Справа № 803/218/17
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

13 березня 2017 рокуСправа № 803/218/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Валюха В.М.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (далі - ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - Луцький РВДВС, відповідач) про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 51421881 від 13.06.2016 в частині накладення арешту на майно, а саме будинок АДРЕСА_1.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.02.2017 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 (а. с. 49-50).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.06.2008 ОСОБА_1 (позичальник) уклав з АКІБ «УкрСиббанк» (кредитор) кредитний договір № 0, за умовами якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором між цими сторонами був укладений також іпотечний договір від 18.06.2008, за умовами якого ОСОБА_1 як іпотекодавець передає в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором нерухоме майно - будинок АДРЕСА_1. Обтяження згідно з вищевказаним іпотечним договором відступлено ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» та зареєстровано в Держаному реєстрі іпотек.

12.12.2011 АКІБ «УкрСиббанк» відступило ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» відповідно до договору факторингу № 1 свої права вимоги за зобов'язаннями позичальника за кредитним договором.

11.11.2016 позивачу при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором від 18.06.2008, накладено арешт постановою Луцького РВДВС від 13.06.2016.

Проте, в порушення вимог Законів України «Про виконавче провадження» та «Про іпотеку» державний виконавець, накладаючи арешт на нерухоме майно, не пересвідчився в існуванні заборони відчуження нерухомого майна та не повідомив позивача як заставодержателя про накладення такого арешту на предмет іпотеки, роз'яснивши йому право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту.

Позивач просить скасувати постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 13.06.2016 № 51421881, видану Луцьким РВДВС, в частині накладення арешту майно, а саме будинок АДРЕСА_1.

В судове засідання, призначене на 16:30 13.03.2017, особи, які беруть участь у справі, не прибули, при цьому, від представників позивача та відповідача надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а. с. 8, 106). Крім того, представник відповідача подав письмове клопотання про закриття провадження у справі (а. с. 106).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, що не є перешкодою для розгляду справи, при цьому, вказана третя особа належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи: повістка, яка надіслана рекомендованою кореспонденцією за адресою місцезнаходження, не була вручена з незалежних від суду причин (а. с. 55), а тому відповідно до частини одинадцятої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відтак, виходячи з вимог частини першої статті 41, частини четвертої статті 122 КАС України, судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що провадження у справі належить закрити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 18.06.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого банк надає позичальнику кредитні кошти в сумі 153000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 742707,90 грн., а позичальник зобов'язується прийняти та належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку і на умовах, зазначених у договорі (а. с. 9-19).

Крім того, 18.06.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки, за умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, а також земельну ділянку, на якій знаходиться вищезазначене нерухоме майно (а. с. 20-22).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору факторингу № 1 від 12.12.2011 та договору про відступлення права вимоги від 12.12.2011, укладених між ПАТ «УкрСиббанк» та ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», ПАТ «УкрСиббанк» передало, а ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» прийняло право вимоги за кредитними договорами та договорами іпотеки згідно із додатками, в тому числі за вказаними вище договором про надання споживчого кредиту № 0 від 18.06.2008 та договором іпотеки від 18.06.2008 (а. с. 25-34).

Згідно із відомостями з Державного реєстру іпотек, 15.07.2012 було зареєстровано обтяження на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, та земельну ділянку площею 0,25 га за тією ж адресою, за ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», на підставі договору відступлення прав вимоги від 12.12.2011 (а. с. 36).

Судом також встановлено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.06.2016 у цивільній справі № 161/7421/16-ц заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а вказану ухвалу звернуто до негайного виконання (а. с. 118-119).

Постановою головного державного виконавця Луцького РВДВС Будь С.Л. від 13.06.2016, за заявою ОСОБА_2 від 13.06.2016 (а. с. 117 зворот), відкрито виконавче провадження (ВП № 51421881) з виконання ухвали № 161/7421/16-ц, виданої 09.06.2016 Луцьким міськрайонним судом Волинської області про накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 117).

13.06.2016 головний державний виконавець Луцького РВДВС Будь С.Л. виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП № 51421881), згідно з якою накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належать боржнику ОСОБА_1 (а. с. 113).

Як вбачається із постанови головного державного виконавця Луцького РВДВС Будь С.Л. від 15.06.2016 про закінчення виконавчого провадження (ВП № 51421881), згідно з витягів № 61424751, № 61427163 від 14.06.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 накладено, у зв'язку із чим виконавче провадження з примусового виконання ухвали № 161/7421/16-ц, виданої 09.06.2016 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, закінчено (а. с. 110).

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із частиною другою статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Як передбачено частиною першою статті 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), частинами першою, другою статті 74 якого передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тобто, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені до суду, який видав виконавчий документ, не лише сторонами, а й іншими учасниками та особами (до яких у спірних правовідносинах належить позивач).

Суд також звертає увагу, що до набрання 05.10.2016 чинності Законом №1404-VIII діяла редакція частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон № 606-XIV), згідно з якою рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Порівняльний аналіз частин першої, другої статті 74 Закону №1404-VIII та частини четвертої статті 82 Закону № 606-XIV дає підстави суду дійти висновку про те, що з набранням чинності Законом №1404-VIII (тобто, з 05.10.2016) рішення виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення у цивільній справі (за винятком постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору) можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до того суду, який видав виконавчий документ, за правилами цивільного судочинства.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач оскаржує постанову головного державного виконавця Луцького РВДВС Будь С.Л. від 13.06.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП № 51421881), яка винесена у виконавчому провадженні з примусового виконання ухвали Луцького міськрайонного суду від 09.06.2016 у цивільній справі № 161/7421/16-ц.

За приписами частини першої статті 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Отже, враховуючи, що спірні правовідносини виникли щодо дій головного державного виконавця Луцького РВДВС Будь С.Л. з винесення постанови від 13.06.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а виконавче провадження відкрито з примусового виконання ухвали Луцького міськрайонного суду від 09.06.2016 у цивільній справі № 161/7421/16-ц (яка є виконавчим документом), тому така справа має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 07.06.2016 (справа № 21-5470а15).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням наведеного, провадження у цій справі належить закрити, при цьому, позивачу необхідно роз'яснити, що він вправі звернутися із скаргою на вказану постанову до Луцького міськрайонного суду Волинської області в порядку цивільного судочинства.

Крім того, позивачу необхідно також роз'яснити, що згідно із частиною третьою статті 157 КАС України повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Керуючись статтями 2, 4, 41, 122, пунктом 1 частини першої статті 157, статтею 165 КАС України, частинами першою, другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови закрити.

Роз'яснити позивачеві, що вказані вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, та що повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Копію ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 254 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.М.Валюх