Справа № 817/1909/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2017-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2017 р.Р і в н е 817/1909/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Відділу містобудування та архітектури, будівництва та інфраструктури Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Кузнецовська міська рада Рівненської області
про зобов'язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Відділу містобудування та архітектури, будівництва та інфраструктури Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області, про зобов'язання відповідача видати будівельний паспорт на будівництво садового будинку на земельній ділянці загальною площею 0,1 га, кадастровий НОМЕР_1, яка розташована: Рівненська область, Володимирецький район, Старорафалівська сільська рада, за межами населеного пункту.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила про безпідставність відмови відповідача у відповідь на її звернення видати будівельний паспорт для проведення забудови земельної ділянки, відведеної для індивідуального садівництва, розташованої на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району за межами населеного пункту. Позивач стверджувала, що відмова у видачі будівельного паспорта з підстав відсутності затвердженого детального плану території у зв'язку із неможливістю його розробки, як і невідповідність намірів забудови земельної ділянки позивача вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, оскільки належна позивачу земельна ділянка передбачена під перспективну забудову м. Кузнецовськ, є протиправною. Тому позивач звернулась до суду з даним позовом за захистом своїх прав та просила суд зобов'язати відповідача видати будівельний паспорт.

Представник відповідача подав суду листа (а.с.54), у якому висловив заперечення проти позову зазначивши, що за відсутності детального плану території неможливо розробити будівельний паспорт забудови земельної ділянки. Покликаючись до ст.19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до якої детальний план території за межами населених пунктів розробляється відповідно до схеми планування території, представник відповідача зазначив, що розроблення детального плану території, де знаходиться земельна ділянка позивача для індивідуального садівництва із зведенням садового будинка, є неможливим, оскільки відповідно до наявної містобудівної документації, а саме, схеми планування території Старорафалівської сільської ради та генерального плану м. Кузнецовськ (Вараш) дана територія передбачена під перспективну житлову забудову м. Кузнецовськ (Вараш) як мікрорайон Північно-східний. Крім того, представник відповідача зазначив, що вирішення даного спору зачіпає інтереси територіальної адміністративної одиниці, тому просив суд залучити до участі у справі Кузнецовську міську раду Рівненської області.

Враховуючи викладені обставини, відповідно до ст.53 Кодексу адміністративного судочинства України суд залучив до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Кузнецовську міську раду Рівненської області.

Представник Кузнецовської міської ради Рівненської області подав суду письмові пояснення по справі, у яких зазначив, що постановою Верховної Ради України від 18.11.2003 №1247-ІV затверджено фактичну межу м. Кузнецовськ загальною площею 1130,94 га, в той час як перспективну межу міста визначено рішенням Кузнецовської міської ради Рівненської області від 26.10.2007 №253, які між собою не співпадають. При цьому представник третьої особи пояснив, що Кузнецовська міська рада двічі зверталася до Старорафалівської сільської ради з клопотанням щодо надання згоди на відчуження частини земель, які знаходяться у віданні Старорафалівської сільської ради, у тому числі і земельної ділянки позивача, однак Старорафалівською сільською радою надавалось відмову з тих мотивів, що відповідні землі є єдиними землями запасу Старорафалівської сільської ради, які передбачені для соціальної сфери та житлового будівництва молодими сім'ям. Таким чином представник третьої особи зазначив, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 розташована на землях Старорафалівської сільської ради Рівненської області та знаходиться за межами населеного пункту, відтак вирішення питань регулювання земельних відносин за межами міста Вараш/Кузнецовськ не входить до компетенції Кузнецовської міської ради.

Про дату, час та місце судового розгляду особи, які беруть участь у справі повідомлялись належними чином що підтверджується доказами в матеріалах справи.

23.11.2016 позивач подала через відділ документального забезпечення Рівненського окружного адміністративного суду (канцелярію) заяву (вх.№16248/16 від 23.11.2016), у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд позов задовольнити.

06.02.2017 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Рівненського окружного адміністративного суду (канцелярію) заяву (вх.№1479/17 від 06.02.2017), у якій просив суд розглянути справу у письмовому провадженні, вказав, що позовні вимоги підтримує та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача подав через відділ документального забезпечення Рівненського окружного адміністративного суду (канцелярію) листа (вх.№1476/17 від 06.02.2017), у якому просив суд відкласти розгляд справи у зв'язку із неможливістю прибуття представника відповідача до суду.

При цьому представник відповідача не навів суду жодних обставин, що слугували перешкодою для забезпечення участі представника відповідача у розгляді справи, відтак суд не знайшов підстав для визнання причин не забезпечення участі у судовому засіданні представника відповідача поважними.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, що підтверджується доказами в матеріалах справи, однак участі у судовому засіданні свого представника не забезпечила, про причини суд не повідомила.

Відповідно до ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Частиною 6 цієї ж статті Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з таких підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом, 22.11.2012 Володимирецькою районною державною адміністрацією Рівненської області винесено розпорядження №401 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність», зокрема, затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для індивідуального садівництва загальною площею 1,0 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (сільськогосподарські угіддя - рілля), які знаходяться за межами населених пунктів на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області (а.с.27).

Серед переліку громадян, яким затверджуються проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для індивідуального садівництва на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області згідно Додатку до розпорядження голови райдержадміністрації від 22.11.2012 №401 була, зокрема, ОСОБА_3 (а.с.28) як власник земельної ділянки площею 0,1000 га розташованої на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області за межами населеного пункту, цільове призначення: для індивідуального садівництва.

У відповідності до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.10.2013 продавець ОСОБА_3 продала, а покупець ОСОБА_4 купив належну продавцеві земельну ділянку площею 0,1000 га, цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального садівництва, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, що розташована з адресою: Рівненська область, Володимирецький район, Старорафалівська сільська рада (а.с.11-12).

Згідно п.4 вказаного договору земельна ділянка, що відчужується за цим договором, належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №2358426, виданого 12.04.2013 Реєстраційною службою Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області; право власності на земельну ділянку зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.03.2013, реєстраційний номер об'єкта: 8, номер запису про право власності: 645682.

В свою чергу, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.02.2016 продавець ОСОБА_4 передав, а покупець ОСОБА_1 прийняла у власність земельну ділянку для індивідуального садівництва площею 0,1000 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, що розташована з адресою: Рівненська область, Володимирецький район, Старорафалівська сільська рада (а.с.8-9).

27.10.2016 позивач звернулась до Відділу містобудування та архітектури, будівництва та інфраструктури Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області з заявою про видачу будівельного паспорту забудови зазначеної вище земельної ділянки (а.с.13).

До вказаної заяви позивач додала копію договору купівлі-продажу земельної ділянки та ескіз намірів забудови.

Листом від 27.10.2016 за вих. №1172/12-07/16 Відділом містобудування та архітектури, будівництва та інфраструктури Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області, з підстав відсутності затвердженого детального плану забудови території, відмовлено у видачі будівельного паспорту.

На думку позивача вищевказана відмова є протиправною та порушує її законні права та охоронювані інтереси, що стало причиною звернення до суду.

Надаючи правової оцінки спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Стаття 2 Земельного кодексу України встановлює, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Згідно із ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Землі сільськогосподарського призначення, у відповідності до п. а) ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України, передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Як свідчать матеріали справи, цільове призначення земельної ділянки, розташованої на території Старорафалівської сільської ради, Володимирецького району, Рівненської області площею 0,1000 га, - для індивідуального садівництва.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 35 Земельного кодексу України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Іноземці та особи без громадянства, а також юридичні особи можуть мати земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва на умовах оренди.

Земельні ділянки, призначені для садівництва, у відповідності до ч. 3 вищезазначеної норми Земельного кодексу України, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

До земель загального користування садівницького товариства належать земельні ділянки, зайняті захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами загального користування. Землі загального користування садівницького товариства безоплатно передаються йому у власність за клопотанням вищого органу управління товариства до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування на підставі документації із землеустрою, за якою здійснювалося формування земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Приписи ч. 1 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачають, що забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва.

Положення ч. 1 ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» закріплюють, що забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки. Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів. За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі.

Вказану норму також дублює п. 1.2 р. 1 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 05.07.2011 №103, в редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25.02.2013 №66 (надалі - Порядок).

Тобто, факту забудови земельної ділянки передує факт отримання будівельного паспорту.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього, згідно із п. 2.4 р. 2 Порядку, повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з таких підстав: неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 цього розділу; невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Зі змісту п. 2.3 р. 2 Порядку вбачається, що уповноважений орган містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Тобто, однією із підстав для видачі будівельного паспорту є відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

У відповідності до п. 1.3 р. 1 Порядку визначено, що параметри забудови визначаються з урахуванням державних будівельних норм ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

Зокрема, п. 1.6 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» визначено, що для забезпечення територіальних умов розвитку міст на довгострокову перспективу, а також розміщення і будівництва споруд, пов'язаних з функціонуванням міського господарства, треба на прилеглих до міста територіях виділяти приміські зони багатофункціонального призначення. Приміську зону слід проектувати одночасно з генеральним планом міста як єдиний господарський і планувальний комплекс з розробкою пропозицій, спрямованих на економічний і соціально-культурний її розвиток і структурно-територіальну організацію.

Тобто, розміщення будівель та споруд на даній земельній ділянці можливе тільки при умові наявності містобудівної документації, а саме: детального плану території.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план території це містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території.

Зі змісту положень ч. 1 ст. 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вбачається, що детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

Детальний план території за межами населених пунктів розробляється відповідно до схеми планування території (частини території) району та/або області з урахуванням державних і регіональних інтересів. Розроблення детального плану території за межами населених пунктів та внесення змін до нього здійснюються на підставі розпорядження відповідної районної державної адміністрації, що передбачає ч.2 зазначеної норми Закону.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план території складається із графічних і текстових матеріалів. Склад, зміст, порядок розроблення та затвердження детального плану території визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Матеріали детального плану території на підставі ч. 7 ст. 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не можуть містити інформацію з обмеженим доступом та бути обмеженими в доступі. Загальна доступність матеріалів детального плану території забезпечується шляхом його розміщення на веб-сайті органу місцевого самоврядування, у місцевих друкованих засобах масової інформації, а також у загальнодоступному місці у приміщенні такого органу. Матеріали детального плану території надаються за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Абзацом 2 ч. 8 ст. 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що детальний план території за межами населеного пункту розглядається і затверджується відповідною районною державною адміністрацією протягом 30 днів з дня його подання.

Враховуючи вищевикладене суд зазначає, що оскільки планувальних рішень проектів садових та дачних товариств, а також детального плану території, на якій розташована земельна ділянка позивача, не розроблено, невідповідність намірів забудови земельної ділянки позивача таким встановити не можливо.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, за межами населених пунктів встановлюється відповідними районними державними адміністраціями, а в разі відсутності адміністративного району - відповідно Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, Севастопольською міською державними адміністраціями. Узгодження питань щодо забудови визначених для містобудівних потреб територій суміжних територіальних громад здійснюється на підставі відповідних угод, відображається у схемах планування зазначених територій та генеральних планах населених пунктів. Судом встановлено, що детальний план території, де знаходиться земельна ділянка позивача загальною площею 0,1 га, кадастровий НОМЕР_1, яка розташована: Рівненська область, Володимирецький район, Старорафалівська сільська рада, відсутній, а як повідомив представник відповідача, розробити його не видається можливим, оскільки відповідно до Схеми планування території Старорафалівської сільської ради та генерального плану м. Кузнецовськ (Вараш) дана територія передбачена під перспективну житлову забудову м. Кузнецовськ (Вараш).

Так, постановою Верховної Ради України від 18.11.2003 №1247-IV «Про зміну меж міста Кузнецовськ Рівненської області» в межі міста Кузнецовськ Рівненської області включено 274,76 га земель, які знаходяться у віданні Заболотівської сільської ради, 4,11 га - земель Лозківської сільської ради, 473,07 га - земель, які знаходяться у віданні Старорафалівської сільської ради Володимирецького району, і затверджено межі міста загальною площею 1130,94 га.

При цьому, як повідомив суд представник Кузнецовської міської ради Рівненської області, територія, на якій розташована земельна ділянка позивача з кадастровим НОМЕР_1 в межі міста Кузнецовськ не входить.

Рішенням Кузнецовської міської ради Рівненської області від 26.10.2007 №253 було затверджено містобудівну документацію «Коригування генерального плану м. Кузнецовськ»

В свою чергу, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про планування і забудову територій», що був чинний на момент розроблення та коригування генерального плану м. Кузнецовська, визначено, що відповідно до генеральних планів населених пунктів сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, а також Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, зокрема, узгоджують питання забудови та іншого використання територій, в яких заінтересовані територіальні громади суміжних адміністративно-територіальних одиниць.

На підставі викладеного, виконавчий комітет Кузнецовської міської ради листом від 05.12.2007 №04/46-22/1308 звертався до Старорафалівської сільської ради з клопотанням щодо надання згоди на відчуження частини земель, які знаходяться у віданні Старорафалівської сільської ради (у тому числі територія на якій розташована земельна ділянка позивача з кадастровим НОМЕР_1).

Рішенням Старорафалівської сільської ради від 22.01.2008 №276 «Про розгляд листа виконавчого комітету Кузнецовської міської ради» відмовлено виконавчому комітету Кузнецовської міської ради у наданні згоди на відчуження частини земель та включення їх до меж м. Кузнецовська у зв'язку з тим, що це єдині землі запасу Старорафалівської сільської ради, які передбачені для соціальної сфери та житлового будівництва молодим сім'ям (копія наявна в матеріалах справи).

Виконавчий комітет Кузнецовської міської ради повторно листом від 31.05.2012 №04/46-39/164 звернувся до Старорафалівської сільської ради з клопотанням щодо надання згоди на відчуження частини земель, які знаходяться у віданні Старорафалівської сільської ради.

Старорафалівська сільська рада своїм рішенням від 07.06.2012 №343 «Про надання згоди на відчуження земель, які знаходяться у віданні Старорафалівської сільської ради» відмовила у наданні згоди на відчуження земель, які знаходяться у віданні Старорафалівської сільської ради щодо включення їх до меж м. Кузнецовська (копія наявна в матеріалах справи).

За таких обставин, враховуючи те, що відсутність детального плану забудови території не визначено як підставу для відмови у видачі будівельного паспорта відповідно до Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 05.07.2011 №103, а відповідна земельна ділянка позивача з кадастровим НОМЕР_1 в межі міста Кузнецовськ не входить, як і не передбачена до віднесення до меж міста Кузнецовськ у встановленому порядку, відмова відповідача у видачі позивачу будівельного паспорта враховуючи подання позивачем при цьому усіх необхідних документів, є протиправною, відтак порушене право позивач підлягає захисту шляхом зобов'язання відповідача видати будівельний паспорт на будівництво садового будинку на належній позивачу земельній ділянці.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, суд, при вирішенні даного спору, з огляду на встановлені судом обставини, враховуючи зміст ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов висновку про недоведеність відповідачем законності оскаржуваного рішення, а відтак позов підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 551,20 грн. згідно квитанції від 02.11.2016 №4 підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-суб'єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Зобов'язати Відділ містобудування та архітектури, будівництва та інфраструктури Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області видати ОСОБА_1 будівельний паспорт на будівництво садового будинку на земельній ділянці загальною площею 0,1 га, кадастровий НОМЕР_1, яка розташована: Рівненська область, Володимирецький район, Старорафалівська сільська рада (за межами населеного пункту) та належить на праві власності ОСОБА_1 згідно поданих до відділу містобудування та архітектури 27.10.2016 документів.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Відділу містобудування та архітектури, будівництва та інфраструктури Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.