Справа № 169/624/16-а,2-а/169/35/16
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року Справа № 876/9875/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Обрізка І.М., Яворського І.О.

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області на постанову Турійського районного суду Волинської області від 21.11.2016 у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд з адміністративним позовом до УПФ України в Турійському районі з вимогами про визнання дій відповідача протиправними та провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.37 -1 Закону України «Про державну службу» в редакції на момент призначення пенсії, на підставі листа (довідки) Турійської районної державної адміністрації Волинської області від 20.10.2016 № К-471, виходячи з розрахунку 80 % від суми заробітку працюючого державного службовця відповідної посади та рангу, починаючи з 01.12.2015.

Постановою Турійського районного суду Волинської області від 21.11.2016 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії та зобовязано перерахувати та виплачувати з 01.11.2016 ОСОБА_2 пенсію державного службовця відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», чинної на день призначення пенсії, в розмірі 80% заробітної плати у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям згідно з Постановою КМ України №1013 від 09.12.2015 року на підставі довідки Турійської РДА Волинської області від 20.10.2016 № К-471. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу. Вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, оскільки при його прийнятті суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, що стало причиною порушення норм матеріального та процесуального права та призвело до неправильного вирішення спору, а тому просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено з урахуванням встановленого судом першої інстанції, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлiннi Пенсiйного Фонду України в Турійському районі Волинської області з 17 березня 2014 року та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу».

27.10.2016 позивач звернувся до УПФ України в Турійському районі з заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям, долучивши до заяви довідку Турійської РДА Волинської області від 20.10.2016 № К-471.

Листом від 04.11.2016 за № 15/К-01 УПФ в Турійському районі повідомлено позивачу, що йому відмовлено у перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям з мотивів відсутності законодавчих підстав для перерахунку пенсії у зв'язку з прийняттям Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII та невизначенням порядку перерахунку пенсій державних службовців, яким пенсія призначена згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що станом на момент призначення позивачу пенсії законодавством було встановлено право осіб, яким призначена пенсія згідно Закону України «Про держану службу», на її перерахунок у разі підвищення складових заробітної плати, в тому числі посадового окладу, працюючих державних службовців.

Виходячи з приписів ст. 22 та ч.1 ст. 58 Конституції України суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії і при такому перерахунку мають застосовуватися норми, що визначали умови та порядок перерахунку пенсії, які діяли на момент її призначення позивачу.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, що свідчить про неповне з'ясування обставин справи та порушення норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 37 Закону України «Про державну службу», в редакції, чинній на момент призначення позивачці пенсії, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від суми їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно з частиною четвертою статті 37 Закону України «Про державну службу», в редакції, чинній на момент призначення позивачці пенсії, за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу», в редакції, чинній на момент призначення позивачці пенсії, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

З метою вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії Кабінет Міністрів України 31 травня 2000 року прийняв постанову № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітної плати для обчислення пенсії», згідно з пунктами 4 та 5 якої, в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року № 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», за винятком працюючих, визначається на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсії провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

В подальшому вказані правові норми зазнали змін як щодо права особи на отримання пенсії, так і щодо її розміру у відсотках до заробітку та порядку її призначення та перерахунку.

Так, з 1 січня 2015 року стаття 37-1 Закону України «Про державну службу» була чинною в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України», згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 змін, що вносились до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набрала чинності 15 грудня 2015 року, у постанові Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітної плати для обчислення пенсії» пункт 4 виключено, абзац перший пункту 5 викладено в такій редакції: «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Тому, з 1 січня 2015 року в Законі України «Про державну службу», а з 15 грудня 2015 року в постанові Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітної плати для обчислення пенсії» відсутні норми, які б регламентували умови та порядок перерахунку пенсій державним службовцям.

Крім того, з 1 травня 2016 року набрав чинності новий ОСОБА_3 України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - ОСОБА_3 № 889-VIII), яким встановлено інші правила щодо пенсійного забезпечення державних службовців.

Зокрема, згідно із статтею 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який не містить норм щодо перерахунку пенсій, аналогічних тим, що втратили чинність.

Також, з 1 квітня 2015 року набрав чинності ОСОБА_3 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII (далі ОСОБА_3 № 213-VIII), пунктом п'ятим Прикінцевих положень якого передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-XII

ОСОБА_3 № 213-VIII чинний, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-XII.

Вирішуючи питання застосування вказаних вище норм права у часі, апеляційний суд зазначає, що правовідносини щодо перерахунку пенсій регулюються нормами права, чинними на момент виникнення права на такий перерахунок.

Позивач вважає, що право на перерахунок пенсії виникло у зв'язку із підвищенням заробітної плати згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Враховуючи те, що на момент коли, як вважає позивач, виникло право на перерахунок пенсії, в законодавстві були відсутні норми, які б регламентували умови та порядок проведення такого перерахунку, у відповідача не було правових підстав для здійснення її перерахунку.

Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються і на питання допустимості зменшення соціальних витрат, про що зазначено в рішенні цього суду від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії».

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно зясовано обставин справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області задовольнити.

Постанову Турійського районного суду Волинської області від 21.11.2016 у справі № 169/624/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді І.М. Обрізко

ОСОБА_4

Повний текст виготовлено 07.03.2017р.