Справа № 126/2198/16-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2017-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 126/2198/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Хмель Р.В.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

03 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Курка О. П. Білоуса О.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Шклярука Д.В.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 12 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Бершадського районного суду Вінницької області з позовом до Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 12 січня 2017 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 12 січня 2017 року - без змін.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, однак на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, який прибув в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є працюючим пенсіонером з 2008 року (пенсія по інвалідності) та з 2013 року отримує пенсію за віком в Бершадському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України на підставі Законів України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів».

На час призначення йому пенсії за віком він працював і працює зараз редактором газети «Бершадський край».

23.09.1997 року був прийнятий Закон України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», яким пенсійне забезпечення журналістів прирівняне до державного службовця. Тому при призначенні пенсії позивачеві застосовані норми, методика та порядок нарахування пенсії як державному службовцю у відповідності до Закону України «Про державну службу», що узгоджується із ст.16 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» та Постановою КМУ від 15.03.1999 № 377 «Порядок оплати праці журналістів державних і комунальних засобів масової інформації», якою посадові оклади журналістів визначаються згідно з переліком посад журналістів державних і комунальних засобів масової інформації, які прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів секретаріату відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

16.08.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про повідомлення про причини не виплати йому пенсії з 01.04.2015 року по даний час.

Листом від 1 вересня 2016 року ОСОБА_2 повідомлено, що виплату пенсії припинено на підставі абз.3 ч. 1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки він займає посаду , яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

Виплата пенсії була припинена з 01 квітня 2015 року, оскільки згідно зі статтею 27 Закону України «Про державну службу», яка набрала чинності з 01 квітня 2015 року, тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» , пенсії призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо зупинення пенсії позивачу є неправомірними, оскільки не відповідають вимогам Закону України.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції і вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» від 23 вересня 1997 року №540/97 (далі - Закон №540/97) при нарахуванні пенсії журналісту державного або комунального засобу масової інформації застосовуються норми, методика та порядок нарахування пенсії державному службовцю.

Згідно з ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

01 Квітня 2015 року набрав чинності Закон України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який було внесено зміни до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, а саме частину четверту викладено в наступній редакції:

«Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Як вбачається з матеріалів справи, з часу призначення пенсії (з 2013 року пенсія за віком) по теперішній час позивач працює на посаді редактора районної газети "Бершадський край", тобто обіймає посаду, яка дає право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

Враховуючи, що Законом України «Про державну службу» передбачено обмеження виплати пенсії в період роботи не лише на посадах, що безпосередньо віднесені до державної служби, а й на тих, що дають право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», у період роботи на посаді журналіста державного/комунального засобу масової інформації пенсія не виплачується.

Дана правова позиція також висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 27 квітня 2016 року у справі № К/800/11741/16.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав, свобод та інтересів осіб.

Тобто, обов'язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв правомірно, а тому доводи позивача про те, що припинення виплати йому пенсії є незаконним, колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової, про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області задовольнити повністю.

Постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 12 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволені позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 09 березня 2017 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Курко О. П. Білоус О.В.