Справа № 820/7191/16
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"01" березня 2017 р. № 820/7191/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонов М.О., розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування арешту та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 Миколавна, звернулася до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати арешт, накладений на все нерухоме майно ОСОБА_1 постановою АА №594487 від 23.08.2008 року ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області; також в разі неможливості скасувати арешт - звільнити з-під арешту все майно, що належить на праві власності ОСОБА_1, накладеного АА №594487 від 23.08.2008 року ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що під час оформлення спадщини їй стало відомо від державного нотаріуса Зміївської державної нотаріальної контори про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис від 05.05.2008 року про накладення арешту на все належне ОСОБА_1 майно на підставі заяви ВДВС Зміївського РУЮ від 05.05.2008 р. № 70/2008 та постанови АА № 549487 від 23.04.2008 р. Запис внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна Зміївською державною нотаріальною конторою. 12.10.2009 року було завершено виконавче провадження за яким було винесено постанову про арешт, але на сьогоднішній день арешт на належне позивачці майно не скасовано, у зв'язку з чим позивачка звернулась до суду з вимогою. щодо скасування арешту на все нерухоме майно ОСОБА_1 постановою АА №594487 від 23.08.2008 року ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області.

Позивач надав до суду клопотання про можливість розгляду справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідач в судове засідання не з'явився , про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання, не повідомив.

Відповідно до ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Ці ж наслідки застосовуються у разі повторного неприбуття за таких самих умов відповідача, який не є суб'єктом владних повноважень.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не зявились та є належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, враховуючи положення ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України, потреба заслухати свідка чи експерта відсутня, перешкод для розгляду справи у судовому засіданні немає, а тому суд вважає, що справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами в порядку письмового провадження з огляду на положення ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Як було встановлено судом, з метою оформити свої спадкові права на спадщину , яка залишилась після смерті її матері (1/2 частка квартири АДРЕСА_1) позивачка звернулась до державного нотаріуса Зміївської державної нотаріальної контори, який повідомив їй про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис від 06.05.2008 року про накладення арешту на все належне мені майно, р. № 7135446; підстава заява ВДВС Зміївського РУЮ від 05.05.2008 р., р. № 70/2008, постанова АА № 549487 від 23.04.2008 р. Запис внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна Зміївською державною нотаріальною конторою Харківської області.

11.11.2016 року позивачка звернулась до відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області заявою про надання копій документів, які стали підставою для накладення арешту на належне їй майно.

З відповіді 04-29/В-2/21.12.2016/4105 вбачається, що на виконанні ВДВС Зміївського РУЮ перебувало виконавче провадження про стягнення з позивачки боргу на користь ЗАТ УМЗ, а саме наказ №2-н-683 від 27.11.2005 року, виданий Комінтернівським районним судом м. Харкова. Згідно книгу обліку виконавчих проваджень переданих державному виконавцю, виконавчий документ переданий на виконання 11.04.2008 року та завершено 12.10.2009 р. згідно ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція). Більш детальної інформації ВДВС надати не змогло, оскільки виконавче провадження знищено на підставі п 9.9 про порядок роботи з документами в органах ДВС строк зберігання виконавчих проваджень переданих до архіву складає 3 роки, після чого вони підлягають знищенню.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України "Про державну виконавчу службу" працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Суд також зазначає, що згідно зі ст. 19 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконавче провадження підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 3) судові накази; 4) виконавчі написи нотаріусів; 5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу; 8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; 9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав.

Згідно з п. 5 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 57 Закону України Про виконавче провадження арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до положень ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції Закону, яка діяла з 11.06.2009 року по 27.11.2009 р., тобто на час завершення виконавчого провадження), у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження.

Як встановлено судом, виконавче провадження завершене ще 12.10.2009 року, а від так припиняється чинність арешту майна боржника.

Згідно з п.п. 2, 3 ст. 60 Закону України Про виконавче провадження у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до ч.1 ст.6 Закону України Про виконавче провадження Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України зазначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Судова влада реалізується шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур (частина перша статті 124 Конституції України, частина друга статті 1 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Суд є конституційно визначеним державним інститутом, який правомочний захищати права і свободи людини і громадянина, завданням якого є здійснення правосуддя, забезпечення права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України (стаття 55, розділ VIII Конституції України, стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.

З урахуванням наведених положень чинного законодавства, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та про необхідність вийти за межі позовних вимог заявлених позивачем, а саме шляхом скасування постанови АА №549487 від 23.04.2008 року про накладення арешту на невизначене майно.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку, що оскільки виконавче провадження за яким була винесена постанова про арешт належного позивачці майна є завершеним 12.10.2009 року, то на теперішній час постанова АА№549487 від 23.04.2008 року державного виконавця ВДВС Зміївського РУЮ є такою, що виконана та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування арешту та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати постанову АА №549487 від 23.04.2008 року відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Спірідонов М.О.