Справа № 822/256/17
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/256/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в складі судді Божук Д.А. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ :

Державна податкова інспекція у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області (далі по тексту - ДПІ у м. Хмельницькому, позивач) звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, відповідач, платник податків), в якому просить стягнути 832,81 грн. в рахунок погашення податкового боргу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за відповідачем рахується податковий борг в сумі 832,81 грн. по податку на доходи з фізичних осіб. Зазначений борг підтверджується податковими повідомленнями-рішеннями від 04.06.2015 №31495-17 та №31495-17. У зв'язку з несплатою заборгованості в добровільному порядку, позивач звернувся з позовом до суду.

Позивач у судове засідання не з'явився та повноважного представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

20.02.2017 до суду надійшла заява позивача. Просить розгляд справи провести без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився та повноважного представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

17.02.2017 до суду надійшли заперечення відповідача. Просить відмовити в задоволенні позову. Розгляд справи провести за його відсутності. Зазначив, що визначена позивачем сума заборгованості не є узгодженою, не набула статусу податкового боргу.

Згідно ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи, що позивач та відповідач були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, позивач подав заяву, а відповідач клопотання про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч.6 ст.12 та ч.1 ст.41 КАС України у зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання по справі не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку і сукупності, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити на підставі наведеного нижче.

Суд встановив, що 04.06.2015 позивачем винесено податкові повідомлення-рішення:

- №31495-17, яким визначено суму податкового зобов'язання в сумі 495,11 грн. за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості;

- №31494-17, яким визначено суму податкового зобов'язання в сумі 337,10 грн. за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості.

Зазначені податкові повідомлення-рішення направлені адресату - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1. Повернуті на адресу позивача з відміткою Укрпошти "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до п.59.1. ст.59 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - ПК України), у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З метою погашення боргу, відповідно до п.59.1. ст.59 ПК України, позивачу надіслана податкова вимога форми "Ф" від 14.12.2015 №3111-23 на адресу: АДРЕСА_2. Повернуте на адресу позивача з відміткою Укрпошти "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Положеннями п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Таким чином, сума узгодженого грошового зобов'язання набуває якості податкового боргу у разі її несплати у встановлений цим Кодексом строк, з наступного дня після граничного строку її сплати.

Згідно п.42.2 ст.42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Згідно п.58.3 ст.58 ПК України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Згідно даних паспорта позивача НОМЕР_1, ОСОБА_1 знятий з реєстраційного обліку:

1) 25.06.2003 за адресою: АДРЕСА_2;

2) 07.12.2010 за адресою: АДРЕСА_1.

З 15.12.2010 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3.

З урахуванням наведеного вище, оскільки податкові повідомлення-рішення позивачем надіслано не за адресою місцезнаходження відповідача, вони вважають не врученими платнику податків з вини контролюючого органу.

Таким чином, сума податкового зобов'язання не є узгодженою, відтак, не набула статусу податкового боргу.

Відповідно до ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Суд вважає, що допущення позивачем помилки в направленні податкових повідомлень-рішень вплинуло на право позивача мирно володіти своїм майном. Зокрема, позбавило відповідача можливості оскаржити правомірність нарахування грошового зобов'язання чи вжити заходів для його добровільної сплати.

Крім того, суд враховує, що порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95-99 ПК України.

За приписами п.95.2 ст.95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Водночас п.87.11 ст.87 ПК України встановлено особливості порядку стягнення податкового боргу платників податків - фізичних осіб у порівнянні з порядком погашення податкового боргу юридичних осіб.

При цьому, норми статей 95-99 ПК України можуть застосовуватися до процедури стягнення податкового боргу лише в тій частині, що не суперечить вимогам п.87.11 ст.87 даного Кодексу.

Аналогічні висновки містяться в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 04.05.2012 №1198/12/12-12.

Пунктом 87.11 ст.87 ПК України не встановлено особливостей щодо моменту, з якого у податкового органу виникає право на стягнення податкового боргу. Зокрема, не передбачено особливостей щодо направлення платникові податку - фізичній особі податкової вимоги як умови для виникнення права на примусове стягнення податкового боргу, передбаченої п. 95.2 ст. 95 ПК України.

Отже, фізичним особам податкова вимога надсилається в тому самому порядку і з тих самих підстав, що і платникам податку - юридичним особам. Зазначене випливає із змісту ст.59 ПК України, яка передбачає уніфіковані правила направлення податкових вимог усім платникам податків.

При цьому, правове значення факту надіслання податкових вимог не розрізняється залежно від того, фізичній чи юридичній особі надсилається відповідна податкова вимога. Таке правове значення в будь-якому разі полягає в тому, що право на стягнення податкового боргу виникає у податкового органу через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги, як це передбачено п.95.2 ст.95 ПК України.

Таким чином, у податкового органу право на звернення з позовом про стягнення податкового боргу з фізичної особи - платника податків виникає через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги.

Разом з тим, суд встановив, що податкова вимога форми "Ф" від 14.12.2015 №3111-23 направлена не за місцем проживання ОСОБА_1

Отже, зазначена податкова вимога не вважається в силу зазначених норм надісланою (врученою) відповідачу, а відтак у ДПІ у м. Хмельницькому не виникло права на звернення до суду про стягнення суми податкового боргу заявленого у позові.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги є передчасними.

За таких обставин позов заявлений не обґрунтовано, не підтверджений належними доказами, не відповідає чинному законодавству та не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.12, 41, 94, 122, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного позову державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Суддя/підпис/Д.А. Божук
"Згідно з оригіналом" Суддя Д.А. Божук