Справа № 296/7869/16-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Адамович О.Й.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"07" березня 2017 р. Справа № 296/7869/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "20" грудня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Управління житлового господарства Житомирської міської ради , ОСОБА_4 про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до суду, в якому просить визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Житомирської міської ради, а саме - відмову у прийнятті на збереження протоколу від 21.05.2016 р. зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 та зобов'язати відповідача прийняти на збереження протокол від 21.05.2016 р. зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 20.12.2016р. у задоволенні позову ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_4, Управління житлового господарства Житомирської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено повністю.

Не погодившись з ухваленою постановою, позивачем у справі подано до суду апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати зазначену постанову та прийняти нову - про задоволення позовних вимог. Зазначає, що бездіяльність відповідача не дає можливості підприємству надавати співвласникам багатоквартирних будинків належні комунальні послуги, тобто займатись підприємницькою діяльністю, передбаченою Статутом та свідчить про порушення моїх корпоративних прав щодо управління справами підприємства, розподілу прибутку від господарської діяльності та погіршення майнового стану підприємства, що впливає на право позивача як учасника з часткою в статутному капіталі 25%. Переконання позивача у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у своїй постанові від 01.07.2015р. за №911/2435/14.

Відповідно до ст.197 КАС України справа судом апеляційної інстанції переглядається в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Встановлено, що до суду першої інстанції звернувся ОСОБА_3, вказуючи на те, що на зборах співвласників з багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 було прийнято рішення передати управління цим будинком управителю в особі ПП «ЖЕП №1», про що складений протокол від 21.05.2016 р.

ОСОБА_3 є учасником (засновником) приватного підприємства «Житлове експлуатаційне підприємство №1 м. Житомира», а його частка у статутному капіталі підприємства складає 25 відсотків.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

У відповідності до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Пунктом 7 ч. 1 ст.3 КАС України визначено поняття суб'єктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Разом з ти, пунктом 1 ч.1 ст.3 КАС України визначено поняття справи адміністративної юрисдикції, - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем є, зокрема, особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

До адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин (ч.1 ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України ).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що згідно з вищевказаними нормами права, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом лише у разі, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Крім того, нормативно-правовим актом, який визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, врегульовано правові, організаційні та економічні відносини, пов'язані з реалізацією прав та виконанням обов'язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління є Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 р. № 417-VIII (далі за текстом - Закон № 417-VIII).

Статтею 9 Закону № 417-VIII встановлено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об'єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Частиною першою статті 10 Закону № 417-VIII передбачено, що співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об'єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об'єднань співвласників багатоквартирних будинків.

До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем; обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням (п.2, 3 ч. 2 ст. 10 Закону № 417-VIII ).

Відповідно до ч.9 статті 10 Закону № 417-VIII протокол зборів співвласників з питань, зазначених у пунктах 2 і 3 частини другої цієї статті, складається не менш як у двох примірниках, один з яких зберігається в управителя, а другий передається на зберігання виконавчому комітету сільської, селищної, міської ради за місцем розташування багатоквартирного будинку, який розміщує результативну частину рішення, прийнятого зборами співвласників, на своєму офіційному веб-сайті.

Порядок зберігання виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад протоколів зборів співвласників та розміщення ними на офіційному веб-сайті інформації про рішення, прийняті такими зборами, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 від 21.05.2016р, вирішено обрати уповноважену особу співвласників для підписання договору з управителем - ОСОБА_4 (а.с.11-12).

Таким чином, оскаржувана відмова у прийнятті на збереження протоколу від 21.05.2016 р. стосується правовідносин, які виникли між співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 в особі уповноваженої особи та виконавчим комітетом Житомирської міської ради.

Крім того, згідно відкритих відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (https://usr.minjust.gov.ua/) Приватне підприємство "Житлове експлуатаційне підприємство № 1 міста Житомира" з 11.03.2016р. зареєстрована як юридична особа має ідентифікаційний код 40337623, керівником підприємства є ОСОБА_6 (з 24.05.2016р.).

Згідно зі ст. 80 ЦК України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині ( ч. 1 ст 91 ЦК України).

У відповідності до ч.4 ст. 91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно з ч.1 ст.55 Господарського Кодексу України визначено, що суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Пунктом 1.2 Статуту ПП "Житлове експлуатаційне підприємство № 1 міста Житомира", затвердженого протоколом № 1 зборів учасників від 10.03.2016р., визначено, що підприємство є юридичною особою, має самостійний баланс, валютні та інші рахунки у банківських установах, круглу печатку з власним найменуванням, кутовий штамп, іншу атрибутику юридичної особи, може від свого імені володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном відповідно до його призначення і предмету діяльності, а також укладати договори, набувати майнові та пов'язані з ним немайнові права, орендувати, відчужувати майно, нести обов'язки, бути позивачем та відповідачем в суді, Господарському суді, Третейськоу суді (а.с. 6-8-а).

Тобто, ПП "Житлове експлуатаційне підприємство № 1 міста Житомира" є юридичною особою, суб'єктом господарювання, що з моменту державної реєстрації наділена цивільною, господарською та адміністративною правоздатністю, а тому у відповідності до частини 1 статті 104 Кодексу адміністративного судочинства України має право самостійно звернутися з адміністративним позовом, якщо вважає, що порушено його права, свободи чи інтереси, в тому числі у сфері публічно-правових відносин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що права позивача не порушено, оскільки він не є стороною спірних правовідносин.

Вищий адміністративний суд України в інформаційному листі від 01.06.2010р. №781/11/13-10 зазначає, що звернення до суду з позовом особи, якій не належить право вимоги (неналежний позивач), є підставою для відмови у задоволенні такого позову оскільки права, свободи чи інтереси цієї особи у сфері публічно-правових відносин не порушено.

Враховуючи те, що договір про надання послуг від 01.12.2016р., який укладений між уповноваженою особою співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 та приватним підприємством «Житлове експлуатаційне підприємство №1» в особі директора ОСОБА_6 не породжує будь-яких прав та обов'язків у позивача, як одного із засновників підприємства та укладено після звернення до суду з позовом, разом з тим, статутом підприємства не передбачено право засновника діяти в інтересах юридичної особи, тому договір про надання послуг від 01.12.2016р. не є доказом порушення прав позивача у даному спорі.

Посилання апелянта на відповідну постанову Верховного суду України, як на правову позицію з подібних правовідносин, є помилковим, так як в зазначеному апелянтом судовому рішенні визначається підвідомчість справ щодо недійсності договорів з підстав порушення корпоративних прав позивача щодо управління справами товариства. Зазначений предмет є іншим від розглядаємого у даній справі.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржену постанову винесено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли призвести до зміни чи скасування зазначеної постанови.

Доводи, наведені позивачем, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "20" грудня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10031

3- відповідачу/відповідачам: Виконавчий комітет Житомирської міської ради майдан С.П. Корольова, 4/2,м.Житомир,10014

4,5-третій особі: Управління житлового господарства Житомирської міської ради - майдан С.П.Корольова,4/2,м.Житомир,10014,

ОСОБА_4

- АДРЕСА_2,10005,