовується електронний підпис. Накладні від 19.09.2016 року, які підписані керівником TOВ «БУ СТРОЙ.КА» ОСОБА_1 доставлені 29.09.2016 року, але згідно даних ДРФО з ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 рахується померлим.

Представник відповідача підтримав позицію, викладену у запереченнях на позов (а.с.91-93), вважаючи, що ОДПІ при проведенні камеральної перевірки відносно позивача дотримано вимог податкового законодавства щодо порядку її проведення, оскільки камеральні перевірки проводяться відповідно до ст.76.1 ст.76 ПКУ без направлення на перевірку. Згода платника податків на таку перевірку не обов'язкова.

Камеральною перевіркою встановлені порушення позивачем п.198.1,198.3,198.6 ст.198 ПКУ та включені до складу податкового кредиту суми на підставі податкових накладних з використанням електронного цифрового підпису директора TOВ «БУ СТРОЙ.КА» ОСОБА_1, який згідно даних ДРФО з ІНФОРМАЦІЯ_1 рахується померлим. Відповідно оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення є правомірними.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши надані ними докази у їх сукупності, судом встановлено, що ДП «ДГ«Южний» знаходиться на обліку в ОДПІ.

ОДПІ отримало лист ГУ ДФС в Одеський області від 28.10.2016 року «Про відпрацювання СЕД», в якому повідомлялось про встановлення фактів незаконного використання електронного цифрового підпису, зокрема підпису керівника TOВ «БУ СТРОЙ.КА» ОСОБА_1, який за наявною інформацією ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. За даними ЄРПН після ІНФОРМАЦІЯ_1 TOВ «БУ СТРОЙ.КА» зареєструвала податкові накладні, у тому числі виписані на адресу ДП «ДГ«Южний». У листі зазначено про необхідність розглянути питання про організацію проведення планових, позапланових документальних перевірок підприємств (а.с.94-94).

16.11.2016 року ОДПІ проведено камеральну перевірку ДП «ДГ«Южний», за результатами якої складений Акт про результати камеральної перевірки податкової декларації з податку на додану вартість №1185/12-02/05528906 (а.с.5-6).

У висновку акту перевірки зазначено, що ДП «ДГ«Южний» занижено суму податкових зобов'язань з податку на додану вартість, заявлених у податковій декларації за вересень 2016 року, оскільки при заповненні податкової декларації позивачем в порушення п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України у вересні 2016 року включено до складу податкового кредиту суми на підставі зареєстрованих в ЄДРПН податкових накладних із використанням електронного цифрового підпису директора та головного бухгалтера постачальника TOB «БК «СТРОЙ.КА», - ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, який згідно даних ДРФО з ІНФОРМАЦІЯ_1 рахується померлим.

На підставі Акту від 16.11.2016 року ОДПІ 30.11.2016 року прийняла податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання Державному підприємству «Дослідне господарство «Южний» Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України за платежем податок на додану вартість на суму 314708,34грн. (251766,67 грн. за податковими зобов'язаннями, 62941,67 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.7).

Суд вважає, що вищезазначене податкове повідомлення - рішення не ґрунтується на вимогах законодавства, є протиправним та підлягає скасуванню. При цьому суд виходить з наступного.

Стаття 198 ПКУ, про порушення якої зазначено в акті перевірки, регламентує питання податкового кредиту.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПКУ до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.2 ст.198 ПКУ встановлено,що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у тому числі, з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 ПКУ визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

В Акті перевірки ОДПІ, посилаючись на порушення позивачем зазначених норм ПКУ, навів їх зміст, проте не зазначив, у чому саме полягає порушення вказаних норм податкового законодавства позивачем.

Між тим, суд вважає обґрунтованим та доведеним, що позивач сформував податковий кредит саме на підставі отриманих ним від контрагента податковим накладним від 19.09.2016 року, підписаних електронним цифровим підписом директора ОСОБА_1, щодо здійснення господарських операцій. Позивач перевірив та отримав податкові накладні з Єдиного реєстру податкових накладних, що для нього стало підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Представником відповідача не оспорювалось, що суб'єкт господарювання іншої інформації, ніж реєстрацію податкових накладних по господарським операціям в Єдиному реєстрі податкових накладних отримати не міг.

Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що ОДПІ не дотримано вимог ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вважає, що не ґрунтується на вимогах законодавства проведення ОДПІ камеральної перевірки у зв'язку з отриманням листа ГУ ДФС в Одеський області від 28.10.2016 року «Про відпрацювання СЕД», в якому повідомлялось про встановлення фактів незаконного використання електронного цифрового підпису, зокрема підпису керівника TOВ «БУ СТРОЙ.КА» ОСОБА_1, який за наявною інформацією ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

У самому листі зазначалось про необхідність розглянути питання про організацію проведення планових, позапланових документальних перевірок підприємств, звірок (а.с.94-95).

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на дотримання ОДПІ вимог ст.76 ПКУ щодо порядку проведення камеральних перевірок, оскільки дотримано ці вимоги лише щодо проведення її без направлення на перевірку та не обов'язковості згоди платника податків на таку перевірку. Між тим, п.75.1.1 ПКУ в редакції діючій на час здійснення перевірки визначено поняття камеральної перевірки, якою вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

В акті зазначено, що проведено камеральну перевірку податкової декларації з ПДВ за вересень 2016 року.

Проте в акті перевіряючий посилається на те, що згідно з п.44.1 ст.44 ПКУ для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із обчисленням та сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Отже складання первинних документів здійснюється з врахуванням сутності господарської операції (відносин); відповідності змісту операції, що зафіксовані в документах, реальним обставинам. Таким чином, відображенню у податковій звітності підлягає лише господарська операція, яка фактично відбулась, а не та, зміст якої лише відображений на первинних документах. Тому така господарська операція спрямована лише на формування платником валових витрат та податкового кредиту у зв'язку із відображенням її змісту у первинних документах.

Перевіркою встановлено у вересні 2016 року ДП «ДГ«Южний» включено до податкового кредиту суми податку згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних - накладних підписаних електронним цифровим підписом керівником TOB «БК «СТРОЙ.КА» ОСОБА_1, який згідно даних ДРФО з ІНФОРМАЦІЯ_1 рахується померлим.

Виходячи з наведених положень акту камеральної перевірки посадова особа ОДПІ посилалась на необхідність перевірки первинних документів, які повинні відображати господарські операції.

Але вказані первинні документи перевіряються лише під час здійснення документальних перевірок платника податків.

Акт камеральної перевірки не містить та не може містити даних коли саме були здійснені господарські операції, перераховані кошти, виписані видаткові та податкові накладні, отримані позивачем, якими первинними документами підтверджується (не підтверджується) здійснення позивачем господарських операцій.

Позивач стверджує, що ним були здійснені господарські операції з TOB «БК «СТРОЙ.КА», отримані податкові накладні від 19.09.2016 року з електронним підписом ОСОБА_1 Для перевірки реєстрації цих накладних в реєстрі податкових накладних з метою відображення у звітності податкового кредиту, ДП «ДГ«Южний» перевірило та встановило, що податкові накладні були зареєстровані в реєстрі 29.09.2016 року.

Представник відповідача не спростував доводи позивача, що податкові накладні виписані 19.09.2016 року, але вважав достатнім для нарахування грошових зобов'язань позивачу те, що вказані накладні були зареєстровані за електронним підписом ОСОБА_1 29.09.2016 року, якій рахується померлим з ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник відповідача не надав до суду відомостей щодо притягнення до відповідальності за порушення податкового законодавства TOB «БК «СТРОЙ.КА».

ОДПІ взагалі не надало доказів перевірки контрагента позивача щодо реєстрації ним 29.09.2016 року податкових накладних від 19.09.2016 року, виписаних на ім'я позивача.

Пунктом 86.7 ст.86 ПКУ чітко визначено, що контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.

Таким чином, навить при проведенні перевірки контрагента позивача та дослідження його первинної документації, дані акту перевірки відносно такого контрагента можуть бути покладені у обґрунтування висновків щодо порушення податкового законодавства позивачем при прийнятті рішення відносно контрагента.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача про індивідуальність юридичної відповідальності та посилання на те, що він не може нести відповідальність за порушення податкового законодавства свого контрагента при дотриманні ним, позивачем, цих вимог законодавства. Жодна норма законодавства не вимагає від платника податків контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ним бухгалтерського та податкового обліку. Контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює податкова служба.

При цьому суд враховує положення ст.244-2 КАС України щодо обов'язковості рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, та Постанову Верховного Суду України від 11.01.2011 року по справі ЗАТ «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської ОДПІ, в якому зазначено, що чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Вимога закону щодо надмірної сплати ПДВ як необхідної умови повернення з бюджету сум цього податку його платником стосується саме цього платника і сплати ним податку у ціні придбання товарів (послуг) їх постачальникам.

Відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) у своєму рішенні від 22.01.2009 року зазначив щодо зусиль для попередження обманних зловживань системою оподаткування ПДВ: Суд визнає, що коли Держави - члени Конвенції володіють інформацією про такі зловживання зі сторони певної фізичної чи юридичної особи, вони можуть вжити відповідних засобів щодо недопущення, зупинення чи покарання за такі зловживання. Однак, Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов'язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності. Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

З урахуванням встановлених фактів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішеня .

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином, з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 4720,63 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Державного підприємства «Дослідне господарство «Южний» Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України до Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області № від 30.11.2016 року про збільшення суми грошового зобов'язання Державному підприємству «Дослідне господарство «Южний» Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України за платежем податок на додану вартість на суму 314708,34грн. (251766,67 грн. за податковими зобов'язаннями, 62941,67 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Стягнути з Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства «Дослідне господарство «Южний» Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України судовий збір у сумі 4720,63 грн.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Суддя Катаєва Е.В.

.