Справа № 824/490/16-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/490/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Левицький В.К.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

01 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до прокуратури Чернівецької області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії прокуратури Чернівецької області щодо не нарахування та невиплати йому заробітної плати за період з 01.07.2015 р. по 01.12.2015 р. відповідно до вимог ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" неправомірними; зобов`язати прокуратуру Чернівецької області провести з ним за період з 01.07.2015 р. по 01.12.2015 р. перерахунок заробітної плати (враховуючи усі надбавки, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, а також відпускних, допомоги на оздоровлення, лікарняних) відповідно до вимог ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" та виплатити йому її з врахуванням вже здійснених виплат за цей період.

Відповідно до постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовну заяву в повному обсязі.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, наказом № 664-к від 27.11.2015 р. позивача звільнено з посади прокурора Герцаївського району Чернівецької області у зв`язку із поданням заяви про дострокове припинення повноважень на адміністративній посаді з 01 грудня 2015 р. за власним бажанням та з органів прокуратури (п. 1 ч. 1 ст. 41, п. 7 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру").

Із розрахункових листів, наявних в матеріалах справи, вбачається, що позивачу нарахована заробітна плата:

- за липень 2015 р. в сумі 10301, 86 грн., з яких: оклад 2080,00 грн., за доплата класний чин 135,00 грн., доплата за вислугу років 886,00 грн., доплата за секретність 208,00 грн., щомісячна премія 3697,01 грн., індексація 917,15 грн., надбавка за ОВР 2170,70 грн., за використання іноземної мови 208,00 грн.;

- за серпень 2015 р. в сумі 10289,96 грн., з яких: оклад 1560,00 грн., доплата за класний чин 101,25 грн., за вислугу років 664,50 грн., оплата відпусток по календарним дням 1923,70 грн., за секретність 156,00, щомісячна премія 3412,62 грн., індексація 687,86 грн., надбавка за ОВР 1628,03 грн., за використання іноземної мови 156,00 грн.;

- за вересень 2015 р. в сумі 10150,14 грн., з яких: оклад 1323,64 грн., доплата за класний чин 85,91 грн., за вислугу років 563,82 грн., оплата відпусток по календарним дням 3879,70 грн., за секретність 132,86 грн., щомісячна премія 1990,69 грн., індексація 660,31 грн., надбавка за ОВР 1381,35 грн., за використання іноземної мови 132,36 грн.;

- за жовтень 2015 р. в сумі 12180,35 грн., з яких: оклад 2080,00 грн., за класний чин 135,00 грн., за вислугу років 886,00 грн., за секретність 208,00 грн., щомісячна премія 25% 904,86 грн., щомісячна премія 80% - 4550,16 грн., індексація 1037,63 грн., надбавка за ОВР 2170,70 грн., за використання іноземної мови 208,00 грн.;

- за листопад 2015 р. в сумі 27922,59 грн., з яких: оклад 2080,00 грн., доплата за класний чин 135, 00 грн., за вислугу років 886,00 грн., за секретність 208, 00 грн., щомісячна премія 10237, 86 грн., індексація 1037, 63 грн., надбавка за ОВР 2170, 70 грн., за використання іноземної мови 208, 00 грн.;

- за грудень 2015 року в сумі в сумі 33829,42 грн., з яких: оклад - 90,43 грн., доплата за класний чин 5,87 грн., за вислугу років 38,52 грн., разова премія 2080,00 грн., щомісячна премія 364,51 грн., індексація 32,95 грн., надбавка за ОВР 94,38 грн., за використання іноземної мови 09,04 грн., компенсація за невикористану відпустку 31113,72 грн.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів належними засобами доказування правомірність та обґрунтованість своїх дій.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Згідно ст. ст. 8, 13 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР (далі Закон № 108/95) умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з державного бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону. Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяг витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Вимогами ст. 89 Закону 1697-VII передбачено, що фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України.

В силу ст. 90 Закону № 1697-VII фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 23 БК України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 22 БК України передбачено, що для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

З огляду на це, закон про Державний бюджет України регулює відносини у сфері формування та використання фінансових ресурсів, затверджує повноваження органів державної влади здійснювати виконання бюджету. За своєю суттю останній є спеціальним законом, оскільки регламентує специфічну сферу суспільних відносин. Виключно ним визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, їх розмір і цільове спрямування. Дія закону про Державний бюджет України обмежена календарним роком, регулярно здійснюються звіти і контроль за його виконанням. Особливістю цього закону є і те, що при здійсненні бюджетного процесу нормативно-правові акти застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать його положенням.

Абзацом 2 та 3 п. 9 "Прикінцевих положень" Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" № 80-VIII від 28.12.2014 р. встановлено, що Кабінетом Міністрів України затверджується особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2015 рік, а також, що положення ч. 2 ст. 33, ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Отже, Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", як спеціальним законом, який регулює бюджетні відносини, у тому числі й питання заробітної плати працівників органів прокуратури, як таких, що фінансуються з державного бюджету, надано повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір та порядок виплати заробітної плати працівників органів прокуратури.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" від 31.05.2012 р. № 505 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури.

Як зазначено в рішенні Конституційного суду України по справі № 18/183-97 від 03.10.1997 р. конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Таким чином, за наявності декількох законів, норми яких по різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше та лишається діючою на момент протікання правовідносин.

Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 р. № 79-VIII внесено зміни до БК України, розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" якого доповнено п. 26, яким серед іншого встановлено, що норми і положення ст. 81, п.п. 13, 14 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України від 14 жовтня 2014 року "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Разом з тим, Закон України "Про прокуратуру" прийнято 14.10.2014 р. в той час, як Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" прийнято 28.12.2014 р., тобто пізніше. Відтак, саме положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" слід застосовувати в даному випадку, щодо застосування норм і положень ст.81 Закону України "Про прокуратуру" у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Тобто, Бюджетним кодексом України із змінами і Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" по-іншому врегульовувало відносини в частині визначення розміру посадових окладів прокуратури і, враховуючи, що ці закони були прийняті 28.12.2014 р., тобто пізніше, ніж Закон України "Про прокуратуру", то вони мають пріоритет у застосуванні.

Відтак, наведені положення дають підстави для висновку, що відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у відповідному розмірі.

Також слід врахувати, що закон має бути достатньо доступним та передбачуваним щодо наслідків його застосовування, тобто бути сформульованим у спосіб, який дає змогу кожній особі регулювати свою поведінку (принцип юридичної визначеності). В даному випадку застосоване національне законодавство відповідало вимозі щодо передбачуваності на момент його правозастосування.

Як встановлено з розрахункових листів про нараховану заробітну плату, за період липень-грудень 2015 р. прокуратурою Чернівецької області заробітна плата нараховувалась позивачу виходячи з посадового окладу, який передбачений діючим законодавством, а саме постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" від 31.05.2012 р. № 505.

Статтею 81 Закону 1697-VII визначено, що заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов'язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

В розрахункових листах, що містяться матеріалах справи, за період з липня по грудень 2015 р., зазначено нарахування помісячно (оклад, доплата за класний чин, преміювання, індексація доходів, надбавка за ОВР, матеріальна допомога на оздоровлення, оплата відпусток по календарним дням та компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога) та утримання (ЄСВ, податок з доходу, профвнески, військовий збір, виплата авансу та заробітної плати та виплати за позачерговий період, різні утримання).

При цьому, позивач вважає, що їх розрахунок має бути здійснено на підставі встановленого розміру заробітної плати ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" - 10 мінімальних заробітних плат.

Вказану позицію позивача, суд не бере до уваги, оскільки положення Закону України "Про Державний бюджет на 2015 рік" в установленому законодавством порядку неконституційними не визнано, а прокуратура Чернівецької області при нарахуванні та виплаті заробітної плати позивачу діяла відповідно до вимог Закону України "Про Державний бюджет на 2015 рік" та постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" від 31.05.2012 р. № 505.

Слід зауважити, що не всі соціальні права в Конституції України визначені із зазначенням конкретних обов'язків держави щодо їх забезпечення. Безпосередньому забезпеченню і судовому захисту підлягають лише ті конституційно чи законодавчо закріплені соціальні права, стосовно яких Конституцією України або чинним законодавством передбачено конкретні позитивні дії держави. Визначені ж у цілому соціальні права реалізуються за наявності у держави відповідних економічних ресурсів.

Так, реалізація положень Закону 1697-VII є неможливою без внесення відповідних змін до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" від 31.05.2012 р. № 505 та Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік". Однак, такі зміни з незалежних від відповідача причин протягом спірного періоду не були внесені.

Отже, відповідач не допустив порушень законодавства при нарахуванні та виплаті позивачу заробітної плати за період липень-грудень 2015 р.

Крім того, відповідно до рішення Конституційного ОСОБА_1 України від 25.01.2012 р. № 3-рп/2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень ст. 1, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 95, ч. 2 ст. 96, п.п. 2, 3, 6 ст. 116, ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 129 Конституції України, п. 5 ч. 1 ст. 4 Бюджетного кодексу України, п. 2 ч. 1 ст. 9 КАС України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави.

Так само, вказаним рішенням Конституційного ОСОБА_1 України вирішено, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Принцип законності передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Також, згідно рішення Конституційного ОСОБА_1 України від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011 у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що відповідач діяв в межах та спосіб, передбачений діючим на час виникнення правовідносин законодавством, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, що мають значення для її вирішення та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку встановленому ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4