Справа № 806/536/17
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року Житомир справа № 806/536/17

категорія 2.1

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Шуляк Л.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання дій протиправними та зобов'язання розглянути заяву,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо неналежного розгляду його заяви від 07 грудня 2016 року та зобов'язати відповідача розглянути вказану заяву в установленому законом порядку.

В обґрунтування вказаного позову зазначив, що 07.12.2016 звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із заявою про проведення перевірки за фактом порушення прав суб'єкта персональних даних, проте, на думку позивача, відповідачем була надана відповідь, яка суперечить вимогам Закону України "Про звернення громадян" та Закону України "Про захист персональних даних".

Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити їх.

Представник відповідача в судове засідання з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи в письмовому провадженні та письмові заперечення на адміністративний позов, де зазначив, що порушень чинного законодавства з боку Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та Секретаріату Уповноваженого під час розгляду звернення ОСОБА_1 допущено не було, а тому в задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Розгляд справи проведено у письмовому провадженні відповідно до ст.122 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 07 грудня 2016 року звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений) із заявою про проведення перевірки за фактом порушення прав суб'єкта персональних даних. У вказаній заяві позивач просив:

- провести перевірку дотримання Управлінням виконавчої дирекції ФССНВ в Житомирській області (10001, м. Житомир, вул. Київська, 79) вимог законодавства про захист персональних даних, за результатами якої скласти акт перевірки додержання вимог законодавства про захист персональних даних;

- притягти до адміністративної відповідальності за недодержання встановленого законодавством про захист персональних даних порядку захисту персональних даних, що призвело до незаконного доступу до них або порушення прав суб'єкта персональних дата за статтею 188-39 КУпАП начальника Управління виконавчої дирекції ФССНВ в Житомирській області Лубчука В.М.;

- винести припис про усунення порушень Закону України "Про захист персональних даних" і зобов'язати начальника Управління виконавчої дирекції ФССНВ в Житомирській області Лубчука В.М. не допускати фактів порушення прав суб'єкта персональних даних (а.с.9).

13 січня 2017 року керівником Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Крикливенком Б.В. за вихідним № 2/9-Х280752.16/06-147 була надана відповідь про те, що надання Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Житомирській області доказів до Апеляційного суду Житомирської області, а саме: інформації щодо розміру премії позивача за п'ять місяців 2015 року, не є порушенням законодавства про захист персональних даних (а.с.12).

Не погодившись з вказаною відповіддю відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом свої прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та фактам, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" від 23.12.1997 № 776/97-ВР (далі - Закон №776/97) метою парламентського контролю, який здійснює Уповноважений, є: захист прав і свобод людини і громадянина, проголошених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами України; додержання та повага до прав і свобод людини і громадянина суб'єктами, зазначеними у статті 2 цього Закону; запобігання порушенням прав і свобод людини і громадянина або сприяння їх поновленню; сприяння приведенню законодавства України про права і свободи людини і громадянина у відповідність з Конституцією України, міжнародними стандартами у цій галузі; поліпшення і подальший розвиток міжнародного співробітництва в галузі захисту прав і свобод людини і громадянина; запобігання будь-яким формам дискримінації щодо реалізації людиною своїх прав і свобод; сприяння правовій інформованості населення та захист конфіденційної інформації про особу.

Уповноважений здійснює свою діяльність незалежно від інших державних органів та посадових осіб. Діяльність Уповноваженого доповнює існуючі засоби захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина, не відміняє їх і не тягне перегляду компетенції державних органів, які забезпечують захист і поновлення порушених прав і свобод відповідно до статті 4 вищезазначеного закону.

Згідно з ст.16 Закону №776/97 Уповноважений здійснює свою діяльність на підставі відомостей про порушення прав і свобод людини і громадянина, які отримує: за зверненнями громадян України, іноземців, осіб без громадянства чи їх представників; за зверненнями народних депутатів України; за власною ініціативою.

Статтею 17 Закону №776/97 визначено, що Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України "Про звернення громадян". Звернення подаються Уповноваженому в письмовій формі протягом року після виявлення порушення прав і свобод людини і громадянина. За наявності виняткових обставин цей строк може бути подовжений Уповноваженим, але не більше ніж до двох років. При розгляді звернення Уповноважений: відкриває провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина; роз'яснює заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення Уповноваженому; направляє звернення за належністю в орган, до компетенції якого належить розгляд справи, та контролює розгляд цього звернення; відмовляє в розгляді звернення.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про звернення громадян", звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

З матеріалів справи вбачається, що заяву позивача від 07.12.2016, яка надійшла до Уповноваженого 14.12.2016, було розглянуто відповідачем та надано відповідь 13.01.2017, тобто у строк, встановлений зазначеною статтею, що спростовує твердження позивача в цій частині.

Що стосується твердження ОСОБА_1 про неналежний розгляд його звернення відповідачем слід зазначити наступне.

Як зазначалось вище, відповідач у відповіді на звернення зазначив, що надання Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Житомирській області доказів до Апеляційного суду Житомирської області, а саме: інформації щодо розміру премії позивача за п'ять місяців 2015 року, не є порушенням законодавства про захист персональних даних.

Закон України "Про захист персональних даних" № 2297-VI від 01.06.2010 (далі - Закон №2297-VI) регулює правові відносини, пов'язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя у зв'язку з обробкою персональних даних.

Статтею 2 Закону №2297-VI визначені основні поняття у сфері захисту персональних даних, зокрема:

персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована;

суб'єкт персональних даних - фізична особа, персональні дані якої обробляються; володілець персональних даних - фізична або юридична особа, яка визначає мету обробки персональних даних, встановлює склад цих даних та процедури їх обробки, якщо інше не визначено законом;

обробка персональних даних - будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем.

Згідно із частиною 5 статті 6 Закону України "Про захист персональних даних" обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб'єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Пунктом 2 частини 2 статті 7 Закону України "Про захист персональних даних" дозволяється обробка персональних даних про особу, якщо така обробка необхідна для здійснення прав та виконання обов'язків володільця у сфері трудових правовідносин відповідно до закону із забезпеченням відповідного захисту.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на посаді начальника відділення Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Коростишівському районі Житомирської області.

Тому, з огляду на викладене, фонд є володільцем персональних даних у сфері трудових правовідносин та має право обробляти персональні дані позивача.

Вичерпний перелік підстав для обробки персональних даних передбачений статтею 11 Закону України "Про захист персональних даних". Слід зазначити, що згода суб'єкта персональних даних є лише однією з шести підстав для обробки персональних даних, передбачених статтею 11 Закону. За наявності підстав, визначених пунктами 2-6 частини першої статті 11 цього Закону, обробка персональних даних здійснюється без згоди суб'єкта персональних даних.

Однією із законних підстав для обробки персональних даних є пункт 6 частини першої статті 11 Закону України "Про захист персональних даних", а саме необхідність захисту законних інтересів володільця персональних даних або третьої особи, якій передаються персональні дані, крім випадків, коли потреби захисту основоположних прав і свобод суб'єкта персональних даних у зв'язку з обробкою його даних переважають такі інтереси.

З огляду на викладене, суд погоджується з твердженням відповідача, що надання Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Житомирській області доказів (інформації щодо розміру його премії за п'ять місяців 2015 року) до Апеляційного суду Житомирської області у зв'язку з розглядом поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги не є порушенням законодавства про захист персональних даних.

Тому, Уповноваженим правомірно не було виявлено порушень законодавства про захист персональних даних за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 07 грудня 2016 року.

Що стосується прохання ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за недодержання встановленого законодавством про захист персональних даних порядку захисту персональних даних, що призвело до незаконного доступу до них або порушення прав суб'єкта персональних даних за статтею 188-39 КУпАП начальника Управління виконавчої дирекції ФССНВ в Житомирській області Лубчука В.М., то суд враховує наступне.

Відповідно до статті 255 КУпАП право складати протоколи про адміністративні правопорушення за порушення вимог Закону України "Про звернення громадян" мають уповноважені на те посадові особи Секретаріату Уповноваженого з прав людини.

Порядок складання уповноваженими особами Секретаріату Уповноваженого з прав людини протоколів про адміністративні правопорушення, що передбачені статтями 188-39, 188-40 та 212-3 КУпАП, визначений Порядком оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженим наказом Уповноваженого від 16.02.2015 № 3/02-15.

Пунктом 2.1 цього Порядку встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складається в рамках провадження, що здійснюється відповідно до Порядку здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у справах про порушення прав і свобод людини.

Відповідно до статті 254 КУпАП підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення є вчинене адміністративне правопорушення.

Проте, під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 07.12.2016 Уповноваженим не було встановлено порушення законодавства про захист персональних даних та, відповідно, вчинення адміністративного правопорушення, тому відсутні підстави для складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 188-39 КУпАП.

Що стосується твердження ОСОБА_1 у своїй позовній заяві про те, що відповідь на його звернення підписано неповноважною особою, то суд вказує на таке.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" для забезпечення діяльності Уповноваженого утворюється Секретаріат, який є юридичною особою, має свій рахунок у банку та печатку встановленого зразка.

Пунктом 7 Положення про Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого Уповноваженим від 20.06.2012 № 4/8-12, передбачено, що за дорученням Уповноваженого працівники Секретаріату мають право діяти від імені Уповноваженого та представляти його інтереси з усіма правами, що надані чинним законодавством України.

Так, згідно з наказом Уповноваженого від 01.09.2016 № 300/к "Про виконання обов'язків представника Уповноваженого з питань захисту персональних даних" та згідно з довідкою Секретаріату Уповноваженого від 01.03.2017 № 22-38 станом на 13.01.2017 обов'язки представника Уповноваженого з питань захисту персональних даних виконував Керівник Секретаріату Уповноваженого Крикливенко Б.В. та мав право діяти від імені Уповноваженого.

Зокрема, підпунктом 5.4 пункту 5 Положення про представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого наказом Уповноваженого від 26.07.2012 № 7/8-12 передбачено, що Представник за дорученням Уповноваженого розглядає звернення громадян.

Отже, надаючи відповідь ОСОБА_1, Керівник Секретаріату Крикливенко Б.В. діяв в межах повноважень, передбачених Законом України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", Законом України 2Про захист персональних даних", Положенням про Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та Положенням про представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Враховуючи наведене, а також зважаючи на вимоги Закону України "Про звернення громадян" та Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", суд не погоджується з доводами позивача щодо наявності в діях Уповноваженої особи при розгляді його заяви від 07.12.2016 ознак протиправності, тому у задоволенні вказаного позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Повно та всебічно розглянувши адміністративну справу, надавши належну оцінку наданим доказам по справі, суд приходить до висновку про відмову в задоволені адміністративного позову відповідно до вищенаведених мотивів.

Керуючись статтями 86, 94, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.А.Шуляк