Справа № 820/2776/14
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року м. Київ К/800/36006/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба про визнання неправомірною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення грошової компенсації, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 9 квітня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2014 року, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив: визнати протиправною бездіяльність Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба щодо невидачі йому довідки про одержання грошової компенсації замість речового майна, що підлягало видачі, та своєчасної виплати грошової компенсації за належне йому речове майно; зобов'язати відповідача видати йому речовий атестат та довідку про одержання грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі на момент його звільнення; стягнути з Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба на його користь невиплачену грошову компенсацію за неотримане речове майно під час проходження військової служби у розмірі, що буде визначено довідкою про одержання грошової компенсації замість речового майна.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 9 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2014 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба щодо невидачі позивачеві довідки про одержання грошової компенсації замість речового майна, що підлягало видачі. Зобов'язано відповідача видати ОСОБА_4 речовий атестат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 9 квітня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2014 року і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 у період з 10 липня 2012 року по 20 серпня 2013 року проходив військову службу на посаді старшого інженера навчальної лабораторії кафедри тактики радіотехнічних військ факультету радіотехнічних військ протиповітряної оборони Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба.

Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 27 квітня 2013 року № 184 позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «а» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XIІ (у зв'язку із закінченням строку контракту), а наказом тимчасово виконуючого обов'язки начальника Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба від 20 серпня 2013 року № 189 його виключено зі списків особового складу університету та всіх видів забезпечення.

3 та 24 вересня 2013 року ОСОБА_4 звертався до Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба із заявами, зокрема, щодо виплати йому грошової компенсації замість неотриманого речового майна.

Листами від 17 вересня 2013 року та від 16 жовтня 2013 року позивачеві повідомлено про те, що коштів на виплату грошової компенсації замість належного до видачі речового майна не передбачено, на момент його звернення щодо отримання такої компенсації Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) не передбачав такого права для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку. Позивачеві було запропоновано отримати речове майно в натуральному вигляді.

Вирішуючи даний спір суди дійшли висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Так, частиною 2 статті 9 Закону № 2011-XII (у редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року) було передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17 лютого 2000 року № 1459-ІІІ дію частини 2 статті 9 Закону № 2011-XII призупинено в частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової компенсації за неодержане речове майно.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» від 3 листопада 2006 року № 328-V статтю 9 Закону № 2011-ХІІ викладено в новій редакції, а також цей Закон доповнено статтею 91 (у редакції, чинній до 1 січня 2008 року), якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.

Частину 2 статті 91 Закону № 2011-ХІІ було виключено згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-VI, однак зміни, внесені підпунктом 3 пункту 67 розділу II вказаного Закону, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

При цьому положення частини 2 статті 91 Закону № 2011-ХІІ регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.

Ураховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає вірним висновок судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо виплати грошової компенсації за неотримане речове майно, оскільки на момент звернення ОСОБА_4 щодо отримання грошової компенсації замість речового майна Закон № 2011-XII не передбачав такого права для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, а пункт 28 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1444 (було чинне на час виникнення спірних відносин), не підлягає застосуванню, оскільки суперечить положенням Закону № 2011-XII.

При цьому суди попередніх інстанцій правильно встановили право ОСОБА_4 на отримання довідки про одержання грошової компенсації замість речового майна, що підлягало йому видачі, та речового атестата, визнавши судовими рішеннями протиправною бездіяльність Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба щодо невидачі позивачеві такої довідки, яка була йому вручена у судовому засіданні, та зобов'язавши відповідача видати ОСОБА_4 речовий атестат.

Доводи, викладені позивачем у касаційній скарзі, не спростовують встановлених судами обставин справи та їх висновків.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 9 квітня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба про визнання неправомірною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення грошової компенсації - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.