Справа № 596/2473/16-а
Суддя: Лисюк І. О.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 596/2473/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2017 р.

Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Лисюк І.О.

при секретарі: Федорів О.П.

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача Мальського Б.О., Хомети Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Васильковецької сільської ради, третя особа: Відділ Держгеокадастру у Гусятинському районі про визнання незаконним рішення сесії сільської ради, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом. У позовній заяві позивач посилається на те, що з 1997 року і по даний час вона, добросовісно, відкрито і безперервно користується земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, площею 0,45 га, яка розташована на території Васильковецької сільської ради, в межах села Чабарівка (урочище «Біля Гусятина»).

Зазначена земельна ділянка була передана їй, як працівнику центральної районної аптеки №33, разом із іншими працівниками підприємств, установ та організацій смт. Гусятина, для ведення підсобного господарства на підставі рішення 9 сесії 22 скликання Чабарівської сільської ради «Про передачу земельної ділянки Гусятинській селищні раді» та з цього часу вона вирощує на вказаній земельні ділянці сільськогосподарську продукцію для власних потреб.

4 жовтня 2016 року з метою приватизації вказаної земельної ділянки вона звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення їй вказаної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, однак рішенням Васильковецької сільської ради від 9 грудня 2016 року № 487-7/VII «Про розгляд заяв жителів селища Гусятин» у задоволення вказаної заяви позивачу було відмовлено з мотивів відсутності у неї правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку, відсутності матеріалів, що підтверджують користування земельними ділянками, а також з підстав несплати земельного податку..

Як позивачу стало відомо, відповідачем умисно затягувався розгляд її заяви по суті (від часу подання мною заяви - 4 жовтня, до часу розгляду її по суті - 9 грудня, було проведено ще дві сесії сільської ради, до порядку денного яких розгляд заяви не внесено).

Окрім того, в той же час відповідачем надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства жителям Васильковецької територіальної громади саме на земельному масиві (урочище «Біля Гусятина») - де розташована земельна ділянка, якою я користуюсь (предмет вказаного спору), реалізація якого в подальшому унеможливить або суттєво утруднить виконання рішення суду а також фактично перешкоджатиме користування та приватизацію нею земельної ділянки.

Виходячи із вищевикладеного, вважає що внаслідок незаконного рішення відповідача вона позбавлена гарантованого Конституцією України та законами України права на отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Просить визнати недійсним і незаконним та скасувати рішення Васильковецької сільської від 9 грудня 2016 року № 487-7/VII «Про розгляд заяв жителів селища Гусятин». Зобов'язати Васильковецьку сільську раду надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,45 га на території Васильковецької сільської ради (в межах села Чабарівка, урочище «Біля Гусятина») у власність ОСОБА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 підтримали позов в повному обсязі.

Представники відповідача Васильковецької сільської ради Мальський Б.О., Хомета Г.П. позову не визнали, подали заперечення на позов, посилаючись на те, що Васильковецькою сільською радою, а також раніше Чабарівською сільською радою (с.Чабарівка), яка входить до складу об'єднаної територіальної громади на території якої знаходяться землі (урочище «біля Гусятина») не приймалось рішень щодо надання у власність чи користування земельних ділянок для ведення підсобного господарства (особистого селянського господарства) громадянці ОСОБА_1, а також обласній комунальній центральній районній аптеці № 33, де працювала громадянка ОСОБА_1 Земельні ділянки в натурі не виділялись,записи в земельно-кадастровій документації, сплата земельного податку, а також картографічні матеріали відсутні.

У державній статистичній звітності по формі 6-ЗЕМ не вказуються конкретні прізвища землевласників та землекористувачів та їх площі, отже вона не може бути підставою користування земельною ділянкою конкретної особи.

Рішення 9 сесії 22 скликання Чабарівської сільської ради від 03.1997 року «Про передачу земельної ділянки Гусятинській селищній раді», на яку посилається позивач не може бути взято до уваги, так як воно стосується земельної ділянки,занятої під будівлями і спорудами селища Гусятин (інший забудований масив). Враховуючи наведене позивачем не підтверджено користування ОСОБА_1 земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства площею 0,45 га в с.Чабарівка (урочище «біля Гусятина»).

Масив земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства (урочище «біля Гусятина») зарезервовано за працівниками соціальної сфери с.Чабарівка згідно поданих заяв громадян на підставі рішення сесії сільської ради № 501-7/VІІ від 09 12.2016 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною другою цієї ж статті набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Судом встановлено, що позивач 4 жовтня 2016 року звернулася до Васильковецької сільської ради з заявою про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки орієнтовною площею 0,45га (рілля), розташованої на території Васильковецької сільської ради (в межах села Чабарівка, урочище «Біля Гусятина).

До заяви позивач додала копію паспорта та графічний додаток (а.с.9), виконавши при цьому повністю вимоги, встановлені ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України.

В силу положень ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як встановлено, рішенням сьомої сесії сьомого скликання Васильковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 09 грудня 2016 року № 487-7/VII «Про розгляд заяв жителів селища Гусятин» відмовлено, зокрема, ОСОБА_1 в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,45 га. на території Васильковецької сільської ради (в межах села Чабарівка, урочище «Біля Гусятина) у власність (а.с.17).

Вказане рішення органу місцевого самоврядування прийняте з порушенням строку розгляду відповідного клопотання, відмова в наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства нічим не мотивована.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказаній правовій нормі Основного Закону кореспондує ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якою передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Судом не встановлено підстав для відмови у наданні дозволу, які визначені ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню, а саме: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відмова відповідача в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, викладена в рішенні від 9 грудня 2016 року № 487-7/VII «Про розгляд заяв жителів селища Гусятин», унеможливлює реалізацію права позивача в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Конституційний Суд України зазначив у своєму рішенні від 01 квітня 2010 року №10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого положення пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак із матеріалів адміністративної справи видно, що відповідач не представив жодного допустимого та належного доказу в розумінні ст. 70 КАС України на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення і що дане рішення відповідно до вимог закону є мотивованим.

Твердження сторони відповідача, що позивач не доводить факт правомірного користування земельною ділянкою є необґрунтованим і спростовується, зокрема даними державної статистичної звітності (форма 6-ЗЕМ), з яких слідує, що вказаний земельний масив (урочище «Біля Гусятина», обліковується в користуванні громадян. (а.с.42).

Посилання відповідача на те, що за користування зазначеною земельною ділянкою не сплачувався земельний податок не відповідає дійсності, оскільки земельний податок за користування земельними ділянками працівниками аптеки № 33 сплачувався обласною комунальною центральною районною аптекою №33, що підтверджується листом Гусятинського відділення Чортківської ОДПІ ГУ ДФС в Тернопільській області ДФС України від 19.12.2016 року № 1342.

Як встановлено, після виходу на пенсію земельний податок позивачем ОСОБА_1 особисто не сплачувався у зв'язку із звільнення від його сплати пенсіонерів згідно норм чинного податкового законодавства.

Додатково суд звертає увагу на те, що факт сплати чи не сплати земельного податку не є підставою у наданні чи відмови у наданні відповідного дозволу на розроблення документації їз землеустрою.

Твердження сторони відповідача про те, що однією з підстав відмови позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою є рішення сесії Васильківської сільської ради № 501-7 від 09.12.2016 року «Про розгляд заяв громадян щодо виділення земельних ділянок» є не обґрунтованим, оскільки, як встановлено, зазначене рішення приймалось після винесення оспорюваного рішення від 09.12.2016 року № 487-7/VII «Про розгляд заяв жителів селища Гусятин».

Таким чином, рішення відповідача не відповідає вимогам ч.3 ст. 2 КАС України, оскільки прийняте не на підставі, що передбачені Конституцією та законами України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); небезсторонньо; недобросовісно; нерозсудливо; несвоєчасно, що є підставою для визнання його протиправним і скасування, зокрема, в частині відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,45 га. на території Васильковецької сільської ради (в межах села Чабарівка, урочище «Біля Гусятина) у власність.

Слід зобов'язати Васильковецьку сільську раду Гусятинського району Тернопільської області повторно розглянути на пленарному засіданні сесії ради заяву ОСОБА_1 від 04.10.2016 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,45 га. на території Васильковецької сільської ради (в межах села Чабарівка, урочище «Біля Гусятина) у власність. В задоволенні решти вимог відмовити.

Відшкодувати ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Васильковецької сільської ради Гусятинського району 551,20 грн. сплаченого нею при зверненні до суду судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 19 Конституції України, ст.ст. 2,6,9,10, 160-164 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 12, 118, 119, 120, 121,151, 158, 186 Земельного Кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення сесії сільської ради та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення сьомої сесії сьомого скликання Васильковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 09 грудня 2016 року № 487-7/VII «Про розгляд заяв жителів селища Гусятин» в частині відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,45 га. на території Васильковецької сільської ради (в межах села Чабарівка, урочище «Біля Гусятина) у власність.

Зобов'язати Васильковецьку сільську раду Гусятинського району Тернопільської області повторно розглянути на пленарному засіданні сесії ради заяву ОСОБА_1 від 04.10.2016 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,45 га. на території Васильковецької сільської ради (в межах села Чабарівка, урочище «Біля Гусятина) у власність.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Відшкодувати ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Васильковецької сільської ради Гусятинського району 551,20 грн. сплаченого нею при зверненні до суду судового збору.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Гусятинський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно.

Суддя Гусятинського районного суду І.О.Лисюк