Справа № 565/412/16-а
Суддя: Горегляд О.І.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №565/412/16-а
Провадження №2-а/565/33/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 року м.Вараш

о 09 годині 40 хвилин

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Ковбасюк А.О.,

- позивачки - ОСОБА_1,

- представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Володимирецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (правонаступника управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області) про зобовязання вчинити дії щодо відновлення нарахування і виплати раніше призначеної пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області, правонаступником якого є Володимирецьке обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі по тексту УПФ України в м.Кузнецовськ Рівненської області, правонаступником якого є Володимирецьке обєднане УПФ України Рівненської області,), з наступними позовними вимогами: зобовязати відповідача відновити нарахування та виплату пенсії по інвалідності відповідно до ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 01 жовтня 2015 року. Вказані позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з 16 квітня 2013 року вона перебуває на обліку в УПФ України в м.Кузнецовськ Рівненської області, правонаступником якого є Володимирецьке обєднане УПФ України Рівненської області, та до 01 квітня 2015 року отримувала пенсію по інвалідності, як інвалід ІІІ групи, призначену відповідно до ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Згідно з доводами позивачки з 01 квітня 2015 року після набуття чинності ОСОБА_3 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (№213-VІІІ від 02 березня 2015 року) їй призупинено виплату пенсії у звязку з тим, що вона працювала на посаді, яка відноситься до посади державного службовця. ОСОБА_1 зазначила в позовній заяві, що з 1995 року вона працює в УПФ України в м.Кузнецовськ Рівненської області, з 30 січня 2014 року на посаді начальника відділу виконання бюджету, бухгалтерського обліку та звітності, а з 01 липня 2015 року на посаді головного спеціаліста бюджетно-фінансового відділу. Покликаючись на пункт 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» ОСОБА_3 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (№213-VІІІ від 02 березня 2015 року), відповідно до якого у разі неприйняття до 01 червня 2015 року ОСОБА_3 щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних та на загальних підставах, з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до ОСОБА_3 України «Про державну службу», позивачка стверджує, що з 01 червня 2015 року вона втратила право на призначення пенсії на підставі ОСОБА_3 України «Про державну службу». За таких обставин, згідно з аргументами ОСОБА_1 обмеження щодо тимчасового припинення виплати пенсій державним службовцям з 01 червня 2015 року на неї не поширюються, так як до 01 червня 2015 року не був прийнятий Закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних та на загальних підставах, і відповідно з вказаної дати норми ОСОБА_3 України «Про державну службу» в частині пенсійного забезпечення скасовані, внаслідок чого пенсії за цим законом не призначаються. Позивачка вказала, що з 01 червня 2015 року посада, на якій вона працювала, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених ОСОБА_3 України «Про державну службу», в звязку з чим передбачені ч.1 ст.47 ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати їй пенсії призначеної відповідно до цього закону відпали. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_1 зазначила, що 31 березня 2016 року вона звернулась до відповідача із письмовою заявою про відновлення виплати пенсії, на яку отримала письмову відмову. Такі дії УПФ України в м.Кузнецовськ Рівненської області, правонаступником якого є Володимирецьке обєднане УПФ України Рівненської області, позивачка вважає неправомірними та такими, що порушують її право на соціальний захист та захист права власності, гарантоване ст.46 Конституції України та ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про права та основні свободи людини, ст.ст.22, 58, 68 Конституції України та принцип рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат і державної гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», закріплений в ст.7 наведеного ОСОБА_3.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» №1055 від 16 грудня 2015 року з подальшими змінами управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області та управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області реорганізовано шляхом їх злиття та утворено Володимирецьке обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області.

З огляду на викладену обставину, судом під час розгляду справи ухвалою від 12 вересня 2016 року, занесеною до журналу судового засідання, в порядку ч.1 ст.52 КАС України замінено первинного відповідача УПФ України в м.Кузнецовськ Рівненської області належним відповідачем - Володимирецьким обєднаним УПФ України Рівненської області.

Володимирецьке обєднане УПФ України Рівненської області не визнало позовних вимог ОСОБА_1 про зобовязання вчинити дії щодо відновлення нарахування і виплати раніше призначеної пенсії та подало в суд письмові заперечення проти вказаного адміністративного позову (лист №107/11-02 від 19 квітня 2016 року). Відповідач підтвердив, що з 16 квітня 2013 року позивачка перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію по інвалідності, як інвалід ІІІ групи, призначену відповідно до ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Тимчасове припинення виплати зазначеної пенсії ОСОБА_1 Володимирецьке обєднане УПФ України Рівненської області обґрунтовує ОСОБА_3 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (№213-VІІІ від 02 березня 2015 року) і ОСОБА_3 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (№911-VІІІ від 24 грудня 2015 року). Так, згідно з доводами відповідача ОСОБА_3 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (№213-VІІІ від 02 березня 2015 року) внесено зміни до порядку призначення пенсій за віком на пільгових умовах і за вислугу років, а також тимчасово на період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року встановлено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам незалежно від дати призначення пенсії. При цьому, тимчасовий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам не стосується 4 категорій громадян, а саме: інвалідів І та ІІ групи, інвалідів війни ІІІ групи, учасників бойових дій, членів сімей загиблих (померлих) військовослужбовців (незалежно від виду пенсії та закону, за яким призначена пенсія). Пенсії, призначені відповідно до законодавства України у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсій в порядку та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», «Про статус народного депутата України», не виплачуються виключення складають наукові пенсії). Після звільнення з роботи виплата пенсії поновлюється в раніше встановленому розмірі з дня, наступного за днем звільнення. Володимирецьке обєднане УПФ України Рівненської області також зазначило, що з 01 січня 2016 року ОСОБА_3 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (№911-VІІІ від 24 грудня 2015 року) внесено зміни до ст.37 ОСОБА_3 України «Про державну службу» щодо порядку виплати пенсії працюючим пенсіонерам. Зокрема, ст.37 ОСОБА_3 України «Про державну службу» передбачено, що у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року (крім інвалідів І та ІІ групи, інвалідів війни ІІІ групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 ОСОБА_3 України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне грошове утримання не виплачується. Заперечуючи проти позову ОСОБА_1, відповідач вказав, що положення ОСОБА_3 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (№213-VІІІ від 02 березня 2015 року) не визнані такими, що не відповідають Конституції України, що є компетенцією Конституційного Суду України, тому підлягають до застосування всіма юридичними і фізичними особами, враховуючи, що вони прийняті пізніше, ніж законодавство, за яким призначалалась пенсія позивачки. Таким чином, Володимирецьке обєднане УПФ України Рівненської області стверджує, що не порушувало прав ОСОБА_1 та діяло відповідно до норм чинного законодавства, у звязку з чим вважає, що підстав для поновлення виплати позивачці раніше призначеної пенсії по інвалідності, як інваліду ІІІ групи, призначеної відповідно до ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», - немає. Враховуючи вищенаведене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у звязку з відсутністю доказової бази і їх необґрунтованістю.

У судовому засіданні ОСОБА_1 повністю підтримала позовні вимоги, заявлені до УПФ України в м.Кузнецовськ Рівненської області, правонаступником якого є Володимирецьке обєднане УПФ України Рівненської області, про зобовязання вчинити дії щодо відновлення нарахування і виплати раніше призначеної пенсії з врахуванням уточнень, а саме: просила суд зобовязати відповідача відновити нарахування та виплату їй пенсії по інвалідності відповідно до ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 жовтня 2015 року до 31 березня 2016 року включно. Згідно з доводами позивачки у вказаний період часу без законних підстав їй не нараховувалась і не виплачувалась пенсія по інвалідності, як інваліду ІІІ групи, яка була призначена відповідно до ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 16 квітня 2013 року. Окрім того, ОСОБА_1 вказала, що дії відповідача щодо відмови у відновленні виплати їй пенсії, порушують її конституційні права на пенсійне забезпечення, так як вона є інвалідом і має право на виплату раніше призначеної пенсії по інвалідності.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю не визнала позовні вимоги ОСОБА_1 про зобовязання вчинити дії щодо відновлення нарахування і виплати раніше призначеної пенсії по інвалідності, з підстав і мотивів, викладених у письмових запереченнях. Представник відповідача зазначила, що припинення виплати позивачці пенсії по інвалідності в період часу з 01 квітня 2015 року до 31 грудня 2015 року та з 01 січня 2016 року до 31 березня 2016 року, до дати її звільнення з роботи, зумовлено тим, що остання працювала на посаді державного службовця і мала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених ОСОБА_3 України «Про державну службу». Разом з цим, представник УПФ України в м.Кузнецовськ Рівненської області, правонаступником якого є Володимирецьке обєднане УПФ України Рівненської області, даючи пояснення суду, визнала, що у звязку з неприйняттям до 01 червня 2015 року ОСОБА_3 щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних та на загальних підставах, та скасування норм ОСОБА_3 України «Про державну службу» в частині пенсійного забезпечення, з 01 червня 2015 року ОСОБА_1 не мала права на призначення пенсії по ОСОБА_3 України «Про державну службу». Згідно з доводами представника відповідача УПФ України в м.Кузнецовськ Рівненської області, правонаступником якого є Володимирецьке обєднане УПФ України Рівненської області, діяв, керуючись чинними нормами законодавства, які обмежують право позивачки на отримання пенсії.

Заслухавши пояснення позивачки і представника відповідача, дослідивши та надавши оцінку всім доказам справи в їх сукупності та взаємозвязку, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Володимирецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (правонаступника управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області) про зобовязання вчинити дії щодо відновлення нарахування і виплати раніше призначеної пенсії по інвалідності відповідно до ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 жовтня 2015 року до 31 березня 2016 року включно, є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлено, що з 27 квітня 1995 року до 31 березня 2016 року ОСОБА_1 перебувала на державній службі, працюючи в УПФ України в м.Кузнецовськ Рівненської області, правонаступником якого є Володимирецьке обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, спеціалістом І категорії, головним бухгалтером, заступником головного бухгалтера відділу виконання бюджету, бухгалтерського обліку та контролю за використанням коштів, заступником начальника відділу виконання бюджету, бухгалтерського обліку та контролю за використанням коштів заступником головного бухгалтера, заступником начальника відділу виконання бюджету, бухгалтерського обліку та звітності заступником головного бухгалтера, головним спеціалістом бюджетно-фінансового відділу. 31 березня 2016 року позивачка звільнена з роботи у звязку із реорганізацією за п.1 ст.40 КЗпП України. Дані обставини підтверджуються записами трудової книжки ОСОБА_1 серії БТ-ІІ №5691095 за №6-22.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ №0406585, виданою Рівненською міжрайонною спеціалізованою кардіологічною МСЕК 09 липня 2015 року, позивачка є інвалідом ІІІ групи загального захворювання. Вказана інвалідність ОСОБА_1 встановлена до 01 травня 2017 року.

Із довідки Володимирецького обєднаного УПФ України Рівненської області №1540 від 16 вересня 2016 року слідує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання, як інвалід ІІІ групи і особа, що постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС. Згідно з даною довідкою нарахування і виплата пенсії по інвалідності ОСОБА_1 відповідачем не здійснювалися протягом квітня 2015 року березня 2016 року включно.

Матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 №122442 свідчать, що на підставі заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 24 квітня 2013 року, зареєстрованої 24 квітня 2013 року за №245, протоколом №245 від 24 квітня 2013 року позивачці, яка продовжувала працювати, з 16 квітня 2013 року відповідачем призначено пенсію по інвалідності, як інваліду ІІІ групи внаслідок загального захворювання, відповідно до ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Вказаний вид пенсії ОСОБА_1 не змінювала, що підтверджується розпорядженнями відповідача №122442 від 04 червня 2014 року, №122442 від 15 липня 2015 року, №122442 від 05 квітня 2016 року.

31 березня 2016 року позивачка звернулась до УПФ України в м.Кузнецовськ Рівненської області, правонаступником якого є Володимирецьке обєднане УПФ України Рівненської області, із заявою про відновлення з 01 червня 2015 року виплати їй пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мотивуючи вимоги своєї заяви тим, що до 01 червня 2015 року Закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, вказаний у п.5 розділу ІІІ «Прикінцевих положень» ОСОБА_3 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (№213-VІІІ від 02 березня 2015 року), не прийнятий і з вказаної дати втратили чинність норми ОСОБА_3 України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і пенсії за цим законом не призначаються. ОСОБА_1 вказувала в заяві, що з 01 червня 2015 року посада, на якій вона працювала, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених ОСОБА_3 України «Про державну службу», у звязку з чим передбачені ОСОБА_3 України №1058 підстави для невиплати їй пенсії, призначеної відповідно до цього ОСОБА_3 відпали і з 01 червня 2015 року перешкоди для виплати пенсії відсутні.

Розглянувши дану заяву позивачки, УПФ України в м.Кузнецовськ Рівненської області, правонаступником якого є Володимирецьке обєднане УПФ України Рівненської області, листом №811/Я-46 від 31 березня 2016 року відмовило ОСОБА_1 у відновленні виплати їй пенсії по інвалідності, покликаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (№213-VІІІ від 02 березня 2015 року) і Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (№911-VІІІ від 24 грудня 2015 року).

Проте такий висновок відповідача суперечить нормам національного та міжнародного права та порушує права позивачки на пенсійне забезпечення.

Так, 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (№213-УІІІ від 02 березня 2015 року), пунктом 2 розділу 1 якого внесені зміни в ст.47 ОСОБА_3 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно яких: тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів 1 та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 ОСОБА_3 України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього ОСОБА_3, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього ОСОБА_3 поновлюється.

Таким чином, на підставі вказаного закону, з 01 квітня 2015 року позивачці було припинено виплату пенсії по інвалідності.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» ОСОБА_3 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (№213-VIII від 02 березня 2015 року), у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до ОСОБА_3 України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» ОСОБА_3 №213-VIII від 02 березня 2015 року закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року не прийнятий, то у зв'язку з цим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми ОСОБА_3 України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення, і відповідно пенсія згідно даного ОСОБА_3 не призначається.

За таких обставин, особам, які підпадають під дію ОСОБА_3 України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до ОСОБА_3 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01 червня 2015 року посада, на якій працювала позивачка, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених ОСОБА_3 України «Про державну службу», у зв'язку з чим підстави для невиплати позивачці пенсії, призначеної відповідно до цього ОСОБА_3, відпали, і з 01 червня 2015 року перешкоди для виплати ОСОБА_1 вказаної пенсії відсутні.

З врахуванням наведеного, позивачка ОСОБА_1 втратила право на отримання так званої «спеціальної» пенсії, у зв'язку з чим на неї не поширюються положення законодавства щодо заборони одночасного отримання пенсії та заробітної плати, і відмова відповідача відновити виплату пенсії протягом 2015 року є необгрунтованою.

Будь-яких доводів у спростування вищевикладених обставин відповідачем не наведено та доказів не надано.

01 січня 2016 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (№911-VIII від 24 грудня 2015 року).

До абзацу другого частини першої статті 47 ОСОБА_3 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» були внесені зміни, якими з 01 січня 2016 року встановлено, що тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 ОСОБА_3 України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Однак, статтею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 7 ОСОБА_3 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» закріплено основоположні принципи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування серед яких є рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат і державна гарантія реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

У відповідності з ст.8 ОСОБА_3 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим ОСОБА_3 та досягли встановленого цим ОСОБА_3 пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього ОСОБА_3, та інші особи, передбачені цим ОСОБА_3; особи, яким до дня набрання чинності цим ОСОБА_3 була призначена пенсія відповідно до ОСОБА_3 України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за ОСОБА_3 України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим ОСОБА_3, - члени їхніх сімей. Право на отримання довічної пенсії та одноразової виплати за рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування мають застраховані особи і члени їхніх сімей та/або спадкоємці на умовах та в порядку, визначених цим ОСОБА_3. Особи, які не підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, але добровільно сплачували страхові внески в порядку та розмірах, встановлених законом, до солідарної системи та/або накопичувальної системи пенсійного страхування, мають право на умовах, визначених цим ОСОБА_3, на отримання пенсії і соціальних послуг за рахунок коштів Пенсійного фонду та/або отримання довічної пенсії чи одноразової виплати за рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим ОСОБА_3, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи інших людей.

Згідно статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, згідно статті 17 ОСОБА_3 України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Судом встановлено, що позивачку позбавлено пенсії у порушення вимог та положень статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі по тексту Конвенції) в поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу, з огляду на таке.

Відповідно до Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожній людині, яка знаходиться під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі 1 цієї Конвенції.

Стаття 14 Конвенції передбачає, що здійснення прав і свобод, викладених у цій Конвенції, гарантується без будь-якої дискримінації за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного або соціального походження, належності до національних меншин майнового стану, народження або інших обставин.

Водночас, всупереч статті 14 Конвенції, яка гарантує рівність у здійсненні основних свобод, позивачці з огляду на її рід занять припинено виплату пенсії в той час як без будь-якого об'єктивного і розумного обґрунтування виплата такої ж пенсії проводиться іншим особам, які перебувають в однаковому із позивачем положенні, однак мають інший рід занять. Виплата такої пенсії не зупинена іншим особам, які працюють в інших сферах та секторах державного впливу та економіки.

Таким чином, має місце вочевидь наявне запровадження дискримінації відносно позивачки при здійсненні останньою права на мирне володіння майном та отримання призначеної пенсії.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Пічкур проти України» №10441/06 від 7 лютого 2014 року (пункти 48-49) зазначив, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об'єктивного та розумного обґрунтування (див. рішення у справі «Вілліс проти Сполученого Королівства» (Willis v. the United Kingdom), заява №36042/97, n.48, ECHR 2002-IV).

Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об'єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю. Договірна держава користується свободою розсуду при визначенні того, чи та якою мірою відмінності в інших схожих ситуаціях виправдовують різне ставлення (див. рішення від 21 лютого 1997 року у справі «ОСОБА_4 проти Нідерландів» (Van Raalte v. the Netherlands), n.39, Reports 1997-1).

Також Європейський суд з прав людини в даному рішенні зазначив, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу Конвенції (Париж, 20.ІІІ.1952) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 18 Конвенції обмеження, які дозволяються нею щодо згаданих прав та свобод, можуть застосовуватися тільки з тією метою, з якою вони передбачені.

Надбавки, доплати та пенсії є майном в контексті тлумачення Європейським Судом з прав людини статті 1 Протоколу 1 до Європейської конвенції з прав людини поняття майно, оскільки існує у вигляді вимог, стосовно яких позивачка наводить доводи, що вона має принаймні законне сподівання (яке ґрунтується на законодавчій нормі) на набуття права володіння. Таке сподівання виникло у позивачки з моменту призначення пенсії по інвалідності на підставі ОСОБА_3 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та набуття права на її виплату з часу призначення пенсії.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (рішення у справі «Хонякіна проти Грузії» (Khoniakina v. Georgia), №17767/08, пункт 72, від 19 червня 2012 року). Бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших, актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу (рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v.Ukraine №68385/10 та 71378/10 від 26 вересня 2014 pоку).

Таким чином, запроваджені ОСОБА_3 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (№911 -VIII від 24 грудня 2015 року) та ОСОБА_3 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (№213-VIII від 02 березня 2015 року) тимчасові обмеження щодо виплати пенсії особам, що працюють на посадах та на умовах, передбачених законом України «Про державну службу» суперечать статті 14, статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо дискримінації при виплаті пенсії в залежності від роду занять та позбавленні права на належне майно у формі призначених пенсійних виплат, статтям 22, 46, 58 Конституції України щодо недопустимості звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод в тому числі і в сфері соціального захисту та пенсійних виплат, основоположним принципам, закріпленим у ОСОБА_3 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо рівноправності застрахованих осіб при отриманні пенсійних виплат.

Відповідно до роз'яснень, наведених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію в тому разі, коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (Рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99, від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004).

Враховуючи наведені обставини, на підставі ст.ст.22, 46, 58, 68 Конституції України, ст.ст.7, 8 ОСОБА_3 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.17 ОСОБА_3 України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, керуючись ч.1 ст.2, ч.ч.1-3 ст.8, ч.ч.4, 6 ст.9, ч.ч.1, 2 ст.11, ч.ч.1, 2 ст.71, ч.1 ст.158, ст.159, ч.ч.1-3 ст.160, ст.ст.161-163, ч.ч.1, 2 ст.186, п.1 ч.1 ст.256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Володимирецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (правонаступника управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області) про зобовязання вчинити дії щодо відновлення нарахування і виплати раніше призначеної пенсії задоволити повністю.

Зобовязати Володимирецьке обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області (правонаступника управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області) відновити нарахування і виплату ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії по інвалідності з 01 жовтня 2015 року до 31 березня 2016 року включно.

Постанова суду в частині присудження ОСОБА_1 пенсійних виплат у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Володимирецькому обєднаному управлінню Пенсійного фонду України Рівненської області (правонаступнику управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області) подати до Кузнецовського міського суду Рівненської області звіт про виконання даної постанови в місячний строк в частині негайного виконання з дня одержання її копії, а в іншій частині постанови з дня набрання законної сили.

На постанову суду до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Кузнецовський міський суд Рівненської області може бути подана апеляційна скарга з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий суддя О.І.Горегляд