Справа № 817/1272/15
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року м. Київ К/800/9823/16

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Рівненської обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинення певних дій та прийняття рішення, за касаційною скаргою Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2016 року, -

встановив:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому після уточнення позовних вимог просив: визнати протиправною бездіяльність Рівненської обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 щодо неприйняття рішення про визнання його інвалідом (встановлення інвалідності) за висновком експертної комісії Рівненського обласного спеціалізованого диспансеру радіаційного захисту населення від 8 вересня 2012 року; зобов'язати відповідача вчинити дії щодо прийняття рішення про визнання його інвалідом за висновком від 8 вересня 2012 року та прийняти рішення про визнання його інвалідом за вказаним висновком.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 1 липня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Рівненської обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 щодо неприйняття відповідного рішення за результатами розгляду документів по встановленню ОСОБА_4 групи інвалідності з урахуванням висновку від 8 вересня 2012 року, які надійшли до установи 17 вересня 2012 року. Зобов'язано Рівненську обласну медико-соціальну експертну комісію № 2 вчинити дії з прийняття відповідного рішення за результатами розгляду документів по встановленню позивачеві групи інвалідності з урахуванням висновку від 8 вересня 2012 року, які надійшли до установи 17 вересня 2012 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2016 року постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 1 липня 2015 року скасовано, прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Рівненської обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 щодо неприйняття відповідного рішення за результатами розгляду документів по встановленню ОСОБА_4 групи інвалідності з урахуванням висновку лікарсько-консультативної комісії від 8 вересня 2012 року. Зобов'язано Рівненську обласну медико-соціальну експертну комісію № 2 прийняти рішення по встановленню ОСОБА_4 групи інвалідності з урахуванням висновку лікарсько-консультативної комісії від 8 вересня 2012 року та видати йому довідку встановленого зразка про визнання його інвалідом, захворювання якого пов'язане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС з 17 вересня 2012 року. В решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Рівненський обласний центр медико-соціальної експертизи, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2016 року і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, упродовж 2004-2013 років оглядався медико-соціальними експертними комісіями та визнавався інвалідом.

1 червня 2010 року міжрайонною спеціалізованою кардіологічною медико-соціальною експертною комісією відповідно до акту огляду № 805/3 позивача було визнано інвалідом загального захворювання та встановлено ІІІ групу інвалідності на строк до 1 червня 2013 року із зазначенням дати чергового переогляду - травень 2013 року.

У зв'язку з погіршенням стану здоров'я ОСОБА_4 27 червня 2012 року звернувся до Рівненського обласного спеціалізованого диспансеру радіаційного захисту населення щодо встановлення пов'язаності його захворювання з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС.

Експертним висновком Рівненської обласної спеціалізованої лікарсько-консультативної комісії від 8 вересня 2012 року № 530 визнано, що захворювання ОСОБА_4 пов'язане з наслідками Чорнобильської катастрофи від 27 червня 2012 року.

14 вересня 2012 року Рокитнівською центральною районною поліклінікою позивача було направлено на медико-соціальну експертну комісію для перекомісії, дане направлення отримане Рівненською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 - 17 вересня 2012 року.

Згідно даних акту № 210, 28 вересня 2012 року Рівненська обласна медико-соціальна експертна комісія № 2 оглянула ОСОБА_4 та прийняла рішення про невстановлення йому групи інвалідності. Рішення про невстановлення позивачеві групи інвалідності відображено і в протоколі засідання комісії від 5 жовтня 2012 року.

Після прийняття такого рішення ОСОБА_4 було направлено на консультацію до Державного закладу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров'я України» та відповідно про прийняте рішення Рівненська обласна медико-соціальна експертна комісія № 2 повідомила Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області.

Не погоджуючись із рішенням Рівненської обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 про невизнання його інвалідом на підставі огляду від 28 вересня 2012 року та діями цієї комісії щодо повідомлення про це Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області, ОСОБА_4 у березні 2013 року звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року по справі № 817/1217/13-а, яка набрала законної сили, скасовано постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2014 року про відмову ОСОБА_4 в задоволенні зазначеного позову, прийнято нову постанову, якою позов задоволено. Визнано протиправним рішення Рівненської обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 про невизнання ОСОБА_4 інвалідом на підставі огляду від 28 вересня 2012 року. Зобов'язано Рівненську обласну медико-соціальну експертну комісію № 2 відкликати з Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області довідку № 20 щодо невизнання ОСОБА_4 інвалідом на підставі огляду від 28 вересня 2012 року.

Ухвалюючи таке рішення суд апеляційної інстанції встановив, що висновки Рівненської обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 про невстановлення ОСОБА_4 групи інвалідності на підставі огляду від 28 вересня 2012 року не відповідають фактичним обставинам справи, Положенню про медико-соціальну експертизу і Положенню про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317. Рівненська обласна медико-соціальна експертна комісія № 2 при прийнятті направлення від 14 вересня 2012 року і при проведенні огляду ОСОБА_4 діяла з порушеннями зазначених Положень та Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 5 вересня 2011 року № 561, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за № 1295/20033 (далі - Інструкція № 561).

Оскільки після визнання рішення Рівненської обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 про невизнання ОСОБА_4 інвалідом на підставі огляду від 28 вересня 2012 року протиправним, питання встановлення йому інвалідності залишилось невирішеним, ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що інвалідність як міра втрати здоров'я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Згідно абзацу восьмого статті 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» від 6 жовтня 2005 року № 2961-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2961-IV) медико-соціальна експертиза - визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров'я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров'я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

За змістом статті 7 Закону № 2961-IV медико-соціальна експертиза повнолітніх осіб проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів. Огляд повнолітніх осіб з порушеннями стану здоров'я, інвалідів (за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу), дітей з порушеннями стану здоров'я та дітей-інвалідів проводиться після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності даних, що підтверджують стійкий розлад функцій організму у зв'язку з фізичними, психічними, інтелектуальними та сенсорними порушеннями, зумовленими захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами.

Медико-соціальні експертні комісії визначають: групу інвалідності, її причину і час настання. Особа може одночасно бути визнана інвалідом однієї групи і лише з однієї причини. При підвищенні групи інвалідності в разі виникнення більш тяжкого захворювання причина інвалідності встановлюється на вибір інваліда. У разі якщо однією з причин інвалідності є інвалідність з дитинства, вказуються дві причини інвалідності; види трудової діяльності, рекомендовані інваліду за станом здоров'я. Висновок про нездатність до трудової діяльності внаслідок інвалідності готується виключно за згодою інваліда (крім випадків, коли інваліда визнано недієздатним); причинний зв'язок інвалідності із захворюванням чи каліцтвом, що виникли у дитинстві, вродженою вадою; ступінь втрати професійної працездатності потерпілим від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання; ступінь втрати здоров'я, групу інвалідності, причину, зв'язок і час настання інвалідності громадян, які постраждали внаслідок політичних репресій або Чорнобильської катастрофи; медичні показання на право одержання інвалідами спеціального автомобільного транспорту і протипоказання до керування ним.

Медико-соціальні експертні комісії: встановлюють компенсаторно-адаптаційні можливості особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації; складають (коригують) індивідуальну програму реабілітації інваліда, в якій визначаються реабілітаційні заходи і строки їх виконання, та здійснюють контроль за повнотою та ефективністю виконання цієї програми; вивчають виробничі, медичні, психологічні, екологічні, соціальні причини виникнення інвалідності, її рівня і динаміки та беруть участь у розробленні комплексних заходів щодо профілактики і зниження рівня інвалідності серед повнолітніх осіб, удосконалення реабілітаційних заходів; забезпечують своєчасний огляд (переогляд) повнолітніх осіб з порушеннями стану здоров'я, інвалідів; вносять до централізованого банку даних з проблем інвалідності інформацію про повнолітніх осіб, яких визнано інвалідами.

Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров'я особі, визнаній інвалідом, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.

Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317 затверджено Положення про медико-соціальну експертизу і Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Згідно пункту 3 Положення про медико-соціальну експертизу медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Медико-соціальні експертні комісії у своїй роботі керуються Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами відповідних державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини у зазначеній сфері, та цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань медико-соціальної експертизи (пункт 5 Положення про медико-соціальну експертизу).

У відповідності до пункту 17 Положення про медико-соціальну експертизу медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

За пунктом 22 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності повторний огляд інвалідів з нестійкими, оборотними змінами та порушеннями функцій організму з метою визначення ефективності реабілітаційних заходів, стану здоров'я і ступеня соціальної адаптації проводиться раз на один - три роки. Повторний огляд інвалідів, а також осіб, інвалідність яких встановлено без зазначення строку проведення повторного огляду, проводиться раніше зазначеного строку за заявою такого інваліда, інших заінтересованих осіб у разі настання змін у стані здоров'я і працездатності або за рішенням суду чи прокуратури.

Пунктом 16 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності закріплено, що медико-соціальна експертна комісія визначає ступінь втрати здоров'я, групу і час настання інвалідності та їх причинний зв'язок з Чорнобильською катастрофою на підставі експертного висновку, визначеного в установленому порядку МОЗ лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я, міжвідомчої експертної ради чи постанови військово-лікарської комісії про причинний зв'язок захворювання з Чорнобильською катастрофою та за наявності: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції з відміткою про перереєстрацію або посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; посвідчення потерпілої дитини серії «Д» та вкладишу до нього для потерпілих дітей-інвалідів при досягненні ними 18 років.

За приписами пункту 20 Положення про медико-соціальну експертизу медико-соціальна експертна комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України.

Механізм встановлення груп інвалідності врегульовано Інструкцією № 561.

Згідно з пунктом 1.12 цієї Інструкції датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (у відсотках) вважається день надходження до комісії документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Як встановлено судами, ОСОБА_4 був визнаний потерпілим від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), про що свідчить відповідне посвідчення серії НОМЕР_1, видане Рівненською облдержадміністрацією 6 червня 1994 року.

Міжрайонна спеціалізована кардіологічна медико-соціальна експертна комісія відповідно до акту огляду від 1 червня 2010 року № 805/3 зазначила причину визнання позивача інвалідом ІІІ групи як загальне захворювання з ураженням ЦНС.

Саме як потерпілий від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та у зв'язку з погіршенням стану здоров'я ОСОБА_4 звернувся до Рівненського обласного спеціалізованого диспансеру радіаційного захисту населення щодо встановлення пов'язаності його захворювання з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС.

Експертним висновком Рівненської обласної спеціалізованої лікарсько-консультативної комісії від 8 вересня 2012 року № 530 підтверджено, що захворювання хворого ОСОБА_4 пов'язане з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Зазначеному висновку передувало медичне обстеження позивача, перебування його в лікувальних закладах та висновки щодо хвороб (епікризи).

ОСОБА_4 14 вересня 2012 року направлявся Рокитнівською центральною районною поліклінікою на медико-соціальну експертну комісію для перекомісії саме з діагнозом, який йому було встановлено за висновком Рівненської обласної спеціалізованої лікарсько-консультативної комісії від 8 вересня 2012 року № 530. До цього направлення надавалися як висновок лікарсько-консультативної комісії від 8 вересня 2012 року № 530, так і інші медичні документи.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року по справі № 817/1217/13-а визнано протиправним рішення Рівненської обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 про невизнання ОСОБА_4 інвалідом на підставі огляду від 28 вересня 2012 року.

При розгляді справи № 817/1217/13-а апеляційним судом встановлено розбіжності, зазначені в акті огляду № 210, протоколі засідання комісії від 5 жовтня 2012 року та наданій пенсійному органу довідці № 20. Також встановлено, що Рівненська обласна медико-соціальна експертна комісія № 2 при прийнятті направлення від 14 вересня 2012 року і при проведенні огляду ОСОБА_4 діяла з порушеннями Положення про медико-соціальну експертизу, Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, Інструкції № 561.

Судами встановлено, що Рівненською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 при вирішенні питання встановлення групи інвалідності та пов'язаності захворювання ОСОБА_4 з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС не були досліджені як висновок Рівненської обласної спеціалізованої лікарсько-консультативної комісії від 8 вересня 2012 року № 530, так і інші медичні документи в їх сукупності, тобто відповідачем вимоги законодавства виконані не були.

28 лютого 2013 року позивачеві встановлено ІІІ групу інвалідності від захворювання, пов'язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи з 8 лютого 2013 року довічно.

З урахуванням всіх цих обставин, положень чинного законодавства та з метою повного захисту порушеного права ОСОБА_4, який буде гарантувати дотримання і захист його прав, свобод та інтересів від порушень з боку відповідача, апеляційний суд правильно дійшов висновку про прийняття постанови, якою визнав протиправною бездіяльність Рівненської обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 щодо неприйняття відповідного рішення за результатами розгляду документів по встановленню ОСОБА_4 групи інвалідності з урахуванням висновку лікарсько-консультативної комісії від 8 вересня 2012 року та зобов'язав Рівненську обласну медико-соціальну експертну комісію № 2 прийняти рішення по встановленню ОСОБА_4 групи інвалідності з урахуванням висновку лікарсько-консультативної комісії від 8 вересня 2012 року і видати йому довідку встановленого зразка про визнання його інвалідом, захворювання якого пов'язане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС з 17 вересня 2012 року.

Щодо доводів касаційної скарги Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи про те, що справи про оскарження рішень медико-соціальної експертної комісії підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, і відповідно рішення Рівненської обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 не може бути оскаржене через адміністративний суд, що не було враховано судом першої інстанції при відкритті провадження у справі та залишено поза увагою апеляційним судом, то колегія суддів Вищого адміністративного суду України звертає увагу на те, що у даній справі ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача, зобов'язання вчинення певних дій та прийняття рішення, прийняте Рівненською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 рішення у цій справі не оскаржується, відповідне рішення медико-соціальної експертної комісії було предметом перегляду у справі № 817/1217/13-а, а суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями щодо надання оцінки правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права при вирішенні інших справ, крім як у тій, яку переглядає. Дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції своїм рішенням не зобов'язував відповідача встановити ОСОБА_4 конкретну групу інвалідності, він зобов'язав Рівненську обласну медико-соціальну експертну комісію № 2 прийняти рішення по встановленню йому групи інвалідності з урахуванням висновку лікарсько-консультативної комісії від 8 вересня 2012 року. Щодо зобов'язання апеляційним судом відповідача видати ОСОБА_4 довідку встановленого зразка про визнання його інвалідом, захворювання якого пов'язане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС з 17 вересня 2012 року, то при цьому суд апеляційної інстанції взяв до уваги встановлені неправомірні дії та бездіяльність Рівненської обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 щодо розгляду отриманих 17 вересня 2012 року документів відносно ОСОБА_4, наявність експертного висновку Рівненської обласної спеціалізованої лікарсько-консультативної комісії від 8 вересня 2012 року № 530, факт нерозгляду відповідачем на час звернення ОСОБА_4 до суду з даним позовом зазначеного вище питання, яке повинно було бути правильно вирішене ще у вересні 2012 року, а також факт встановлення 28 лютого 2013 року позивачеві ІІІ групи інвалідності від захворювання, пов'язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи з 8 лютого 2013 року довічно.

На думку колегії суддів суду касаційної інстанції, апеляційний суд ухвалюючи своє рішення правильно конкретизував дії Рівненської обласної медико-соціальної експертної комісії № 2, які необхідно вчинити відносно ОСОБА_4, щоб знову дії чи бездіяльність відповідача не призвели до порушення його прав та не було підстав для звернення ОСОБА_4 до суду з цього питання ще з позовними заявами.

За таких обставин колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що доводи, викладені в даній касаційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи та висновків суду апеляційної інстанції, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Згідно частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи - залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Рівненської обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинення певних дій та прийняття рішення - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.