Справа № 582/148/17
Суддя: Петен Я. Л.
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/582/7/17
Справа № 582/148/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2017 року, Недригайлівський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Петен Я. Л

при секретарі - Гриценко К. Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Недригайлів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Харків капітана поліції Степанова Дмитра Ігоревича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 906519 від 30.01.2017р., передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

13.02.2017р. представник ОСОБА_1 (позивач) ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до інспектора патрульної поліції роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Харків капітана поліції Степанова Дмитра Ігоревича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 906519 від 30.01.2017р.

Відповідно до змісту вказаної постанови ОСОБА_4, 30.01.2017р. о 13 год. 15 хв., керуючи автомобілем ВАЗ 21104 державний номер НОМЕР_2 в м. Харків по проспекту Л. Свободи, користувався під час руху транспортного засобу мобільним телефоном, тримаючи його в руці, чим порушив п.п. «д» п. 2.9 Правил дорожнього руху і за що на позивача було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425, 00 грн.

На думку позивача постанова є незаконною, винесена з порушенням його прав та чинного законодавства України та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач у судове засідання не прибув, подав заяву, в якій просить здійснювати розгляд справи без його участі. У позовній заяві та у вказаній заяві позивач підтримує вимоги визначені у позові у повному обсязі та пояснює, що не розмовляв по телефону керуючи автомобілем, оскільки його автомобіль оснащений гарнітурою «Bluetooth», за допомогою чого він може розмовляти без тримання телефону в руці. При цьому, відповідачем без ніяких пояснень було розпочато складання постанови, на вимогу ОСОБА_1 не надано жодних доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідач у судове засідання повторно не прибув, про місце та час розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, в тому числі в телефонному режимі, про що секретарем судового засідання складена відповідна довідка, проте будь-яких доказів щодо своєї позиції не подав.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів для вирішення спору по суті, беручи до уваги, що розгляд справи вже відкладався у зв`язку з наданням можливсті відповідачу подати свої заперечення, а також положення ст. 171-2 КАС України щодо строку розгляду справ зазначеної категорії та наявність заяви позивача про розгляд справи без його участі, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представників сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.1 ст. 41 КАС України України не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

З постанови інспектора патрульної поліції роти № 1 батальйону № 1 УПП в м. Харків капітаном поліції Степановим Дмитром Ігоревичем серії АР № 906519 від 30.01.2017р встановлено, що 30.01.2017р. об 13 год. 15 хв. в м. Харків по проспекту Л. Свободи, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем ВАЗ 21104, державний номер НОМЕР_2 користувався засобами зв'язку, тримаючи їх у руці, чим порушив п. 2.9 (д) ПДР України.

Так, частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п.п. «д» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 із наступними змінами та доповненнями, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів Національної поліції, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853, затверджена Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 розділу ІІІ Інструкції).

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. п. 1, 2 розділу ІІІ Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Суд зауважує, що дійсно Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015р. у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 122 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

У пункті 2.4 Рішення Конституційний Суд констатує, що аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Разом з тим, зміни до ст. 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкцією № 1395, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України. Вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи рішення Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015р. повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015р. № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією.

Разом з тим, суд зазначає, що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали (ч.4 ст.71 КАС України).

Частиною 4 ст. 70 КА України передбачено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Суд зазначає, що відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КупАП, зокрема, доказів щодо розмови останнього мобільним телефоном шляхом тримання його у руці під час руху транспортного засобу, в тому числі і запису з нагрудної камери поліцейського або запису з відео реєстратору.

Крім того, як встановлено під час судового розгляду, оскаржувана постанова взагалі не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення і, як наслідок, в силу вище зазначених положень ч. 4 ст. 70 КАС України, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту спілкування позивачем телефоном, тримаючи його у руці, під час руху транспортного засобу. Докази спілкування шляхом тримання телефону в руці під час керування позивачем транспортним засобом не були надані ані позивачу безпосередньо під час складання постанови, оскільки останній вказаний факт заперечував, а дослідження доказів є обов`зковою складовою процесу розгляду справи про адміністративне правопорушення, ані суду на його вимогу в порядку ч. 4 ст. 71 КАС України.

Відсутність відеозапису або протоколу про адміністративне правопорушення не дає можливості встановити дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленої КУпАП та Інструкцією № 1395, що передує винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що порушення позивачем підпункту «д» пункту 2.9 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 122 КУпАП, не підтверджено належними та допустимими доказами. Позивач заперечив вчинення правопорушення, тоді як відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень у спірних відносинах не надав жодних доказів правомірності прийнятого ним рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у звязку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 906519 від 30.01.2017р. підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю з огляду на приписи п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 9, 11, 69, 70, 71, 86, 159, 160 - 163, 171-2 КАС України, ст. ст. 7, 245, 251, 252, 258, 268, 280, 293 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Харків капітана поліції Степанова Дмитра Ігоревича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 906519 від 30.01.2017р., передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП - задовольнити.

Постанову інспектора патрульної поліції роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Харків капітана поліції Степанова Дмитра Ігоревича серії АР № 906519 від 30.01.2017р. - скасувати.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду через Недригайлівський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя: Я. Л. Петен