Справа № 815/3885/16     
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3885/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року м. Одеса

Колегія Одеського окружного адміністративного суду у складі: головуючого судді Бутенко А.В., суддів Андрухів В.В., Вовченко О.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Міністерства аграрної політики та продовольства України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов від 05 липня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулось Міністерство аграрної політики та продовольства України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов від 05 липня 2016 року.

Сторони у судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 96-98).

Від представника позивача, 06.02.2017 року, 08.02.2017 року 16.02.2017 року, надходило клопотання про розгляд справи за відсутності представника (а.с. 99). Представник відповідача повідомлявся про день,час та місце розгляду справи належним чином (а.с.93), але у судове засідання не зявився, клопотань не надходило.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

Відповідач, згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та згідно ст.ст. 3, 5 цього ж Закону здійснює повноваження щодо примусового виконання виконавчих документів в порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право оскаржити рішення, дії чи бездіяльність органу державної виконавчої служби. Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до суду. Тому на підставі п. 1 ч. 2 ст. 17, ст.ст. 104, 181 КАС України, рішення органу державної виконавчої служби позивач може оскаржити в порядку адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2015 року у справі № 815/6030/15, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2016 року, частково задоволено адміністративний позов Фермерського господарства «Княжиця» (далі - ФГ «Княжиця») до Управління агропромислового розвитку Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області, Міністерства аграрної політики та продовольства України, Управління державної казначейської служби в Татарбунарському районі Одеської області про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинення дій.

Так судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, визнано протиправною бездіяльність Мінагрополітики щодо невиконання дій з виплати ФГ «Княжиця» за бюджетною класифікацією 2801350 «Державна підтримка розвитку хмелярства, закладення молодих садів, виноградників та ягідників і нагляд за ними» у сумі 241 600,00 грн., зобовязано Мінагрополітики вчинити дії щодо виплати ФГ «Княжиця» коштів у сумі 241 600,00. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

21 червня 2016 року на адресу Міністерства аграрної політики та продовольства України, для відома та виконання, надійшла постанова від 13.06.2016 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 51419865 з виконання виконавчого листа № 815/6030/15, виданого 31.03.2016 року Одеським окружним адміністративним судом про зобовязання Мінагрополітики вчинити дії щодо виплати Фермерському господарству «Княжиця» коштів у сумі 241 600,00 грн. (а.с. 8)

29 червня 2016 року Мінагрополітики на адресу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надіслано лист № 31-4/840 з проханням, відповідно до п. 1 ч. 1 статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про розяснення судового рішення та зупинити виконавче провадження до отримання розяснення постанови Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2015 року у справі № 815/6030/15, оскільки порядок виконання судового рішення є незрозумілим, а тому Мінагрополітики не має можливості належним чином забезпечити виконання зазначеної вище постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження (а.с. 12).

У вказаному листі Мінагрополітики акцентувало увагу на тому, що Мінагрополітики, як головним розпорядником бюджетних коштів і відповідальним виконавцем відповідної бюджетної програми, спрямовані бюджетні кошти на погашення кредиторської заборгованості ФГ «Княжиця», як субєкту господарювання, який займається виноградарством, а також вчинялися дії щодо звернення до Міністерства фінансів України з проханням передбачити кошти на вищезазначені цілі, а отже виконано обовязки, передбачені законодавством України, а за обовязок вчинення дій іншими органами, які не входять до сфери управління Міністерства щодо перерахування вищевказаних коштів, Мінагрополітики відповідальності не несе.

05.07.2016 року, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 винесено постанову про накладення штрафу та про стягнення виконавчого збору від 05.07.2016 серії ВП № 51419865 на Міністерство аграрної політики та продовольства України (а.с. 10-11).

Не погоджуючись з винесеними постановами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1, позивач оскаржує їх у судовому порядку.

Оцінюючи оскаржені рішення суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України та вважає за необхідне позов задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 та ч. 1 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу, стягнення виконавчого збору виключно у випадку, коли боржником рішення не виконане без поважних причин.

Як вбачається із листа Мінагрополітики на адресу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 31-4/840 від 29 червня 2016 року, Мінагрополітики не є органом, який здійснює дії щодо нарахування та виплати коштів по кредитній заборгованості, а лише є розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем відповідної бюджетної програми, тобто спрямовує кошти у регіони, в межах виділених асигнувань, а компенсація та (або) виплата субєктам господарювання здійснених ними витрат, не в ходить до компетенції Міністерства.

Суд погоджується з Позивачем, що Мінагрополітики є розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем відповідної бюджетної програми, проте, як вбачається з цього ж самого листа, 20.11.2012 р. та 27.12.2012 р. Державною казначейською службою України зареєстровано та взято на облік, спрямовану Мінагрополітики вказану суму коштів для погашення кредиторської заборгованості, отже ДКС України отримано зазначені кошти. Крім того, Позивач звертався до Міністерства фінансів з проханням передбачити кошти на вищезазначені цілі з листами від 23.01.2015 року, 18.05.2015 року та 05.06.2015 року.

Проте, Постанова у справі № 815/6030/15 була прийнята Одеським окружним адміністративним судом 18 грудня 2015 року, та залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2016 року, тобто вищезазначені дії вчинені Позивачем до винесення судового рішення у справі № 815/6030/15 та до відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа.

Крім того, Позивачем,будь яких інших доказів того, що він звертався з аналогічними листами до Міністерства фінансів, або вчиняв інші дії на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.06.2016 серії ВП № 51419865 з виконання виконавчого листа № 815/6030/15, виданого 31.03.2016 року Одеським окружним адміністративним судом про зобовязання Мінагрополітики вчинити дії щодо виплати Фермерському господарству «Княжиця» у сумі 241 600,00 грн.,або після винесення постанов про накладення штрафу та про стягнення виконавчого збору від 05.07.2016 року, суду не надані.

У листі також було зазначено, що порядок виконання судового рішення є незрозумілим, однак доказів звернення Позивача до суду із відповідними заявами щодо розяснення судового рішення, починаючи з дня отримання ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2016 року суду також не надано. Крім того, посилання у цьому листі на п.1 ч.1 ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» є помилковим, оскільки на час виникнення спірних правовідносин цією нормою передбачено повернення виконавчого документа до суду, який його видав.

Таким чином, Позивачем не вчинено жодної дії щодо виплати Фермерському господарству «Княжиця» коштів у сумі 241 600,00 грн. на пропозицію, викладену у постанові про відкриття виконавчого провадження, яку отримано 21.06.2016 року, тому постанови про стягнення виконавчого збору та про накладення штрафу від 05.07.2016 року винесені правомірно.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з приписів законодавства України, оцінивши докази, які є у справі, у межах позовних вимог, суд дійшов висновку, що адміністративний позов Міністерства аграрної політики та продовольства України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов від 05 липня 2016 року, не пілягає задоволенню.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені.

Керуючись ст.ст. 94,158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Міністерства аграрної політики та продовольства України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов від 05 липня 2016 року відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Бутенко А.В.

Суддя Андрухів В.В.

Суддя Вовченко О.А.