Справа № 145/2143/16-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 145/2143/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Ратушняк І.О.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

07 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С.

секретар судового засідання: Шемчук Ю.А.,

за участю:

представника позивача: Купрія Олександра Миколайовича

представника відповідача: ОСОБА_3

представника третіх осіб: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги фермерського господарства "Зерно-А"та ФОП ОСОБА_5 на ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Селищанське" до Селищенської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, треті особи, які не заявляють вимог Тиврівська районна державна адміністрація Вінницької області, фермерське господарство "Зерно-А", ФОП ОСОБА_5 про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення Селищенської сільської ради Тиврівського району Вінницької області №155 від 09.12.2016 року,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "Селищанське" звернулось до Тиврівського районного суду Вінницької області з позовом до Селищенської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, треті особи, які не заявляють вимог Тиврівська районна державна адміністрація Вінницької області, фермерське господарство "Зерно-А", ФОП ОСОБА_5 про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення Селищенської сільської ради Тиврівського району Вінницької області №155 від 09.12.2016 року.

Одночасно з поданням позовної заяви позивачем було заявлено клопотання про забезпечення адміністративного позову.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову позивач зазначив, що у 2011 році ТОВ «Селищанське» було укладено 30 договорів оренди невитребуваних земельних часток (паїв) з Тиврівською РДА на землі, що знаходяться на території Селищенської сільської ради за межами населеного пункту, загальною площею 76,0453 га. Строк дії цих договорів спливає в кінці грудня 2016 р.

Згідно ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та згідно укладених договорів, ТОВ «Селищанське» 04.10.2016 р. звернулося до Тиврівської РДА із клопотанням про поновлення договорів оренди землі, яка використовується ТОВ «Селищанське» у своїй господарській діяльності.

На час звернення позивачем до суду питання за договорами оренди з Тиврівською РДА остаточно не вирішено, оскільки від Тиврівської РДА не отримано документ під назвою "заперечення у поновленні договору оренди землі", у звязку з чим вказані договори можуть бути продовжені.

Крім того, на земельних ділянках, які використовуються ТОВ "Селищанське" за договорами оренди, та які є предметом рішення № 155 від 09.12.2016 року Селищенської сільської ради Тиврівського району Вінницької області знаходяться зернові насадження, які належать ТОВ "Селищанське". У випадку реалізації Селищенською сільською радою Тиврівського району Вінницької області неправомірного рішення № 155 від 09.12.2016 року та укладення договору оренди з ФОП ОСОБА_5 та ФГ "Зерно-А" зернові насадження, які належать ТОВ "Селищанське" можуть бути знищені новими орендарями з 03 січня 2016 року, хоча договори оренди можуть бути поновлені з 16 січня 2017 року.

Таким чином, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача у вигляді збитків у розмірі вартості посівів ТОВ "Селищанське» та збитків у вигляді не отриманого прибутку.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2016 року клопотання представника позивача про забезпечення адміністративного позову задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, фермерське господарство "Зерно-А" та ФОП ОСОБА_5 звернулись до суду з апеляційними скаргами, в яких посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та просять скасувати зазначену ухвалу та прийняти нову, якою в задоволенні вказаного клопотання відмовити.

Представник апелянтів в судовому засіданні вимоги апеляційних скарг підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник позивача щодо задоволення апеляційних скарг заперечував, просив суд залишити їх без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача підтримав вимога апеляційних скарги, просив суд їх задовольнити.

07 березня 2017 року від Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області до суду апеляційної інстанції надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити, а ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2016 року скасувати, з прийняттям нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції задовольняючи клопотання представника позивача про забезпечення адміністративного позову, зазначив, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача у вигляді збитків у розмірі вартості посівів ТОВ "Селищанське» та збитків у вигляді не отриманого прибутку.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Виходячи з аналізу наведеної норми процесуального права, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 117 КАС України, подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання.

Адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 118 КАС України, клопотання про забезпечення адміністративного позову розглядається не пізніше наступного дня після його одержання й у разі обґрунтованості та терміновості вирішується ухвалою негайно без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Правова позиція по даному питанню висловлена в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також у Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», за змістом яких при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Як вбачається з адміністративного позову, позовними вимогами є оскарження рішення Селищенської селищної ради Тиврівського району Вінницької області № 155 від 09 грудня 2016 року "Про передачу в оренду земельних часток-паїв, що входять до складу спадщини, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини".

Разом з тим, у клопотанні про забезпечення адміністративного позову позивач просить заборонити Селищенській сільській раді вчиняти будь - які дії по передачі в оренду земельних часток паїв третім особам.

Колегія суддів звертає увагу, що предметом даного адміністративного позову є оскарження лише рішення суб'єкта владних повноважень, а не питання поновлення договору оренди укладеного між позивачем та Тиврівською районною державною адміністрацією, також судом не розглядається спір між Тиврівською районною державною адміністрацією та позивачем з приводу бездіяльності щодо поновлення договору оренди або інший спір з цього приводу.

Таким чином, суд заборонивши Селищенській сільській раді вчиняти будь - які дії по передачі в оренду земельних ділянок не звернув увагу на те що рішенням 10 сесії 7 скликання від 9 грудня 2016 року № 155 вже передано у відповідності до вимог ст.ст. 12,83,124 Земельного кодексу України, ст. 4 Закону України " Про оренду землі", ст. 1285 Цивільного кодексу України в оренду вказані земельні ділянки і прийняття будь - яких дій Селищенською сільською радою вже не потребується.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин матеріалів справи та аналізу законодавчих норм, колегія суддів дійшла висновку, що, забезпечуючи адміністративний позов в такий спосіб, суд першої інстанції вийшов за межі підстав забезпечення позову, передбачених ч. 1 ст. 117 КАС України, що є неприпустимим.

Проаналізувавши викладені законодавчі норми, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що представником позивача під час подання клопотання про забезпечення адміністративного позову, належним чином не обґрунтовано, чи існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що у клопотанні про забезпечення позову, з урахуванням предмету спору, представником позивача не наведено реальних обставин та обґрунтування щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно з п.1 ст.202 КАС України, підставами для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з неповним з'ясування обставин, що мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 199, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги фермерського господарства "Зерно-А" та ФОП ОСОБА_5 на ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2016 року задовольнити.

Ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2016 року про забезпечення адміністративного позову у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Селищанське" до Селищенської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, треті особи, які не заявляють вимог Тиврівська районна державна адміністрація Вінницької області, ФОП ОСОБА_5, фермерське господарство "Зерно А" про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення Селищенської сільської ради Тиврівського району Вінницької області №155 від 09.12.2016 року скасувати.

Прийняти нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення адміністративного позову у справ за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Селищанське" до Селищенської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, треті особи, які не заявляють вимог Тиврівська районна державна адміністрація Вінницької області, ФОП ОСОБА_5, фермерське господарство "Зерно А" про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення Селищенської сільської ради Тиврівського району Вінницької області №155 від 09.12.2016 року відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 13 березня 2017 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Граб Л.С.