Справа № 802/275/17-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 березня 2017 р. Справа № 802/275/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вільчинського О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренка І.В.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Херсонської митниці Державної фіскальної служби України

про: стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 з адміністративним позовом до Херсонської митниці ДФС України, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд стягнути на його користь з відповідача середню заробітну плату за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 77507,46 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказом Міністерства доходів і зборів України від 07.05.2014 він (позивач) з 12.05.2014 року був звільнений з посади першого заступника начальника Севастопольської митниці у порядку переведення до Вінницької митниці. Цим же наказом зобовязано провести розрахунок з позивачем згідно з чинним законодавством.

Проте, як зазначає ОСОБА_3, розрахунок з ним проведений не був, зокрема, не повністю була виплачена заробітна плата за березень 2014 року, не виплачені відпускні та матеріальна допомога на оздоровлення, що стало підставою для звернення до суду. Так, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.05.2016, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.08.2016, у справі №802/204/16-а позов ОСОБА_3 задоволений повністю та стягнуто з відповідача заробітну плату за березень 2014 року в сумі 2253,19 грн., заборгованість по відпустці та матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 10973,86 грн. та компенсацію за затримку при звільненні в розмірі 216547,56 грн. Як зазначає позивач, розрахунок на виконання рішення суду від 13.05.2016 був проведений з ним 31.01.2017, а тому відповідач зобовязаний виплатити компенсацію за затримку при звільненні за період з 14.05.2016 по 30.01.2017 в розмірі 77507,46 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених в адміністративному позові та додаткових пояснень.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо позову заперечувала відповідно до поданих письмових заперечень та просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив, що ОСОБА_3, з 04.06.2013 по 12.05.2014 працював у Севастопольській митниці Міндоходів першим заступником начальника митниці.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 07.05.2014 позивач з 12.05.2014 був звільнений з посади першого заступника начальника Севастопольської митниці у порядку переведення до Вінницької митниці. Цим же наказом зобовязано провести розрахунок з ОСОБА_3 згідно з діючим законодавством.

Однак, розрахунок з позивачем проведений не був, зокрема, не повністю була виплачена заробітна плата за березень 2014 року, не виплачені відпускні та матеріальна допомога на оздоровлення, що стало підставою для звернення до суду. Так, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.05.2016, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.08.2016, у справі №802/204/16-а позов ОСОБА_3 задоволений повністю та стягнуто з відповідача заробітну плату за березень 2014 року в сумі 2253,19 грн., заборгованість по відпустці та матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 10973,86 грн. та компенсацію за затримку при звільненні в розмірі 216547,56 грн.

Встановлено, що розрахунок на виконання рішення суду від 13.05.2016 був проведений з позивачем 31.01.2017.

З метою стягнення з відповідача середньої заробітної плати за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 77507,46 грн. позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходив з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Правовий аналіз норм трудового законодавства дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні, якщо роботодавець не доведе відсутності у цьому своєї вини.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24 грудня 1999 року №13, при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок).

Згідно з абз. 3 п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як уже зазначалося, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.05.2016, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.08.2016, у справі №802/204/16-а позов ОСОБА_3 задоволений повністю та стягнуто з відповідача заробітну плату за березень 2014 року в сумі 2253,19 грн., заборгованість по відпустці та матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 10973,86 грн. та компенсацію за затримку при звільненні в розмірі 216547,56 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КАС України постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 13.05.2016 набрала законної сили з 16.08.2016.

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 25.11.2016 та від 22.12.2016 було відмовлено у відкритті касаційних проваджень за касаційними скаргами відповідача.

При цьому постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.05.2016 у справі №802/204/16-а, встановлено, що середній заробіток ОСОБА_3 становить 295,83 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд при обрахунку ОСОБА_3 розміру середнього заробітку за час затримки виконання постанови суду виходить із одноденного заробітку в сумі 295,83 грн., який встановлений постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.05.2016 у справі №802/204/16-а.

Крім того, судом встановлено, що загальна затримка розрахунку позивачу при звільненні за період з 14.05.2016 по 30.012017 становить 262 дн. (розрахунок на виконання рішення суду від 13.05.2016 був проведений з позивачем 31.01.2017).

Таким чином, відповідний розмір середнього заробітку по день фактичного розрахунку становить 77507,46 грн. (262*295,83).

Також судом необхідно вирішити питання щодо сплати податків при нарахуванні таких сум та інших обов'язкових платежів.

Так, згідно з абзацом 5 пункту 6 Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Тому відповідач, як податковий агент згідно норм Податкового Кодексу України та як страхувальник згідно з Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" зобов'язаний виплатити позивачеві суму середнього заробітку за час затримки виконання рішення, утримавши із нього при виплаті податки та інші обов'язкові платежі.

Такий висновок узгоджуються з практикою Верховного Суду України, зокрема, викладеною в постановах від 21.01.2012 № 6-87цс11 та від 14.01.2014 № 21-395а13.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Представником відповідача не надано жодних доказів, які б спростовували доводи позивача щодо наявності підстав для стягнення на користь позивача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 14.05.2016 по 30.01.2017.

На підставі аналізу встановлених обставин і правовідносин, що їм відповідають, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо судових витрат, то відповідно до вимог ст.94 КАС України, зі сторін спору їх не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Херсонської митниці Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) середній заробіток за час затримки фактичного розрахунку за період з 14.05.2016 по день фактичного розрахунку - 30.01.2017 в сумі 77507 (сімдесят сім тисяч п'ятсот сім) грн. 46 (сорок шість) коп., з відрахуванням всіх податків та обов'язкових платежів до бюджету.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович