Справа № 295/14298/16-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Полонець С.М.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
ПОСТАНОВА
іменем України

"07" березня 2017 р. Справа № 295/14298/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

представника Позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "13" грудня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконними і скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати незаконним і скасувати пункт 5 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов"язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 03.06.2016 року №45 в частині рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи внаслідок травми, пов"язаної з виконанням ним обов"язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов"язку - у розмірі меншому 200 кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення позивачу інвалідності 2 групи - 04.02.2014 року, з урахуванням проведених виплат, в сумі 13355 грн. 00 коп.; зобов"язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, як інваліду 2 групи, внаслідок травми, пов"язаної з виконанням ним обов"язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов"язку у розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення йому інвалідності 2 групи - 04.02.2014 року, з урахуванням проведених виплат, в сумі 229420 грн. 00 коп., відповідно до статей 16 - 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов"язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

На обгрунтування вимог позивач зазначав, що з 04.02.2014 року йому була встановлена 2 група інвалідності внаслідок захворювання, яке пов`язане з проходженням військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про направлення його документів до Міністерства оборони України для прийняття рішення щодо виплати йому одноразової грошової допомоги.

03.06.2016 року комісією з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України (протокол №45) позивачу на виконання рішення суду призначено та Житомирським обласним військовим комісаріатом виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі меншому, ніж встановлено законом чим порушено права позивача.

Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 13 грудня 2016 року позов задоволено.

Визнано незаконним і скасовано пункт 5 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 03.06.2016 року №45 в частині рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням ним обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку - у розмірі меншому 200 кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ОСОБА_1 інвалідності 2 групи - 04.02.2014 року, з урахуванням проведених виплат, в сумі 13355 грн. 00 коп..

Зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як інваліду 2 групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням ним обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку у розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ОСОБА_1 інвалідності 2 групи - 04.02.2014 року, з урахуванням проведених виплат, в сумі 229420 грн. 00 коп., відповідно до статей 16-16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

Визнано протиправним і скасовано наказ Військового комісару Житомирського обласного військового комісаріату від 24.06.2016 року №156 в частині виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням ним обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, у розмірі меншому 200 кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ОСОБА_1 інвалідності 2 групи - 04.02.2014 року, з урахуванням проведених виплат, в сумі 13355 грн. 00 коп..

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як інваліду 2 групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням ним обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку у розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ОСОБА_1 інвалідності 2 групи - 04.02.2014 року, з урахуванням проведених виплат, в сумі 229420 грн. 00 коп., відповідно до статей 16-16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, Відповідачем у справі подано до суду апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просили скасувати зазначену постанову та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України і звільнений в запас наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 17.08.1996 року №0390 за станом здоров`я та згідно за наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.09.1996 року №172 виключений зі списків особового складу військової частини.

У свідоцтві про хворобу військово-лікарської комісії військової частини 33182 від 18.06.1996 року №163 встановлено, що отримана позивачем травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

28.10.1997 року Житомирською міською медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлено 3 групу інвалідності, яка настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

27.05.1999 року позивачу виплачено страхове відшкодування з обов`язкового особистого страхування військовослужбовців Міністерства оборони України в сумі 825,00 грн..

04.06.2014 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлено 2 групу інвалідності довічно з 04.02.2014 року, яка настала внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Частиною 2 статті 16 вищезазначеного закону визначено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Нормативними актами, якими врегульовано право позивача на отримання одноразової грошової допомоги є: Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

Згідно частини 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Частиною 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, за п.4 - встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до частини 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.6 Порядку №975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

а) 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону;

б) 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Частиною 2 п.3 Порядку №975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, позивач, як інвалід 2 групи з 04.02.2014 року набув право на отримання одноразової грошової допомоги.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 22.02.2016 року визнано протиправними дії (бездіяльність) Міністерства оборони України щодо відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням йому інвалідності 2 групи з 04.02.2014 року внаслідок травми, пов`язаної з виконанням ним обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку та зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення позивачу, як інваліду 2 групи, одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 з урахуванням раніше виплаченої суми страхового відшкодування з обов`язкового особистого страхування військовослужбовців.

Рішенням Міністерства оборони України оформленим протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 03.06.2016 року №45 позивачу протиправно призначено одноразову грошову допомогу як інваліду 2 групи з 04.02.2014 року у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб виходячи з прожиткового мінімуму на дату встановлення позивачу інвалідності саме 3 групи - 28.10.1997 року в сумі 14180 грн. 00 коп. та здійснено виплату з урахуванням раніше виплаченої страхової суми за державним особистим страхуванням (825 грн.) в сумі 13355 грн. 00 коп., тобто у розмірі меншому 200-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення йому інвалідності 2 групи з 04.02.2014 року (243600 грн.), встановленого ч.1 ст.16-2 Закону та п. 6 Порядку №975 з урахуванням раніше виплаченої суми державного особистого страхування (825 грн.).

Також наказом Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.06.2016 року №156 позивачу приписано виплатити як інваліду 2 групи з 04.02.2014 року одноразову грошову допомогу в сумі 13355 грн. 00 коп., тобто у розмірі меншому 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого ч.1 ст.16-2 Закону та п.6 Порядку №975 з урахуванням раніше виплаченої суми державного особистого страхування (825 грн.). При цьому зазначений наказ військкомату посилань на рішення МО України від 03.06.2016 року не містить.

24.06.2016 року Житомирський обласний військовий комісаріат виплатив позивачу одноразову грошову допомогу в сумі 13355 грн..

Таким чином, відповідачами порушено право позивача на соціальний захист та отримання у належному розмірі грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності 2 групи з 04.02.2014 року, яка настала внаслідок поранення, контузії, захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі виходив з помилковості застосування Відповідачем механізму обрахування суми одноразової грошової допомоги позивачу та в своєму рішенні визначив конкретну суму - 229420 грн. 00 коп. яку повинен отримати позивач, як різницю між отриманою сумою одноразової грошової допомоги - 13355 грн.00 коп. та сумою, яка підлягала б виплаті відповідно до Порядку від 25.12.2013 № 975.

При цьому, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що у відповідності до п.2 ч.2 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин. Згідно зі Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим. Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади за даних обставин. Зважаючи на викладене, а також беручи до уваги те, що відповідач наділений дискреційними повноваженнями з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги або прийняття рішення про відмову у їх видачі, то суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зобов`язання Міністерства оборони України донарахувати для виплати одноразової грошової допомоги як інваліду 2-ї групи з 04.02.2014 року, з урахуванням проведених виплат, відповідно до статей 16-16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов"язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975. Що ж до визначення в судовому рішенні конкретної суми грошової допомоги то остання підлягає виключенню.

Відповідно до п.1 ст.201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає з необхідне постанову Богунського районного суду від 13 грудня 2016 року змінити, виключивши з третього та п`ятого абзаців її резолютивної частини словосполучення: "у сумі 229420 грн. 00 коп".

Щодо питання предметної підсудності викладеного в апеляційній скарзі, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.18 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно п.1 ч.2 ст.18 Кодексу адміністративного судочинства України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Згідно ч.4 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

З позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини виникли з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги внаслідок встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби.

Законом, що визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Також ці відносини регулює Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Згідно частини 1 ст.16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з п.4 ч.2 ст.16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 4) встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Оскільки одноразова грошова допомога, виплата якої передбачена ч.4 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" відноситься до соціальних виплат, то даний спір належить розглядати місцевим загальним судом, як адміністративним в порядку, встановленому КАС України.

Зазначена позиція також викладена в ухвалах ВАСУ від 02.11.2016 року № 806/4909/15 (К/800/5741/16), від 29.06.2016 року №816/2069/15 (К/800/51948/15).

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не допущено порушення предметної підсудності.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково, постанову Богунського районного суду м. Житомира від "13" грудня 2016 р. змінити, виключити з третього та п`ятого абзаців її резолютивної частини словосполучення: "у сумі 229420 грн. 00 коп".

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "09" березня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - відповідачу/відповідачам: Міністерство оборони України проспект Повітрофлотський,6,м.Київ,03168 Житомирський обласний військовий комісаріат вул. С.Параджанова,4,м.Житомир,10001

Міністерству оборони України центральний територіальний юридичний відділ, Панасюк В.М. вул.Замостянська, 23, м.Вінниця, 21001 - ,