Справа № 826/14761/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна»

до Головного управління Державної податкової інспекції у Дніпровському районі

Головного управління ДФС у м. Києві,

Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві

про стягнення пені у розмірі 1108272,32 грн.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі – Відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (надалі – Відповідач 2), в якому просить стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» пеню в розмірі 1108272,32 грн., нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за період з 29.09.2015 року по 31.08.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що несвоєчасне виконання Відповідачами своїх обов’язків, встановлених вимогами пунктів 200.12, 200.13 статті 200 Податкового кодексу України порушило право Позивача на своєчасне отримання бюджетного відшкодування ПДВ, а тому вказані обставини дають право на нарахування та стягнення пені відповідно до пункту 200.23 статті 200 ПК.

Представник Відповідача 1 заперечує проти задоволення позовних вимог, при цьому зазначаючи, що Позивачем порушено строк звернення до суду та, крім цього, розрахунок суми пені є помилковим.

Представник Відповідача 2 також проти позову заперечував, оскільки ним у межах приписів законодавства України, а саме за наявності висновку та на підставі узагальненої інформації №26, здійснено бюджетне відшкодування податку на додану вартість по ТОВ «Аскоп-Україна».

В судовому засіданні за участю представників сторін та відповідно до ч. 4ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України Судом ухвалено розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Позивачем 18 червня 2015 року подано до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві декларацію з податку на додану вартість за травень 2015 року, в рядку 23.2 якої заявлено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку в розмірі 6264999,00 грн.

Разом з податковою декларацією ТОВ «Аскоп-Україна» подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та розрахунок суми бюджетного відшкодування.

На підставі вказаних обставин Відповідачем 1 в період з 19.08.2015 року по 09.09.2015 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Аскоп-Україна» правомірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за травень 2015 року, за результатами якої складено Акт від 16.09.2015 року №7385/26-53-28-01-30579869.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про часткове обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до приписів пп. 14.1.18. п. 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. У такій заяві платник податку зазначає про його відповідність або невідповідність критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї статті (п. 200.7 статті 200 ПК України).

До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону ( п. 200.8 статті 200 ПК України).

Як підтверджується матеріалами справи, позивачем виконано вищенаведені умови пунктів 200.7 - 200.8 статті 200 ПК України.

Згідно з п. 200.10 статті 200 ПК України, протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

При цьому, згідно п. 200.11. статті 200 ПК України, за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Відповідно до п. 200.12 п. 200.13 статті 200 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Згідно із п.п. 6, 7, 9 Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №39 від 17 січня 2011 року, у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог статей 73 і 83 ПК України підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість (далі - висновок), в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету.

Орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобов'язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом: трьох робочих днів після закінчення камеральної перевірки податкової декларації платника податку, який має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

На підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом: трьох операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Як вбачається з матеріалів справи, сума податку на додану вартість в загальному розмірі 6264999,00 грн. була відшкодована ТОВ «Аскоп-Україна» з бюджету 31.08.2016 року.

Згідно позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 03 червня 2014 року №21-131а14, у разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 ПК України вимог, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування органом державної податкової служби за результатами проведення камеральної чи документальної позапланової виїзної перевірки, цей орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Протягом п'яти операційних днів після отримання зазначеного висновку орган Державного казначейства України повинен видати платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

Проте, як встановлено судом, за результатами перевірки податкового органу та відповідно складеного акту перевірки від 16.09.2015 року №7385/26-53-28-01-30579869 щодо правомірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника за травень 2015 рік, встановлено, що підприємством завищено суму бюджетного відшкодування в розмірі 1580751,00 грн. Щодо решти суми в розмірі 4684248,00 вказано, що не можливо підтвердити заявлену суму бюджетного відшкодування, що пов’язано з ненадходженням відповідей на запити щодо основних постачальників по ланцюгу постачання.

Враховуючи викладене, Контролюючим органом щодо суми 4684248,00 грн. не встановлено порушення та не спростовано обґрунтованість та достовірність розрахунку заявленої до відшкодування суми, проте не подано у визначений законодавством строк до органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Отже, Позивач виконав умови пунктів 200.7 - 200.8 статті 200 ПК України, проте Відповідач відповідного висновку до Головного управління Державної казначейської служби України не подав, що призвело до неодержання Позивачем коштів з бюджету у встановлені строки.

Вказана Постанова набрала сили з моменту проголошення, а саме з 26.05.2016 року.

Так, відповідно п. 200.15 ст. 200 ПК України, після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов'язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Натомість, висновки про суми відшкодування податку на додану вартість було складено 19 липня 2016 року №4781-07 на суму 1580751,00 грн. та №4780-07 на суму 4684248,00 грн.

Відшкодування сум в розмірі 1580751,00 грн. та 4684248,00 грн. було здійснено 31.08.2016 року.

Відповідно до п. 200.23 статті 200 ПК України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Отже, не відшкодовані протягом визначених статтею 200 ПК строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв'язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред'явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03 червня 2014 року №21-131а14.

Враховуючи, що сума в розмірі 4684248,00 грн. повинна була бути перерахована на протязі п’яти днів після проведення перевірки, а отже враховуючи складений акт від 16.09.2015 року, Суд приходить до висновку, що враховуючи п’ять днів, останнім днем для подачі висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету є 21.09.2015 року. Виплата коштів на підставі цього висновку Відповідачем 2 необхідно було провести до 28.09.2015 року включно, а тому вказана сума рахувалась як заборгованість бюджету перед Позивачем з 29.09.2015 року.

Щодо суми в розмірі 1580571,00 грн. слід зазначити, що заборгованість бюджету з відшкодування ПДВ перед Позивачем необхідно обраховувати починаючи з 17.06.2016 року по 31.08.2016, оскільки Відповідачем 1 надано пояснення, що ним отримано рішення Київського апеляційного адміністративного суду 02.06.2016 року та повинен був подати до 09.06.2016 року Відповідачу 2 висновок із зазначенням суми ПДВ, що підлягав відшкодуванню з бюджету, а Відповідач 2 - перерахувати такі кошти на рахунки ТОВ «Аскоп-Україна» до 16.06.2016 року.

Облікова ставка Національного банку України встановлена з 29 вересня 2015 року по 21 квітня 2016 року - 22%, з 22 квітня 2016 року по 26 травня 2016 року - 19%, з 27 травня 2016 року по 23 червня 2016 року – 18%, з 24 червня 2016 року по 28 липня 2016 року – 16,50%, з 29 липня 2016 року по 15 вересня 2016 року – 15,50%.

Розраховуючи суму пені, що підлягає стягненню з бюджету на користь ТОВ “Аскоп-Україна”, Суд звертає увагу на наступне.

Постановою Національного банку України від 15 липня 2014 року №417 “Про регулювання грошово-кредитного ринку” установлено з 17 липня 2014 року облікову ставку в розмірі 12,5 % річних (втратила чинність 13.11.2014).

Постановою Національного банку України від 12 листопада 2014 року №719 “Про регулювання грошово-кредитного ринку” установлено з 13 листопада 2014 року облікову ставку в розмірі 14,0 % річних (втратила чинність 06.02.2015).

Постановою Національного банку України від 04 лютого 2015 року №81 “Про регулювання грошово-кредитного ринку” установлено з 06 лютого 2015 року облікову ставку в розмірі 19,5 % річних (втратила чинність 04.03.2015).

Постановою Національного банку України від 02 березня 2015 року №154 “Про регулювання грошово-кредитного ринку” установлено з 04 березня 2015 року облікову ставку в розмірі 30 % річних (втратила чинність 28.08.2015, діяла станом на 03.04.2015).

Постановою Національного банку України від 27 серпня 2015 року №557 “Про регулювання грошово-кредитного ринку” установлено з 28 серпня 2015 року облікову ставку в розмірі 27 % річних (втратила чинність 25 вересня 2015 року, діяла станом на 24.09.2015).

Постановами Національного банку України: від 25 вересня 2015 року №627 “Про регулювання грошово-кредитного ринку”; від 29 жовтня 2015 року №750; від 17 грудня 2015 року №894; від 28 січня 2016 року №40; від 3 березня 2016 року №135 установлено з 25 вересня 2015 року по 21 квітня 2016 року облікову ставку в розмірі 22 % річних.

Таким чином, розрахунок розміру пені на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість, розраховується наступним чином:

22% (облікова ставка НБУ з 25.09.2015 по 21.04.2016) х 120%= 26,40 % / 365 днів = 0,0723 (розмір пені за 1 день) х 206 дня (кількість днів, за які нараховується пеня в період з 29.09.2015 по 21.04.2016) х 4684248,00 грн. (сума заборгованості) / 100 = 697662,53 грн.

19% (облікова ставка НБУ з 22.04.2016 по 26.05.2016) х 120% = 22,8 % / 365 днів = 0,0625 (розмір пені за 1 день) х 35 дня (кількість днів, за які нараховується пеня в період з 22.04.2016 по 26.05.2016) х 4684248,00 грн. (сума заборгованості) / 100 = 102467,92 грн.

16,5 % (облікова ставка НБУ з 24.06.2016 по 28.07.2016) х 120% = 19,80 % / 365 днів = 0,0542 (розмір пені за 1 день) х 35 дня (кількість днів, за які нараховується пеня в період з 24.06.2016 по 28.07.2016) х 6264999,00 грн. (сума заборгованості) / 100 = 118847,03 грн.

15,5 % (облікова ставка НБУ з 29.07.2016 по 31.08.2016) х 120% = 18,60 % / 365 днів = 0,0510 (розмір пені за 1 день) х 35 дня (кількість днів, за які нараховується пеня в період з 29.07.2016 по 31.08.2016) х 6264999,00 грн. (сума заборгованості) / 100 = 108635,08 грн.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню частково, а саме: Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» пеню в розмірі 1108066,07 грн., нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за період з 29.09.2015 року по 31.08.2016 року.

В частині посилання Відповідача 1 на порушення строків звернення Позивачем до суду, слід зазначити, що вказана обставини не обґрунтована, оскільки п.102.5 ст.102 ПК України передбачено, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов’язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або право на отримання такого відшкодування. Враховуючи обставини, що предметом спору є стягнення пені за несвоєчасне бюджетне відшкодування ПДВ, а тому посилання Контролюючого органу на пропуск встановлено строку звернення до суду є необґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі по справі, як суб'єкти владних повноважень, не виконали покладений на них обов'язок щодо доказування правомірності вчинення дій та бездіяльності.

З урахуванням викладеного, Суд приходить висновків про задоволення позовних вимог частково.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 122, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» пеню в розмірі 1108066,07 грн., нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за період з 29.09.2015 року по 31.08.2016 року.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук