Справа № 160/664/16-а,2-а/160/7/17
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 р. Справа №876/2072/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Локачинського районного суду Волинської області від 16 січня 2017 року у адміністративній справі №160/664/16-а, 2-а/160/7/17 за позовом ОСОБА_2 до Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

16.12.2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Локачинського районного суду Волинської області від 16 січня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо обмеження розміру пенсії в десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, при перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_2 на підставі довідки прокуратури Волинської області №18-92 вих. від 12 лютого 2016 року. Зобов'язано Локачинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити з 16 червня 2016 року перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії відповідно до виконавчого листа Локачинського районного суду Волинської області від 11 жовтня 2016 року без обмеження її розміру в десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Позовні вимоги в частині зобов'язання Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 без обмеження її розміру в десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, за період з 01 січня 2016 року по 15 червня 2016 року включно залишити без розгляду у зв'язку з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовну в повному обсязі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. ОСОБА_2 з 01 лютого 2001 року перебуває на обліку в Локачинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону №1789 -ХІІ від 12.07.2001 року), виходячи з розрахунку 90% від середнього місячного заробітку за відповідною посадою.

В червні 2016 року він звернувся до Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Листом Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області від 16 червня 2016 року йому відмовлено у проведенні такого перерахунку.

Постановою Локачинського районного суду від 26 липня 2016 року вказані дії УПФ визнано протиправними; зобов'язано Локачинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії з 01 січня 2016 року відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону №1789-ХІІ від 12.07.2001 року) в розмірі 90% від розміру його місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Волинської області №18-92 вих. від 12 лютого 2016 року.

На виконання вказаної постанови Локачинським районним судом 11 жовтня 2016 року було видано виконавчий лист, що скерований для примусового виконання.

Однак, при проведенні перерахунку пенсії позивачу на виконання рішення суду її розмір було обмежено відповідачем десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, як втратили працездатність.

29 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області з проханням провести перерахунок йому пенсії без обмеження десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, як втратили працездатність.

Листом від 08 грудня 2016 року позивачу відмовлено у проведенні такого перерахунку з посиланням на абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14 жовтня 2014 року, відповідно до якого, тимчасово, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законом) не може перевищувати десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що становить 10 740 грн.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» правова норма, якою встановлено обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання ним чинності.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі, зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, максимальний розмір, пенсії, в тому числі перерахованої за правилами Закону України «Про прокуратуру» не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів доходів громадян, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте, як зазначено п. 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову оскільки, на момент виходу позивача на пенсію граничний розмір призначеної пенсії жодним законодавчим актом не обмежувався.

Аналогічна правова позиція була висловлена також Верховним Судом України у постановах від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а13) та від 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13).

Разом з тим, апеляційний суд враховує ту обставину, що виплата пенсії позивачу із її граничним обмеженням може розцінюватись як неналежне виконання виконавчого листа №160/270/16а, 2а-/160/14/16 від 26.07.2016 року який виданий судом за судовим рішенням яке набрало законної сили та згідно ст. 255 КАС України є обов'язковим у виконанні для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України,

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області - залишити без задоволення, а постанову Локачинського районного суду Волинської області від 16 січня 2017 року у адміністративній справі №160/664/16-а, 2-а/160/7/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді Н.В. Бруновська

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 07.03.2017р.