Справа № 2а/2570/3888/2011
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2011-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/2570/3888/2011
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2011 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Розмовенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Чернігові ради до Головного управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В :

21.07.2011 року до Чернігівського окружного адміністративного суду звернулось Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Чернігові ради з позовом до Головного управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області ВП № 26048125 від 14.07.2011 року про накладення штрафу у розмірі 1360,00 грн. за виконавчим листом № 2-а/2506/5984/11, виданого 11.04.2011 року Деснянським районним судом м. Чернігова.

Свої вимоги мотивує наступним. Постанова державного виконавця про накладення штрафу є такою, що підлягає скасуванню, оскільки відсутність бюджетного призначення для виконання судових рішень не дає можливості виконати судове рішення в повному обсязі. Крім того позивач зазначив, що перша постанова про накладення штрафу від 24.05.2011 року в розмірі 680,00 грн. оскаржена ним в судовому порядку, рішення суду не набрало законної сили, а тому не може мати повторне накладення штрафу.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заперечення, в яких просив справу розглянути у його відсутності, проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що діяв в межах наданих йому повноважень відповідно до вимог чинного законодавства та зазначив наступне. В провадженні підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Чернігівській області знаходиться виконавчий лист Деснянського районного суду м. Чернігова № 2-а/2506/5984/11 від 11.04.2011 року. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 20.04.2011 року позивачу надано строк до 26.04.2011 року для самостійного виконання рішення. Постанова останнім отримана, але рішення суду не виконано. 24.05.2011 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області винесена постанова про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин в розмірі 680,00грн. та попереджено позивача у разі невиконання рішення суду в 5-денний термін з дня отримання вимоги, відповідно до статей 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження», до боржника буде застосовано штрафні санкції в подвійному розмірі. Проте рішення суду не виконано. За таких обставин, за невиконання рішення суду без поважних причин у строк, визначений державним виконавцем, відповідачем повторно винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 1360,00 грн.

Фіксування судового засідання відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова по справі № 2-а/2506/5984/11 Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Чернігові ради зобов'язано провести гр. ОСОБА_1 перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

11.04.2011 року видано виконавчий лист № 2-а/2506/5984/11.

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

На виконання виконавчого листа головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Чернігівській області 20.04.2011 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №26048125, якою позивачу встановлено строк до 26.04.2011 року для самостійного виконання рішення суду. Постанова отримана 22.04.2011 року, що не заперечувалось позивачем.

На момент вирішення справи постанова державного виконавця від 24.05.2011 року ВП № 26048125 про відкриття виконавчого провадження не була скасована судом чи начальником відповідного органу державної виконавчої служби, її дія не була зупинена, а тому вимоги державного виконавця щодо виконання рішення суду, відповідно до вимог частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІУ, є (були) обов'язковими для усіх органів, організацій, посадових осіб, громадян і юридичних осіб на території України, у тому числі і для Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Чернігові ради.

В зв'язку з невиконанням рішення суду станом на 24.05.2011 року, керуючись статтею 89 Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 680,00 грн. Копія постанови разом з вимогою за вих. № 11-20/979-1 від 24.05.2011 року виконати рішення суду в 5-денний термін з дня отримання вимоги та повідомити державного виконавця про виконання направлена позивачу до виконання.

01.06.2011 на адресу відповідача надійшов лист Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради за вих. № 12-07/6592 про неможливість виконання рішення суду в зв'язку з відсутністю бюджетних коштів на забезпечення виконання судових рішень.

Також позивачем постанова про накладення штрафу від 24.05.2011 року була оскаржена до Чернігівського окружного адміністративного суду.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.06.2011 року по справі № 2а/2570/3013/2011 позивачу було відмовлено в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В зв'язку з невиконанням рішення суду станом на 14.07.2011 року, керуючись статтею 89 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у подвійному розмірі 1360,00 грн.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових та службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах, згідно частини 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Преамбулою Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статті 2 цього Закону примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу»( № 202/98-ВР).

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу», завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання визначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п»яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Деснянського районного суду м. Чернігова по справі № 2-а/2506/5984/11 набрало законної сили, про що, на момент направлення вимог державного виконавця, також було відомо позивачу.

Частиною 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Чернігові ради, знаючи про існування постанови, яка набрала законної сили, не виконало її.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Тобто, судове рішення, яке набрало законної сили, є підставою для його виконання.

Суд бере до уваги, що обов'язкове виконання рішення суду, в тому числі, суб'єктами наділеними владними повноваженнями покладається також конвенцією «Про захист прав та свобод людини», яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997р. Отже, її положення є обов'язковими для виконання Україною. Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України до яких відносяться також і Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Чернігові ради. Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили повинно бути виконане, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не беруться. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської Конвенції з прав людини.

Незаконність постанови про накладення штрафу державного виконавця позивач обґрунтовує відсутністю коштів на рахунку.

Суд зазначає, що реалізація особою права, пов'язаного з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органа державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги. У справі "Кечко проти України" (Заява № 63134/00, рішення від 8 листопада 2005 року) Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Суд також відхиляє як необґрунтоване посилання позивача на відсутність внесення змін до відповідних нормативних актів щодо перерахунку та виплати недоплачених соціальних виплат, оскільки правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на соціальні виплати засновані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Суду ЄС у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку це державна соціальна підтримка, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Відповідно до статті 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, в силу вказаної норми до компетенції державного виконавця, зокрема відноситься перевірка обставин поважності причин невиконання рішення суду.

Посилання позивача на ту обставину, що постанова про накладення штрафу від 24.05.2011 року оскаржена в судовому порядку і рішення не набрало законної сили як на підставу для скасування постанови про накладення штрафу від 14.07.2011 року, а тому не має підстав повторно накладати штраф в подвійному розмірі, судом до уваги не приймаються, оскільки після накладення 24.05.2011 року на Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Чернігові ради першого штрафу за невиконання без поважних причин рішення суду в розмірі 680,00грн., боржник був повідомлений про наслідки повторного та подальшого невиконання. Невиконання без поважних причин рішення після цього (безпосередній склад порушення, передбаченого частиною 2 статті 89 Закону України «Про виконавче провадження»), стало підставою для притягнення Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Чернігові до юридичної відповідальності у вигляді накладення штрафу у подвійному розмірі.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем надано достатньо доказів, що спростовують вимоги позивача.

Оскільки рішення суду по справі № 2-а/2506/5984/11 набрало законної сили і не виконується боржником, а перевірка обставин поважності причин невиконання рішення суду, в силу норм Законів України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження», відноситься до компетенції державної виконавчої служби, то державним виконавцем правомірно повторно винесено постанову про накладення штрафу від 14.07.2011 року ВП №26048125 в розмірі 1360,00 грн., тобто відповідно до вимог статті 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що постанова про накладення штрафу від 14.07.2011 року ВП №26048125 є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, оскільки наведені позивачем причини не звільнять його від визначеного законами України обов'язку виконання рішення суду, а тому в задоволенні позовних вимог Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Чернігові ради до Головного управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови про накладення штрафу в розмірі 1360,00 грн., слід відмови.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 158-163, 167, 181, 255, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Чернігові ради до Головного управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови, - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Соломко І.І.