Справа № 607/9122/16-а
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 р. № 876/1336/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

за участю:

секретаря судового засідання - Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову призначити пенсію, зобов'язання призначити пенсію за вислугу років, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Тернопільського ОУПФ України Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову призначити йому пенсію, зобов'язання призначити пенсію за вислугу років.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що дії Тернопільського ОУПФ України Тернопільської області щодо відмови у призначенні йому пенсії за вислугу років, згідно вимог Закону України «Про прокуратуру» є незаконними через порушення конституційних засад, а саме: - гарантованого йому права на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років.

Станом на 13 липня 2016 року його вислуга років, що дає право на пенсію, становить 24 роки 10 місяців та 2 дні, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури - 19 років 04 місяці та 13 днів. Отже, в силу дії ч.2 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 1991 року) та ч.2 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 2014 року), ОСОБА_1 набув право на призначення пенсії за вислугою років. Так як стаж його роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури становить 19 років 04 місяці та 13 днів, розмір пенсії позивача повинен становити 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2016 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано рішення комісії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області для розгляду питань, пов'язаних з призначенням пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (протокол № 27 від 26 липня 2016 року), щодо відмови призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років.

Зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 14 липня 2016 року, відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, в розмірі 60 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Тернопільське ОУПФ України Тернопільської області подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволені позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41, ч.4 ст.196 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1, виданої 08 квітня 1996 року та витягу із послужного списку позивача за період проходження ним військової служби на посаді прокурора гарнізону, на день звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії до Тернопільського ОУПФ України Тернопільської області вислуга років, що дає право позивачу на пенсію, становить 24 роки 10 місяців та 2 дні, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури - 19 років 04 місяці та 13 днів.

26.07.2016року відбувся розгляд заяви ОСОБА_1 на засіданні комісії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області з розгляду питань пов'язаних з призначенням пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за результатами якого було складено протокол №27 в якому зазначено, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Тобто, з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах визначених вказаними законами не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються, а тому призначити позивачу пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру» можливості немає.

За змістом ст.22 Конституції України, права і свободи не є вичерпними, гарантуються державою і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання пов'язані з реалізацією права на соціальний захист громадян, відтак сформулював правову позицію за змістом якої - Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури, до яких законодавцем віднесено позивача, встановлено Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ та ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII.

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, який втратив чинність 15 липня 2015 року, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, у період з 01 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше - 12 років 6 місяців.

Поряд з цим слід зазначити, що згідно п.5 розділу ІІІ «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у разі неприйняття до 01 червня 2015року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус судців», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України

Вказаний в п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» цього Закону, закон щодо призначення усіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність норми Закону №1789 щодо права прокурорів і слідчих на пенсійне забезпечення за вислугу років і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Аналізуючи положення п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», слід вказати, що ним скасовані діючі станом на 01.06.2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до конкретного переліку законів, і відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, а не система окремих пенсій взагалі, як помилково вважає апелянт.

15 липня 2015 року набрав законної сили Закон №1697-VII, відповідно до ч.1 ст.86 якого прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 01 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше - 12 років 6 місяців.

Вказана норма набрала законної сили лише після 01.06.2015 року, відтак станом на вказану дату не була діючою, а тому норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» на неї не розповсюджуються, ця норма іншими законами не скасовувалась і її дія не зупинялась, у зв'язку з чим з 15.07.2015року право прокурорських працівників на пенсійне забезпечення за вислугу років законодавцем було відновлено, отже прокурори з вказаної дати фактично мають таке право.

Відтак, на зміну положенням ст.50-1 Закону №1789-ХІІ набули чинності положення ст.86 Закону №1697-VII, відповідно до яких в повній мірі збережено право працівників прокуратури на пенсійне забезпечення за вислугою років. При цьому, вимоги ст.86 Закону №1697-VII аналогічні змісту ст.50-1 Закону №1789-ХІІ щодо періоду роботи, який зараховується до стажу роботи, котрий дає право на призначення пенсії за вислугою років та розміру пенсійного забезпечення.

Отже, колегія суддів констатує, що апелянтом протиправно було прийнято рішення щодо відмови у призначенні пенсії позивачу з посиланням на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у зв'язку з чим вказане рішення підлягало обов'язковому скасуванню.

З 01.10.2011року положення ч.1 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ в частині призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому такі не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

При цьому слід окремо зазначити, що оскільки на час звернення позивача з заявою діяли норми Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014року №1697-VII, то до спірних правовідносин слід застосовувати положення ч.2 ст.86 цього Закону, за змістом якої пенсія прокурорам призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної заробітної плати, до якої включаються усі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Перевіривши наявні у матеріалах справи докази та враховуючи наведені вимоги закону, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення комісії Тернопільського ОУПФ України Тернопільської області для розгляду питань, пов'язаних з призначенням пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (протокол № 27 від 26 липня 2016 року) щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язання Тернопільське ОУПФ України Тернопільської області призначити позивачу пенсію за вислугу років з 14 липня 2016 року, відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, в розмірі 60 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Таким чином, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ч.1 ст. 41, ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2016 року у справі №607/9122/16-а - без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Р.М. Гулид

Судді: С.М. Кузьмич

В.З. Улицький

Повний текст ухвали виготовлено 13.03.2017 року