Справа № 815/4201/16  
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4201/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Юніон ОСОБА_2 ОСОБА_3, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Юніон ОСОБА_2 ОСОБА_3, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ ЮСБ БАНК ОСОБА_4 №3-ТА від 10.12.2015 року в частині визнання правочину (операції), проведеного ОСОБА_1, нікчемним із одночасним застосуванням наслідків нікчемності, а саме - проведення сторнування банківських операцій з перерахування коштів з рахунку ОСОБА_1 та відображення сторнованих коштів на рахунку їх первісного власника;

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ЮСБ БАНК ОСОБА_3, щодо застосування наслідків нікчемності правочину у вигляді не включення ОСОБА_1 до Переліку вкладників ПАТ ЮСБ БАНК, що мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ЮСБ БАНК ОСОБА_3 включити ОСОБА_1 до Переліку вкладників ПАТ ЮСБ БАНК, що мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до залишку на її поточному рахунку № 031 станом на 03 жовтня 2015 року з одночасним поданням відповідних відомостей до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 13 серпня 2014 року нею був відкритий поточний рахунок № 031 у ПАТ «ЮСБ БАНК». 25 вересня 2015 року нею на цей рахунок через касу банку було внесено готівкою особисті грошові кошти в розмірі 45000 грн. Згідно інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті ПАТ «ЮСБ БАНК», на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 року № 665/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Юніон ОСОБА_2» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 02 жовтня 2015 р. № 182 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ЮСБ БАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28 грудня 2015 року № 241 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ЮСБ БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ЮСБ БАНК». Згідно інформації з сайту Банку, з 30 грудня 2015 року розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку. Для отримання коштів вкладники ПАТ «ЮСБ БАНК з 30 грудня 2015 року до 10 лютого 2016 року включно можуть звертатись до установ банку-агенту Фонду - АТ «ОТП БАНК». Позивач зазначила, що на момент введення тимчасової адміністрації в ПАТ «ЮСБ БАНК» залишок на її поточному рахунку склав 45000, проте, як вбачається з реєстру осіб, визначених як вкладники, що мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, вона не була визначена, як особа, що може отримати кошти зі свого банківського рахунку. В березні 2016 року на звернення позивача надійшла відповідь від Уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ «ЮСБ БАНК» № 1714 від 25.02.2016 року, в якій йшлося про те, що наказом Уповноваженої особи № 85 від 20.10.2015 року була створена комісія та призначено проведення перевірки вкладів фізичних осіб в ПАТ «ЮСБ БАНК». На підставі висновків Комісії, рішенням Уповноваженої особи №3-ТА від 10.12.2015 року проведений за участі позивача правочин було віднесено до категорії нікчемних та визнано нікчемним із одночасним застосуванням наслідків нікчемності, передбачених ст. 216 ЦК України, а саме: проведенням сторнування банківських операцій з перерахування коштів з/на рахунок та відображенням сторнованих коштів на рахунках їх первісних власників (відправників). Позивач вважає дане рішення незаконним та необґрунтованим з огляду на те, що в оскаржуваному рішенні не наведено мотивів та підстав віднесення операції із зарахування ОСОБА_1 власних готівкових грошових коштів на власний розрахунковий рахунок до категорії нікчемних. Також позивач вважає, що саме по собі твердження про нікчемність правочину не достатньо для визнання його таким. В оскаржуваному рішенні не наведено мотивів, що операція щодо зарахування коштів на власний рахунок порушує публічний порядок чи спрямована на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави. Позивач вважає, що оскільки операція із зарахування грошових коштів на рахунок клієнта не є правочином (договором), рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «ЮСБ БАНК» №3-ТА щодо віднесення банківської операції із зарахування готівкових грошових коштів на рахунок позивача до категорії нікчемних правочинів є безпідставним та незаконним.

Представник позивача у судовому засіданні проти розгляду справи в письмовому провадженні не заперечувала, додатково надала письмові пояснення, у яких зазначено, що позивач жодного договору про надання поворотної фінансової допомоги не підписувала та не надавала нікому повноваження на підписання подібних правочинів. ОСОБА_1 не знімала жодної суми грошових коштів зі свого рахунку та взагалі не зрозуміло, як виникли саме такі суми - 299000 грн. та 51030 грн., адже наскільки їй відомо, залишок на її рахунку складав всього 45000 грн. Позивач стверджує, що додану до матеріалів справи заяву на видачу готівки вона не підписувала та взагалі не знала про її існування, що підтверджується тим, що дана заява не містить підписів в графі «Підпис отримувача» та графі «підпис банку», що не відповідає законодавчо встановленим вимогам до касових документів.

Повідомлені у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи відповідач та третя особа до суду не зявились, про поважність причини неявки суд не сповістили.

07.02.2017 року до суду надійшли письмові заперечення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Юніон ОСОБА_2, згідно яких відповідач заперечує проти задоволення позову, оскільки кошти в сумі 45000 грн., які ОСОБА_1 просить в своїй позовній заяві відшкодувати їй шляхом включення до переліку вкладників ПАТ «ЮСБ БАНК», що мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, були зняті нею з свого рахунку ще 01.10.2015 року. Відповідач звертає увагу на те, що у звязку із проведенням ризикової діяльності та невиконанням вимог регулятора, Правлінням Національного банку України 24 вересня 2015 року була прийнята постанова № 631/БТ «Про віднесення ПАТ «ЮСБ БАНК» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку». Відповідно до положень п. 2 постанови Правління НБУ № 631/БТ від 24.09.2015 року із дня прийняття постанови для ПАТ «ЮСБ БАНК» були встановлені обмеження в його діяльності, а саме: не допускати проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків. Як стверджує відповідач, операцію по перерахуванню грошових коштів в сумі 675000 грн. на рахунок позивача було проведено в той час, коли з 24.09.2015 року ОСОБА_2 був визнаний проблемним та на нього поширювалися обмеження на підставі постанови НБУ № 631/БТ від 24.09.2015 року, якою були встановлені вищезазначені обмеження в діяльності Банку, у звязку з чим такий правочин і було визнано нікчемним згідно рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ЮСБ БАНК» № 3-ТА від 10.12.2015 року. А отже, станом на сьогоднішній день, у ОСОБА_1 існує перед ПАТ «ЮСБ БАНК» заборгованість в сумі 304 320,00 грн., які вона отримала в ПАТ «ЮСБ БАНК» в період з 01 по 02.10.2015 року за правочином, який визнано нікчемним. Крім того, через те, що даний позов мотивований невключениям позивача до переліку вкладників ПАТ «ЮСБ БАНК», які мають право на отримання гарантованого відшкодування по вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тобто, між сторонами існує спір як кредитора та боржника, провадження по даній справі підлягає закриттю, оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ч.6 ст.128 КАС України, оскільки до суду з'явилися не всі особи, які беруть участь у справі, за наявності підстав для розгляду справи в даному судовому засіданні, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив про розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши в порядку письмового провадження наявні у справі письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 13.08.2014 року ОСОБА_1 було відкрито поточний рахунок № 031 у ПАТ Юніон ОСОБА_2.

Правлінням Національного банку України 24 вересня 2015 року була прийнята постанова № 631/БТ «Про віднесення ПАТ Юніон ОСОБА_2 до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку».

Відповідно до положень п. 2 постанови Правління НБУ № 631/БТ від 24.09.2015 року із дня прийняття постанови для ПАТ Юніон ОСОБА_2 були встановлені обмеження в його діяльності, а саме: не допускати проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

25.09.2015 року ОСОБА_1 на рахунок № 031, відкритий у ПАТ Юніон ОСОБА_2, через касу банку було внесено готівкою грошові кошти в розмірі 45000 гривень.

30.09.2015 року в ПАТ Юніон ОСОБА_2 було проведено операцію по перерахуванню на рахунок ОСОБА_1 коштів в сумі 675 000,00 грн. на підставі договору про надання поворотної фінансової допомоги від 30.09.2015 року за № 50, укладеного між позивачем та ОСОБА_5, що підтверджується наданою позивачем копією виписки по особовому рахунку № 031 з 13.08.2014 року по 02.10.2015 року та засвідченою відповідачем роздруківкою електронного документа випискою по особовому рахунку № 031 з 30.09.2015 року по 10.03.2016 року.

ОСОБА_1 01.10.2015 року через відділення «Одеське регіональне управління» ПАТ Юніон ОСОБА_2 зняла з свого поточного рахунку № 031 кошти в сумі 299000 грн., а 02.10.2015 року через відділення «Київське регіональне управління» ПАТ Юніон ОСОБА_2 зняла з свого поточного рахунку № 031 кошти в сумі 51030 грн., що підтверджується засвідченими відповідачем роздруківками заяв на видачу готівки № 985-27 від 01.10.2015 року (299000 грн.) та № 737-4 від 02.10.2015 року (51030 грн.).

02 жовтня 2015 року прийнято постанову Правління Національного банку України № 665/БТ Про віднесення ПАТ Юніон ОСОБА_2 до категорії неплатоспроможних, на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 02 жовтня 2015 р. №182 Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ Юніон ОСОБА_2 та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 24 грудня 2015 р. № 939 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ Юніон ОСОБА_2 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 28 грудня 2015 року № 241, Про початок процедури ліквідації ПАТ Юніон ОСОБА_2 та делегування повноважень ліквідатора банку.

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ Юніон ОСОБА_2 з 28 грудня 2015 року до 27 грудня 2017 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ Юніон ОСОБА_2, визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, юрисконсульту І категорії відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 на два роки з 28 грудня 2015 року до 27 грудня 2017 року включно.

Відповідно до повідомлення, розміщеного 29 грудня 2015 року на офіційному сайті банку, у звязку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 28 грудня 2015 року № 241 Про початок процедури ліквідації ПАТ Юніон ОСОБА_2 та делегування повноважень ліквідатора банку, Фонд з 30 грудня 2015 року розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку.

Для отримання коштів вкладники ПАТ Юніон ОСОБА_2 з 30 грудня 2015 року до 10 лютого 2016 року включно могли звертатись до установ банку-агенту Фонду АТ ОТП БАНК.

В подальшому позивач звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Юніон ОСОБА_2 з заявою від 27.01.2016 року, в якій просила включити її до переліку вкладників ПАТ Юніон ОСОБА_2, що мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також просила невідкладно виплатити їй грошові кошти у розмірі 45000 грн., що належать їй та знаходяться на рахунку № 031.

За результатами розгляду даної заяви Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Юніон ОСОБА_2 надіслала позивачу повідомлення від 25.02.2016 року № 1714 про нікчемність правочину, у якому зазначила, зокрема, що в результаті проведеної перевірки вкладів фізичних осіб у ПАТ Юніон ОСОБА_2 було встановлено, що в період до моменту запровадження тимчасової адміністрації за участі ОСОБА_1 в установі ПАТ Юніон ОСОБА_2 було проведено операції по списанню коштів у загальному розмірі 45000 грн., наслідком яких стало виникнення у ОСОБА_1 прав на грошові кошти, що за висновками Комісії містять ознаки нікчемності та підпадають під критерії нікчемності, передбачені п.9 ч.3 ст.38 Закону, а нетиповий характер вчинення вказаних операцій може свідчити про здійснення спроб за штучно-створених підстав отримати задоволення своїх вимог з коштів Фонду та/або заволодіння майном Банку. Також позивача повідомлено, що на підставі висновків Комісії рішенням Уповноваженої особи № 3-ТА від 10.12.2015 року проведені за участі ОСОБА_1 правочини було віднесено до категорії нікчемних.

За змістом положень статті 56 Закону України "Про Національний банк України" національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Національний банк видає розпорядчі акти з питань організаційно-розпорядчого характеру або індивідуальної дії, які не є нормативно-правовими актами. Розпорядчі акти оприлюднюються та набирають чинності в порядку, встановленому Національним банком.

Нормативно-правові акти Національного банку (крім нормативно-правових актів, які містять інформацію з обмеженим доступом) набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо більш пізній строк набрання чинності не передбачений у такому акті. Офіційним опублікуванням нормативно-правового акта Національного банку вважається перше опублікування його повного тексту в одному з періодичних друкованих видань - "Офіційному віснику України", газетах "Урядовий кур'єр", "Голос України" або перше розміщення на сторінці Офіційного інтернет-представництва Національного банку України.

Нормативно-правові акти Національного банку, що містять інформацію з обмеженим доступом, не підлягають опублікуванню та доводяться до відома юридичних та фізичних осіб, на яких поширюється їх дія, у порядку, встановленому Національним банком.

Нормативно-правові акти Національного банку, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності у порядку, встановленому цими актами.

Отже, оскільки постанова Національного банку України № 631/БТ від 24.09.2015 року є розпорядчим актом організаційно-розпорядчого характеру, що містить інформацію з обмеженим доступом, вона набрала чинності 24.09.2015 року, у ПАТ Юніон ОСОБА_2 30.09.2015 року були відсутні належні повноваження для здійснення правочину з перерахування коштів у сумі 675000 грн. на підставі договору про надання поворотної фінансової допомоги від 30.09.2015 року за № 50, укладеного між позивачем та ОСОБА_5

Порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб (надалі за текстом - ФГВФО), а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду, визначено в Положенні про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженому рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО від 09.08.2012р. №14 (далі за текстом - Положення №14).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.2 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (далі за текстом - Закон) вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною першою статті 3 Закону визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини третьої статті 12 Закону виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Частиною першою статті 26 Закону визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону та пункту 8 розділу I Положення №14 вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону, відповідно до якої уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах Урядовий кур'єр або Голос України та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

При цьому, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини 4 статті 26 цього Закону.

Перелік складається станом на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, незалежно від кількості вкладів в одному банку (пункт 4 розділу III Положення №14).

Відповідно до пункту 4 статті 37 Закону Уповноважена особа Фонду має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно частини 2 статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до положень ч.3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09.08.2012 року № 14 Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Відповідно до п.2,4 Розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (далі - Загальний Реєстр). Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Таким чином, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: складення Уповноваженою особою переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передачу Уповноваженою особою сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Крім того, ч.1 та ч.2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

В ч.3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яка наведена вище, закріплено підстави, з яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними.

Відповідно до ч.7 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана провести інвентаризацію банківських активів і зобов'язань. Під час інвентаризації перевіряється наявність і відповідність балансової вартості фактичній вартості таких активів та зобов'язань неплатоспроможного банку.

Згідно з ч. 4 ст. 38 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Отже, вказаними нормами права визначені як обов'язок уповноваженої особи, у визначені строки, скласти перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, так і обов'язок, протягом дії тимчасової адміністрації, забезпечити перевірку правочинів на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними. Як визначено ч.4 ст.38 Закону, повідомлення стороні, про визначення договору нікчемним, може бути направлено Уповноваженою особою Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації.

З урахуванням вищевикладеного та з огляду на те, що перерахування коштів на рахунок позивача в сумі 675000 грн. було здійснено під час дії заборони щодо проведення будь-яких операцій за договорами, за якими збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб, з підстав віднесення банку до проблемних постановою НБУ, яка була обов'язкова до виконання, суд вважає, що рішення відповідача № 3-ТА від 10.12.2015 року в частині визнання правочину (операції), проведеної по рахунку ОСОБА_1, нікчемним є обґрунтованим.

Відповідно до наведених вище положень ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом.

Тобто, для отримання відшкодування за вкладом фізичної особи, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб мають бути наявні дві умови, а саме: особа має бути вкладником та повинна мати вклад.

В свою чергу, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 цього Закону, вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону, вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Разом з тим, аналізуючи статтю 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в частині визначення терміну вклад - можливо виділити істотні ознаки грошового вкладу, а саме: грошові кошти мають бути залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника); має бути договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку.

Під залученням грошових коштів розуміють тимчасово вільні кошти вкладників - фізичних та юридичних осіб, які мобілізовані банком на певних умовах і на певний термін чи до запитання. Ці кошти зберігаються на рахунках клієнтів-вкладників і використовуються відповідно до режиму рахунку і банківського законодавства.

Метою проведення таких операцій є: залучення коштів для подальшого розміщення в активні операції; надання фінансових послуг; залучення коштів для поповнення ліквідності з метою розрахунків за зобов'язаннями.

Тобто, грошові кошти мають надійти (для вкладника) до банку, через касу банку або з іншої фінансової установи, тим самим збільшуючи ліквідність, а також зобов'язання банку на суму залучених грошових коштів від вкладника (зарплата, пенсія, стипендія).

Таким чином, враховуючи те, що на рахунок ОСОБА_1 з рахунку ОСОБА_5, розміщеного в ПАТ «Юніон ОСОБА_2», перераховано кошти, як поворотню фінансову допомогу, перераховані кошти на рахунок позивача не являються його власними коштами та не являються вкладом в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у звязку з чим суд приходить до висновку, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Юніон ОСОБА_2» прийнято обґрунтоване рішення про нікчемність правочину, а тому відсутні і правові підстави для включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права, що регулюють спірні правовідносини та встановлених судом обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Юніон ОСОБА_2» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

При цьому, суд критично оцінює та не бере до уваги твердження представника позивача про те, що надані відповідачем заяви на видачу готівки не містять підписів в графі «підпис отримувача» та графі «підпис банку», що не відповідає законодавчо встановленим вимогам до касових документів - оскільки заяви на видачу готівки № 985_27 від 01.10.2015 року на суму 299000 грн. та № 737_04 від 02.10.2015 року на суму 51030 грн. не є фотокопіями оригіналів заяв позивача, а є роздруківками електронних документів, а тому вони не можуть містити в собі підписів позивача та посадової особи Банку.

Крім того, роздруківки електронних документів - заяв на видачу готівки № 985_27 від 01.10.2015 року на суму 299000 грн. та № 737_04 від 02.10.2015 року на суму 51030 грн., засвідчені підписом з відбитком штемпелю Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Юніон ОСОБА_2 ОСОБА_3 та печаткою ПАТ Юніон ОСОБА_2.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 01.10.2015 року та 02.10.2015 року через відділення ПАТ Юніон ОСОБА_2 були зняті зі свого поточного рахунку кошти в загальній сумі 350030 грн. (299000 + 51030 = 350030), суд дійшов до висновку, що внесену 25.09.2015 року готівкою суму у розмірі 45000 грн. позивач вже отримала.

При цьому доводи позивача про те, що жодних коштів з власного рахунку вона не отримувала ані 01.10.2015 року, ані 02.10.2015 року, суд до уваги не бере, оскільки відповідач надав належні докази, зокрема, виписку по особовому рахунку позивача, якою підтверджується як нарахування коштів у сумі 675000 грн. на рахунок 30.09.2015 року, так і зняттям коштів з рахунку у сумі 299000 грн. 01.10.2015 року та у сумі 51030 грн. 02.10.2015 року.

З огляду на викладене, рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ Юніон ОСОБА_2 №3-ТА від 10.12.2015 року в частині визнання правочину (операції), проведеного ОСОБА_1, нікчемним із одночасним застосуванням наслідків нікчемності, а саме: проведення сторнування банківських операцій з перерахування коштів з рахунку ОСОБА_1 та відображення сторнованих коштів на рахунку їх первісного власника є правомірним та обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає.

При цьому, суд вважає безпідставними твердження відповідача про те, що даний спір мотивований задоволенням вимог кредитора, тобто є спором між кредитором та боржником, у звязку з чим провадження по даній справі підлягає закриттю, оскільки не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Головною ознакою публічно-правових спорів є участь у них хоча б однією із сторін суб'єкта владних повноважень. Необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій та повноважень, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Пунктом 25 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20 травня 2014 року Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів, передбачено, що відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України № 4452-VI Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 34 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб усі або частина повноважень Фонду, визначені цим Законом, можуть бути делеговані одній або кільком уповноваженим особам Фонду.

Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

У зазначених правовідносинах спір виник між фізичною особою та Фондом (юридичною особою публічного права, яка виконує делеговані повноваження), між цими сторонами не існують ніяких договірних або інших господарських правовідносин, а тому за своєю суттю він є публічно-правовим, а не господарським. Позивач не звертається до банку та не заявляє будь-яких вимог щодо банкрутства банку, який у таких спорах є стороною.

Щодо посилання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Юніон ОСОБА_2 на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постановах від 16 лютого 2016 року у справі №21-4846а15 та від 15 червня 2016 року у справі №826/20410/14, згідно якої на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів, то суд, на підставі ст.244-2 КАС України, вважає за можливе відступити від вказаної правової позиції з огляду на наступне.

Аналізуючи ч.3 ст.2 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, ст.1 Закону України Про банки та банківську діяльність п.6 ст.2 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб можна погодитись з тим, що спори, які виникають з правовідносин, врегульованих цими статтями, учасниками яких є фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, мають розглядатись за правилами господарського судочинства господарськими судами.

Однак ці правовідносини мають бути господарськими за своїм змістом. Тобто, з однієї сторони - фізична особа-кредитор, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, у справах щодо ініціювання процедури банкрутства та в інших випадках передбачених законодавством, а з іншої сторони - ОСОБА_2.

У спорах між вкладниками (фізичними особами без статусу підприємця) з уповноваженими особами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно оскарження відмови у включенні в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом, сторонами є фізична особа і Фонд. Спір між ними виник не з договірних відносин. При цьому, відповідно до законодавства, Фонд не є правонаступником Банку.

Згідно ч.3 ст.2 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Відповідно до ст.1 Закону України Про банки та банківську діяльність цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків. Метою цього Закону є правове забезпечення стабільного розвитку і діяльності банків в Україні і створення належного конкурентного середовища на фінансовому ринку, забезпечення захисту законних інтересів вкладників і клієнтів банків, створення сприятливих умов для розвитку економіки України та підтримки вітчизняного товаровиробника.

Положеннями п.6 ст.2 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб передбачено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Господарським судам, згідно ст.12 ГПК України, підвідомчі справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

Проаналізувавши вказані норми права, дійшов висновку, що ці норми не визначають підвідомчість спору, що виник між сторонами даної справи, оскільки ліквідація ПАТ Юніон ОСОБА_2 була розпочата та здійснюється відповідно до Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Ліквідація зазначеної юридичної особи не пов'язана із визнанням її банкрутом у порядку, встановленому Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Закони України Про банки і банківську діяльність та Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом визначають різні підстави та порядок припинення юридичних осіб, а також уповноважують різних суб'єктів на здійснення відповідної процедури.

Так, відповідно до ч.1 ст.37 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом підставою для відкриття ліквідаційної процедури є постанова господарського суду про визнання боржника банкрутом. Банкрутом є боржник, неспроможність якого виконати свої грошові зобов'язання встановлена господарським судом.

Натомість, відповідно до ч.1 ст.34 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у разі отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Згідно ч.6 ст.77 Закону України Про банки і банківську діяльність Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Перелік підстав для віднесення банку до категорії неплатоспроможних наведений у ст.76 Закону України Про банки і банківську діяльність. Вказана норма права пов'язує віднесення банку до категорії неплатоспроможних із наявністю у його діяльності певних порушень, які не обов'язково полягають у неможливості виконати зобов'язання перед вкладниками та іншими кредиторами.

Таким чином, ліквідація банку здійснюється з інших підстав та за іншою процедурою, ніж визнання юридичної особи банкрутом господарським судом у порядку, встановленому Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Як зазначалось вище, господарським судам підвідомчі справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

З огляду на те, що відносно ПАТ Юніон ОСОБА_2 не порушено та, відповідно до ч.6 ст.77 Закону України Про банки і банківську діяльність, не могло бути порушено справу про банкрутство, суд приходить до висновку, що даний спір не належить до підвідомчості господарського суду.

Таким чином, зважаючи на те, що ліквідація неплатоспроможних банків здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до норм Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (а не через процедуру банкрутства), беручи до уваги суб'єктний склад сторін (якщо позивачем виступає фізична особа, а відповідачем уповноважена особа, як суб'єкт владних повноважень) та на специфіку правового статусу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у цих правовідносинах (який містить елементи здійснення владних управлінських функцій), даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Фізична особа, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності, отримавши ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі з підстав непідсудності цього спору адміністративним судам, буде позбавлена можливості реалізувати своє право на судовий захист шляхом звернення з таким позовом до господарського суду, тому що таке право на звернення до господарського суду має бути встановлене законодавчими актами.

У цьому випадку вимоги Господарського процесуального кодексу України дають адміністративним судам можливість скористатися своїм правом та відступити від правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постановах від 16 лютого 2016 року по справі №21-4846а15 та від 15 червня 2016 року у справі №826/20410/14, мотивуючи це відсутністю закріпленого законодавчими актами права фізичних осіб, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, на звернення з таким позовом до господарського суду.

Крім того, ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2016 року по даній справі скасовано ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26.08.2016 року, якою було відмовлено у відкритті провадження по даній справі з підстав, передбачених пунктом 1 ч.1 ст.109 КАС України.

Таким чином, суд вважає необґрунтованими твердження відповідача, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне прийняти рішення по суті спору між сторонами, та з огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 6-9, 11, 69, 71, 86, ч.6 ст.128, 159-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В.Андрухів