Справа № 807/2371/15
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

09 березня 2017 рокум. Ужгород№ 807/2371/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Луцович М.М.

при секретарі судового засідання Симканич Ю.В.

за участю сторін:

позивач - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

11.01.2016 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду, яка занесена до журналу судових засідань було замінено неналежного відповідача Головне управління ДФС у Закарпатській області на ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області.

09 березня 2017 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду, яка занесена до журналу судових засідань було замінено неналежного відповідача ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області на правонаступника Ужгородську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Закарпатській області.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує наступне. 07.09.2015 р. головними державними податковими ревізорами-інспекторами ГУ ДФС у Закарпатській області Касич В.М. і Маринівським A.B. в магазині, розташованому за адресою м. Ужгород, вул.Баб'яка, б/н, була проведена перевірка дотримання вимог статті 15 Закону України від 19.12.1995р. №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". За наслідками перевірки було складено акт від 07.09.2015 р. № 000043 на підставі, якого 22 вересня 2015 року було винесено податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовано 17000 грн. штрафу за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії.

Позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню оскільки стверджує, що алкогольні напої не продавала, а у даному випадку просто віддала наявну у неї пляшку пива чоловіку, який зайшов у магазин при цьому грошей за неї не просила, однак останній такі залишив на столі. Пиво дала тому, що поспівчувала чоловіку бо той вказав, що йому погано після вживання напередодні спиртних напоїв. Натомість вона не реалізовувала спиртні напої без ліцензії.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали з викладених в ньому мотивів та просили його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про надіслання факсимільного відправлення (а.с.87).

Відповідачем подано до суду письмові заперечення проти позову (а.с.28) в яких зазначає, що позивачем порушено норми ст. 15 ст.17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", в зв'язку з чим ФОП ОСОБА_1 правомірно застосовано 17000 грн. штрафу за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії.

Відповідно до ч.4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Судом вжито достатніх заходів щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження, про дату, час і місце судового розгляду даної адміністративної справи. Таким чином справа розглядається за відсутності представника відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Заслухавши пояснення та його представника повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 09 вересня 2015 року працівниками ГУ ДФС у Закарпатській області була проведена фактична перевірка в магазині, розташованому за адресою м. Ужгород, вул. Баб'яка, б/н, з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання про здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами. Під час проведення перевірки було встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 статті 15 Закону України від 19.12.1995р. №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" а саме здійснення ФОП ОСОБА_1 реалізації 1-ї пляшки пива «Staropramen» ємністю 0,5 л. вміст спирту не менше 4,0%об. за ціною 12,00 грн. без проведення даної розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій та без видачі розрахункового документа, встановленої форми; реєстратор розрахункових операцій відсутній та без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

За результатами перевірки було складено акт (довідку) від 07.09.20І5р. №0219/07/16/21/НОМЕР_1 (а.с. 30-31).

Як вбачається з акту перевірки такий підписаний ФОП ОСОБА_1 без зауважень крім того в своїх поясненнях до акту ОСОБА_6 зазначила, що допродає залишки товару попереднього власника (а.с.31-зворотній бік).

На підставі вказаного акта відповідно до ст. 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів керівником ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області 22.09.2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) до ФОП ОСОБА_1 у розмірі 17000 грн. (а.с.32).

Не погодившись із таким рішенням позивач оскаржував його у Головному управлінні ДФС у Закарпатській області. Скаргу було залишено без задоволення а податкове повідомлення-рішення в частині скасування рішення № від 22.09.2015р. про застосування штрафних санкцій на суму 17000 грн. - без змін (а.с.11-12).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суб'єкта владних повноважень, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, згідно вимог якого просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 22.09.2015р.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до п.п. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення, визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов'язань платників податків, застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, що передбачено п.п. 20.1.18, 20.1.19 цього ж Кодексу.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначено Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону імпорт, експорт і оптова торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами можуть здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензій.

Частиною 1 ст. 17 Закону передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

З аналізу викладених норм слідує, що суб'єкти господарювання мають право здійснювати торгівлю алкогольними напоями лише за наявності дійсної ліцензії, виключень чинне законодавство з даного приводу не містить.

Порядок застосування фінансових санкцій передбачених ст. 17 вказаного Закону передбачений Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року № 790.

Судом встановлено та підтверджено сторонами в судовому засіданні, що ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями позивач не має.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач заперечує факт продажу ОСОБА_1 1-ї пляшки пива «Staropramen» ємністю 0,5 л. пояснюючи тим, що « 07.09.2015 року у торгівельну точку за адресою: м. Ужгород, вул. Баб"яка зайшов чоловік і попросив продати йому горілку, посилаючись на те, що він знаходиться в поганому стані після вживання напередодні алкоголю. На його прохання позивачка йому відповіла, що горілчаними напоями не торгує. Однак через деякий час він повернувся і попросив дати йому хоча б пиво. Позивачка вказує на те, що у неї була власна пляшка пива для її чоловіка яку вона і віддала. Розрахунку за неї позивачка у нього не брала.» .

В той же час, такі твердження спростовуються письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а. с. 43), що містяться в акті перевірки (а.с.31), зокрема про те, що зауважень не має, допродує залишки попереднього власника тому, що проводиться ремонт - технічні роботи.

В ході судового розгляду справи, в якості свідків були допитані ОСОБА_7, та ОСОБА_8

Свідок, ОСОБА_7 пояснив, що у день проведення перевірки до магазину зайшов чоловік, який просив продати йому алкоголь, ОСОБА_9 (позивачка) дала йому пляшку пива за яке грошей у нього не просила, але він їх залишив. Крім того вказав, що ремонтні роботи в магазині не проводилися а він зайшов пообідати гамбургером.

Свідок, ОСОБА_8 пояснив, що йому подзвонила цивільна дружина (позивачка) і сказала, що проводиться перевірка. Прийшовши в магазин він попросив документи у осіб, які перебували у приміщенні магазину. Після чого зателефонував адвокату який порадив нічого не підписувати, однак його цивільна дружина вже під диктовку написала та підписала пояснення. Вказує на те, що вона була в депресивному і переляканому стані.

Надаючи оцінку поясненням вищевказаних свідків, суд приходить до висновку, у їх показах не міститься інформація, що спростувавала б доводи відповідача та інформацію, що міститься у письмових доказах по даній справі, у тому числі і факт виявленого порушення позивачем вимог ст. 17 Закону України № 481/95-ВР.

Як зазначено в ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем оскаржуване рішення прийняте в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, обґрунтовано та правомірно. В той же час, позивачем не доведено обставин, покладених в обґрунтування позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні уточненого позову ОСОБА_1 до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СуддяМ.М. Луцович