Справа № 133/2841/16-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 133/2841/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Слободяний О.Є.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

01 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання провести перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

23 грудня 2016 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Козятинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, в якому просив:

-визнати протиправними дії Козятинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії за вислугу років та її обмеження;

-зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Заставнівському районі здійснити з 01.01.2016 року перерахунок та виплату ОСОБА_3 пенсії з розрахунку 90% від суми заробітної плати в розмірі, згідно довідки прокуратури Вінницької області №18/271 від 01 листопада 2016 року, виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії; допустити постанову суду до негайного виконання.

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17 січня 2017 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, внаслідок чого висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити її з підстав, викладених в ній.

Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи в суді апеляційної інстанції був повідомлений вчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачу з 01.08.2002 року призначено пенсію за вислугу у розмірі 90% суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на підставі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру".

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів" з 01 грудня 2015 року збільшено заробітну плату працівникам прокуратури, що є підставою для перерахунку пенсії і не визначає відсотки заробітку з якого призначається пенсія, а визначає розмір заробітної плати.

04 листопада 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії з врахуванням довідки про заробітну плату та у звязку із підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам у розмірі 90% від середньомісячного заробітку.

ОСОБА_4 обєднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області №36-С-8 від 08 листопада 2016 року повідомило позивача, що перерахунок пенсії проводився відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" та Постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року "Про упорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури", пенсію було перераховано, виходячи з 80% розміру заробітної плати. Сума пенсії складала 4084,09 грн, що є більшим за розмір пенсії, яку отримував позивач до перерахунку та відмовило у перерахунку пенсії позивачу, обґрунтувавши відмову тим, що відповідно до положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення" №213 від 02 березня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються або перераховуються, відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Позивач, не погоджуючись з відмовою відповідача у перерахунку пенсії, звернувся з позовом до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції, яка діяла до 01.01.2015), призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII (набрав чинності з 1 квітня 2015 року), у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

За приписами пп. 1 п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII, який набрав чинності з 15 липня 2015 року (далі - Закон №1697-VII), визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1.

Аналіз наведених вище норм свідчить, що положення ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які визначали умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати, втратили чинність з дня набрання чинності Законом № 1697-VII, а саме, з 15 липня 2015 року.

Тобто, на час підвищення посадових окладів працівникам прокуратури постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" № 1013 від 09.12.2015 (набрала чинності з 01 грудня 2015 року), та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зазначена норма втратила чинність.

Відтак, судом першої інстанції було невірно вирішено питання дії закону в часі, а отже суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про неправомірність дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії.

З урахуванням норм діючого законодавства та обставин справи, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, що при перерахунку пенсії позивачу відповідач повинен був керуватися ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції, що діяла на час призначення пенсії ).

Згідно ч. 20 ст. 86 Закону України " Про прокуратуру" (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При вирішенні спірних правовідносин колегією суддів також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні "Великода проти України" від 03 червня 2014 року, в якому суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. У п. 2.2 вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) (254к/96-ВР ). У Рішенні від 2 березня 1999 року №2-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції безпідставно задоволено позовні вимоги позивача та визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії, оскільки Кабінетом Міністрів України не передбачено підстав, порядку реалізації та обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач здійснював свої дії в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області задовольнити повністю.

Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання провести перерахунок пенсії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 07 березня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6