Справа № 826/19047/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов адміністративний позов Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення (надалі – позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційно-інформаційні системи» (надалі – відповідач/ТОВ «Телекомунікаційно-інформаційні системи»), в якому останній просить суд:

Так, в обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено про те, що ТОВ «Телекомунікаційно-інформаційні системи» було порушено вимоги Закону України «Про телебачення і радіомовлення» (надалі – Закон №3759), внаслідок чого Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення було винесено рішення №793 від 18.05.2016 р., яким на відповідача було накладено штраф у розмірі 28 675,00 грн. та встановлено строк для самостійного погашення.

Однак, оскільки у встановлений строк штрафні санкції відповідачем сплачено не було, Національна рада з питань телебачення і радіомовлення звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

В той же час, через відділ документального обігу та контролю суду до судді Окружного адміністративного суду м. Києва Качура І.А. від відповідача надійшли письмові заперечення, в яких останній проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, просить суд в їх задоволенні відмовити, зокрема зазначає, що рішення позивача про застосування до відповідача штрафних санкцій є передчасним, оскільки, відповідно до ч.7 ст.72 Закону №3759 у разі першого порушення законодавства провайдером програмної послуги Національна рада застосовує попередження.

Розглянувши наявні в матеріалах докази, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позов, оцінивши докази які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в межах заявлених позивачем вимог та підстав звернення до суду, суд дійшов висновку про наступне.

Нормативно-правовим актом, що регулює відносини, що виникають у сфері телевізійного та радіомовлення на території України, визначає правові, економічні, соціальні, організаційні умови їх функціонування, спрямовані на реалізацію свободи слова, прав громадян на отримання повної, достовірної та оперативної інформації, на відкрите і вільне обговорення суспільних питань є Закон №3759.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №3759 дія цього Закону поширюється на відносини між суб'єктами діяльності в галузі телебачення і радіомовлення незалежно від їхньої форми власності, мети створення, виду статутної діяльності, а також від способу розповсюдження телерадіопрограм та передач, розрахованих на масове приймання споживачами.

Водночас, ч.4 ст.7 Закону №3759 визначено, що єдиним органом державного регулювання діяльності у сфері телебачення і радіомовлення незалежно від способу розповсюдження телерадіопрограм і передач є Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення (далі - Національна рада).

Так, відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» (надалі – Закон №538/97) Національна рада є конституційним, постійно діючим колегіальним органом, метою діяльності якого є нагляд за дотриманням законів України у сфері телерадіомовлення, а також здійснення регуляторних повноважень, передбачених цими законами.

Згідно з абз.2 ст.13 Закону №538/97 Національна рада здійснює нагляд за дотриманням телерадіоорганізаціями та провайдерами програмної послуги вимог законодавства у галузі телерадіомовлення.

Так, ч.7 ст.27 Закону №3759 встановлено, що ліцензіат зобов'язаний виконувати умови ліцензії. Національна рада контролює виконання ліцензіатами умов ліцензій, а в разі їх порушення - застосовує штрафні санкції відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до ч.9 ст.40 вказаного Закону провайдер програмної послуги зобов'язаний: щороку, до 31 березня, оприлюднювати на своєму офіційному веб-сайті та подавати до Національної ради звіт за попередній (звітний) рік діяльності, в якому зазначаються: відомості про будь-які зміни у структурі власності за звітний рік; відомості про всіх кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) та пов'язаних осіб (для кожної з осіб - прізвище, ім'я, по батькові, дата народження, громадянство, адреса); відомості про осіб, які впродовж звітного року надавали провайдеру програмної послуги фінансування (кредити, позики, фінансову допомогу тощо), якщо загальна сума такого фінансування від однієї особи впродовж звітного року становила 125 і більше мінімальних заробітних плат; розміщувати на своєму офіційному веб-сайті інформацію про структуру власності.

Згідно з ч.4 ст.12 Закону №3759 суб'єкт інформаційної діяльності у сфері телебачення і радіомовлення щороку подає Національній раді інформацію про свою структуру власності в порядку та за формою, що встановлюються Національною радою. Неподання, несвоєчасне подання такої інформації або подання інформації, що не відповідає дійсності, є підставою для застосування Національною радою санкцій відповідно до цього Закону.

Статтею 21 Закону №538/97 встановлено, що Національна рада застосовує санкції до порушників законодавства про телебачення і радіомовлення відповідно до вимог Закону України «Про телебачення і радіомовлення».

Відповідно до ч.1 ст.72 Закону №3759 санкції за порушення законодавства про телебачення і радіомовлення застосовуються за рішенням суду або, у встановлених цим Законом випадках, за рішенням Національної ради.

Так, ч.2 ст.72 Закону №3759 визначено, що Національна рада застосовує санкції до телерадіоорганізацій у разі порушення ними вимог цього Закону або ліцензійних умов

В той же час, Національна рада застосовує санкції до провайдерів програмної послуги у разі порушення ними вимог цього Закону (ч.3 ст.72 Закону №3759)

Зокрема, ч.5 ст.72 Закону №3759 зафіксовано, що Національна рада приймає рішення про застосування санкцій на підставі наданих документальних свідчень, актів перевірки чи подання визначених цим Законом органів державної влади.

Так, ч.6 ст.72 Закону №3759 визначено, що Національна рада може застосовувати до телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги такі санкції, зокрема: оголошення попередження; стягнення штрафу; подання до суду справи про анулювання ліцензії на мовлення.

Відповідно до ч.7 ст.72 Закону №3759 рішення про оголошення попередження приймається у разі першого порушення законодавства чи умов ліцензії телерадіоорганізацією або першого порушення законодавства провайдером програмної послуги.

Водночас, згідно ч.8 ст.72 Закону №3759 рішення про стягнення штрафу приймається, зокрема: якщо після винесення попередження відповідні порушення не були усунені; якщо телерадіоорганізація за час після видачі (продовження) ліцензії вже отримала не менше трьох попереджень; якщо провайдер програмної послуги за час після сплати ним попереднього штрафу вже отримав не менше трьох попереджень.

Частиною ч.10 ст.72 Закону №3759 встановлено, що розміри штрафів встановлюються Національною радою за погодженням з Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог законодавства. За неподання або несвоєчасне подання інформації, передбаченої ч.2 ст.59 (для телерадіоорганізацій) або ч.9 ст.40 (для провайдерів програмної послуги) цього Закону, телерадіоорганізація або провайдер програмної послуги сплачує штраф у розмірі 5 відсотків загальної суми ліцензійного збору за всіма ліцензіями, власниками яких є порушник, відповідно до ст.31 цього Закону.

Згідно з ч.1, ч.3, ч.4 та ч.5 ст.75 зазначеного Закону рішення Національної ради про застосування санкції вручається або надсилається керівнику ліцензіата. У разі застосування санкції у вигляді штрафу ліцензіат зобов'язаний сплатити штраф у тридцятиденний термін з дня отримання рішення про накладення штрафу. За кожен день прострочення сплати нараховується пеня у розмірі одного відсотка суми штрафу. У разі відмови ліцензіатом від сплати штрафу штраф стягується за рішенням суду. Суми штрафів зараховуються до Державного бюджету України. Ліцензіат зобов'язаний надати Національній раді документальне підтвердження факту сплати штрафу (копію платіжного доручення) протягом п'яти днів з моменту сплати.

Таким чином, як вбачається з вищевикладеного, позивач наділений правом здійснювати нагляд за дотриманням телерадіоорганізаціями та провайдерами програмної послуги вимог законодавства у галузі телерадіомовлення, а також в разі встановлення порушень законодавства про телебачення і радіомовлення застосовувати до таких телерадіоорганізацій та провайдерів штрафні санкції.

Однак, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, суд критично ставиться до дій позивача щодо винесення рішення про накладення на ТОВ «Телекомунікаційно-інформаційні системи» штрафних санкцій, а в подальшому й стягнення пені, оскільки як вбачається з вищезазначеного, положеннями ст.72 Закону №3759 чітко визначено, що стягнення штрафу застосовується якщо після винесення попередження відповідні порушення не були усунені, проте як встановлено судом, що не спростовано позивачем жодних попереджень відносно відповідача не виносилось, що свідчить про порушення вимог чинного законодавства з боку Національної ради та передчасність накладення на відповідача штрафних санкцій.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем, як суб’єктом владних повноважень не доведено перед судом правомірності своїх дій щодо накладення на відповідача штрафних санкцій та наявності обґрунтований підстав для їх стягнення, внаслідок чого, суд вважає за необхідне в задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.67 Конституції України, пп.14.1.175 п.14.1 ст.14, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.59.1 та п.59.5 ст.59 ПК України та положеннями ст.ст. 2, 6, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163, 167, 1832, 256 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову Національної ради з питань телебачення і радіомовлення України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційно-інформаційні системи» про стягнення штрафних санкцій у розмірі 71 114,00 грн. - відмовити у повному обсязі.

Постанову суду виконати негайно.

Постанова суду першої інстанції, ухвалена за правилами скороченого провадження може бути оскаржена до апеляційного суду в порядку та строки, встановлені статтями 185-187, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України сторонами, а також іншими особами, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя І.А. Качур