Справа № 749/236/17
Суддя: Чигвінцев М. С.
Дата ухвалення: 2017-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 749/236/17
Номер провадження 2-а/749/43/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Чигвінцева М.С.

за участю секретаря Скорої Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сновськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 БУПП в м. Чернігів молодшого лейтенанта поліції Косинюк Марини Миколаївни про визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до до інспектора роти № 1 БУПП в м. Чернігів молодшого лейтенанта поліції Косинюк Марини Миколаївни про визнання дій неправомірними, мотивуючи свої вимоги наступним.

13.02.2017 року молодшим лейтенантом поліції Косинюк Мариною Миколаївною інспектором роти № 1 БУПП в м. Чернігів було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст. 122 КупАП відносно ОСОБА_1

Згідно даної постанови 13.02.2017 року о 10-00 годині ОСОБА_1 керуючи належним йому автомобілем в м. Чернігові по вул. Шевченка не виконав вимоги п. 15.9 «г» ПДР України та здійснив зупинку на пішохідному переході. Позивач не заперечує того, що він дійсно здійснив зупинку на пішохідному переході. Проте вказані його дії були вимушені через несправність автомобіля, а саме несправність склоочисників. Погодні умови для подальшого руху були несприятливі: йшов мокрий сніг, на дорозі утворилася грязюка, якою закидало лобове скло. Видимість знизилась практично до «нуля». Тому ОСОБА_1 зі всіма пересторогами було здійснено аварійну зупинку. За таких умов ані знаку, ані дорожньої розмітки « Пішохідний перехід» ним не було помічено. У зв'язку з цим та неможливістю подальшого руху він у відповідності до вимог ПДР України прибрав автомобіль праворуч, а саме якомога найближче до правого краю проїзної частини. При встановленні причини помилки позивачем було виявлено коротке замикання проводки автомобіля внаслідок потрапляння вологи, яке блокувало всіх електроприладів автомобіля, тому ним не було можливості увімкнути аварійну сигналізацію. За таких умов йому треба було діяти дуже швидко для запобігання возгорання автомобіля. ОСОБА_1 було відкрито капот та усунено первинні наслідки цього замкнення. А тому позивач вважає, що його дії повністю відповідали вимогам ПДР України, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Також позивач просить звернути увагу суду на те, що оскаржувана ним постанова, яку його заставили отримати, виносилася працівником патрульної поліції Косинюк М.М. без його участі з грубим порушенням вимог чинного законодавства.

Позивач судовому засіданні відсутній, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Інспектор роти № 1 БУПП в м. Чернігів молодший лейтенант поліції Косинюк Марина Миколаївна відсутня, надала письмові заперечення проти позову, відповідно до яких не визнає позов та в підтвердження вини правопорушника надала відеозапис з відео реєстратора, нагрудної відеокамери та фото на диску DVD та копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДР № 116148 від 13.02.2017 року. Просить розгляд справи провести без її участі, відмовити в позові в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений КУпАП. Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП та Інструкції з організації провадження та діловодства у справах про адміністративне порушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 жовтня 2003 року, № 1217, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 жовтня 2003 року за № 974/8295, є документом, що засвідчує факти неправомірних дій учасників дорожнього руху і є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, а також іншими документами.

За ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно оскаржуваної постанови по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДР № 116148 від 13.02.2017 року, вказана постанова була винесена на виконання своїх владних повноважень інспектором роти № 1 БУПП в м. Чернігів молодшим лейтенантом поліції Косинюк Мариною Миколаївною, яка є уповноваженою посадовою особою органу внутрішніх справ.

Позивачем не оспорюється, що 13.02.2017 року о 10-00 годині керуючи належним йому автомобілем TOYOTA CARINA в м. Чернігові по вул. Шевченка він здійснив зупинку на пішохідному переході. Однак його дії були вимушені через несправність автомобіля, а саме несправність склоочисників. Погодні умови для подальшого руху були несприятливі: йшов мокрий сніг, на дорозі утворилася грязюка, якою закидало лобове скло. Видимість знизилась практично до « нуля». Тому ОСОБА_1 зі всіма пересторогами було здійснено аварійну зупинку. За таких умов ані знаку, ані дорожньої розмітки « Пішохідний перехід» ним не було помічено.

Пунктом 1.10. ПДР України встановлено, вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Пункт 15.14 ПДР України передбачає, у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

Пунктом 27.5 ПДР України визначено, що у разі вимушеної зупинки на проїзній частині автомагістралі або дороги для автомобілів водій повинен позначити транспортний засіб відповідно до вимог пунктів 9.9-9.11 цих Правил і вжити заходів для того, щоб прибрати його за межі проїзної частини праворуч. ОСОБА_1 відповідно до вимог ПДР України було прибрано якомога найближче до правого краю проїзної частини. При встановленні причини помилки позивачем було виявлено коротке замикання проводки автомобіля внаслідок потрапляння вологи, яке блокувало всіх електроприладів автомобіля, тому ним не було можливості увімкнути аварійну сигналізацію. За таких умов йому треба було діяти дуже швидко для запобігання возгорання автомобіля.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, термін "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу. уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення

Правова позиція по даному питанню висловлена Конституційним Судом України в рішення від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Проте, у наведених вище положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

При цьому, суд приймає до уваги, що вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення (фіксування вчиненого правопорушення) та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Однак, судом встановлено, що постанова в справі про адміністративне правопорушення відносно позивача складена на місці вчинення правопорушення, тією самою посадовою особою, яка виявила дане правопорушення.

З огляду на вказане суд зазначає про наступне.

Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції визначається Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376.

Судом на підставі наявних доказів у справі встановлено, що позивач не погоджувався зі спірною постановою відповідача під час її винесення та з застосуванням адміністративного стягнення.

Крім цього, п. 18 Інструкції визначено, що протокол про адміністративне правопорушення та матеріали про вчинене адміністративне правопорушення відповідно до статті 257 КУпАП надсилаються (надаються) органу (посадовій особі), уповноваженому(ій) розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Проте, справа була розглянута і спірна постанова була винесена відповідачем на місці вчинення правопорушення.

Виходячи зі змісту положень КУпАП суд зазначає, що перелік адміністративних правопорушень, визначених частиною першою статті 258, за які адміністративне стягнення накладається та стягується на місці вчинення правопорушення є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Оскільки, на справи про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, передбачених ст. 122 КУпАП, дія положень статті 258 КУпАП не поширюється, тому, винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема, право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Правова позиція по даному питанню висловлена Науково-консультативною радою при Вищому адміністративному суді України в узагальненому науково-консультативному висновку «Застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП» від 01.07.2015 року.

Викладене свідчить про порушення прав позивача на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призвело до порушення процесуальних прав позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Відповідно до ч.12 розділу III «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає що спірна постанова прийнята відповідачем з порушенням повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки суд не наділений повноваженнями щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вирішення спору із ухваленням судового рішення по суті позовних вимог виключає можливість одночасного закриття провадження щодо тих самих вимог.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення, винесена з порушенням вимог ст. 280 КУпАП та є протиправною, отже підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 17, 18, 41, 70, 71, 159, 162, 163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов - ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 БУПП в м. Чернігів молодшого лейтенанта поліції Косинюк Марини Миколаївни про визнання дій неправомірними - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДР № 116148 від 13.02.2017 року винесену до інспектором роти № 1 БУПП в м. Чернігів молодшим лейтенантом поліції Косинюк Мариною Миколаївною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КпАП України визнати незаконною та скасувати.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Щорський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя М.С. Чигвінцев