Справа № 193/141/17
Суддя: Шумська О. В.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/193/9/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П О С Т А Н О В А

27 лютого 2017 року сел. Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі :

судді Шумської О.В.

при секретарі Мельниковій Т.О.

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської області про визнання дій Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі неправомірними щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

03 лютого 2017 року ОСОБА_1. звернулась до суду із вищевказаним позовом, в якому просить визнати протиправними дії управління ПФУ в Софіївському районі Дніпропетровської області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (зі змінами) у розмірі 90% від розміру заробітної плати, вказаної у довідці прокуратури Дніпропетровської області від 13.01.2017 року №18-286 вих.17 та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської області здійснити їй перерахунок пенсії за вислугу років, згідно зі ст..50-1 Закону України «Про прокуратуру»(в редакції на час призначення пенсії) з 18 січня 2016 року, з розрахунку 90% від заробітної плати, на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області №18-286 вих.17 від 13.01.2017 року та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугу років, починаючи з 18.01.2016 року до моменту здійснення перерахунку, а також стягнути з Державного бюджету України на її користь судові витрати, на підставі п.1 ч.1 ст.256 КАС України допустити негайне виконання постанови суду про присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка в позовній заяві посилалася на те, що починаючи з 30 січня 1996 року по 19 грудня 2011 року вона працювала в органах прокуратури Дніпропетровської області на посаді старшого помічника прокурора Софіївського району та набула право на пенсію за вислугою років згідно зі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ ( в редакції чинній на момент звернення за оформленням пенсії). З 29 грудня 2010 року позивачка стоїть на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Софіївському районі і отримує пенсію, призначену їй на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% середньомісячного заробітку.

Згідно до ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (№1789-ХІІ, у редакції чинній на час призначення пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

На час призначення пенсії загальний страховий стаж позивачки становив 32 роки 1 місяць 8 днів, у тому числі на посаді прокурора - 14 років 10 місяців 2 дні.

На підставі поданих документів їй була призначена пенсія за вислугою років із розрахунку 90 відсотків від суми місячного заробітку на момент звернення за оформленням пенсії.

Відповідно до наказу № 2409 від 15 грудня 2011 року прокурора Дніпропетровської області позивачка звільнена з органів прокуратури області за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 « Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» затверджено нові схеми посадових окладів працівників прокуратури, відповідно до яких відбулося підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

У зв'язку з цим та на підставі довідки № 18ф-255 від 14.09.2012 року, отриманої з прокуратури Дніпропетровської області про заробітну плату для обчислення пенсії працівникам органів прокуратури та постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2014 року, розмір пенсії позивачці був перерахований із розрахунку 90 відсотків від суми місячного заробітку.

15.12.2015 року набула законної сили постанова КМУ «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015р. №1013, згідно з пп. 3 п. 1 якої підвищено на 25 % посадові оклади, в тому числі, працівників прокуратури.

Тому позивачка вважає, що вона, як пенсіонер органів прокуратури, при підвищенні заробітної плати, згідно з вимогами чинного законодавства України, має право на перерахунок розміру раніше призначеної їй пенсії.

Відповідно до довідки прокуратури Дніпропетровської області від 13.01.2017р. № 18/-286 вих. 17, з урахуванням вимог постанов Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012р., №1013 від 09.12.2015р., заробітна плата з 01.12.2015 року за займаною нею посадою (старшого помічника прокурора прокуратури Софіївського району, яку вона займала до виходу на пенсію) складає 7605,26 грн.

18 січня 2017 року позивачка звернулась до управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпроопетровської області із проханням здійснити перерахунок її пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам відповідно до Постанови КМУ«Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» № 1013 від 09.12.2015р., подавши відповідну заяву та довідку № 18-286 вих.17 від 13.01.2017р. прокуратури Дніпропетровської області про розмір нового середньомісячного заробітку, відповідно посади, з якої позивачка звільнилась - 7605,26 грн. ОСОБА_1 просила перерахувати її пенсію у розмірі 90% середньомісячного заробітку та відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (№1789-ХІІІ). Листом № 451/02/33 від 25.01.2017р. Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської області, як вважає позивачка, безпідставно відмовило їй в задоволенні її вищезазначеної заяви про перерахунок пенсії, мотивуючи тим, що згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014р. (в редакції Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014р.), на дату її звернення умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено КМУ, а отже немає законних підстав для проведення перерахунку її пенсії.

Позивачка вважає, що норми Закону та норми права, на які посилався відповідач при відмові їй у перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років, не можуть бути застосовані до правовідносин, які склалися між нею та відповідачем, оскільки вона звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі не з питання призначення їй пенсії, а з питанням перерахунку вже раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, за нормами якого їй в 2014 році вже було здійснено перерахунок пенсії за постановою суду.

Вважає також, що дії відповідача про відмову в перерахунку її пенсії на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року за № 213 є незаконними та такими, що порушують її гарантовані Конституційні соціальні права на пенсійне забезпечення, оскільки відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Крім того, відповідно до ст. 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, в тому числі і Законом України «Про прокуратуру», є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Внесені зміни до Закону України «Про прокуратуру», тобто призначення прокурорам і слідчим пенсії в розмірі 70% від їхньої місячної чинної заробітної плати стосуються виключно тих працівників органів прокуратури, які набули право на пенсійне забезпечення з часу вступу його в силу. Їй пенсію призначено до набрання чинності Закону України № 1166-УІІ від 27 березня 2014 року і вона ставить питання про проведення перерахунку пенсії з 18 січня 2016 року у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати, яка зазначена у наданій прокуратурою Дніпропетровської області довідці на підставі ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ зі змінами. Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначено ст.50-1 Закону України „Про прокуратуру" №1789-ХП із змінами, внесеними Законом №3668-УІ.

Як вона вже зазначала, згідно з ч.1 ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ (у редакції чинній на час призначення пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, позивачка вважає, що право на пенсію у розмірі 90 % від суми місячної (чинної) заробітної плати нею отримане та цей розмір не може бути зменшений, а при збільшенні заробітної плати на посаді, яку вона обіймала до виходу на пенсію, її пенсія підлягає перерахуванню.

Суть положення статті 58 Конституції України про незворотність дії законів та інших нормативно-правових актів у часі полягає в тому, що дія законів та інших нормативно-правових актів поширюється на ті відносини, які виникли після набуття ними чинності і не поширюються на правовідносини, які виникли або закінчилися до набуття такої чинності (Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року № 3-рп).

Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Позивачка зазначає, що на дату її звернення за перерахунком пенсії норми, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, оскільки інших не існує.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно зі ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання

Позивачка вважає, що з урахуванням висловленого у Рішеннях Конституційного Суду України, розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Правову позицію з даного приводу сформував і Верховний Суд України.

Так, постановами Верховного Суду України від 10 грудня 2013року № 21-348а13, від 17 грудня 2013 року №21-445а13, від 06 жовтня 2015 року (справа №21-2432/15), від 15 грудня 2015р. (справа №21-4289а15), від 01.03.2016р. (справа №21-3397а15) в порядку п.1 ч.1 ст. 237 КАСУ усунуто неоднакове застосування судами норм матеріального права при вирішенні спорів, які виникають з питань пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури.

Переглядаючи рішення суду касаційної інстанції у подібних правовідносинах, Верховний Суд України з посиланням на зазначені положення Закону України «Про прокуратуру», Конституції України та Рішень Конституційного суду України, зазначив, що виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Така позиція повністю узгоджується і з положеннями п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007р. №8.

Згідно з ч. 1 ст. 244-1 КАСУ висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведення відповідних мотивів.

Отже, в силу вимог ст.ст. 8, 22, 58 Конституції України здобуте право не може бути звужене не тільки в частині визначення розміру пенсії у відсотках, а і в частині визначення бази для обрахунку пенсії, а саме суми місячної (чинної) заробітної плати за відповідною посадою.

Відмовляючи їй у перерахунку пенсії, відповідач послався на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213, відповідно до якого з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру» № 1789-XII не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Посилання відповідача про встановлення заборони здійснення перерахунку призначених пенсій в силу вимог п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», на думку позивача, не можуть бути враховані у зв'язку з тим, що цією правовою нормою не встановлено прямої заборони щодо здійснення перерахунку раніше призначених пенсій, а висновки відповідача з даного приводу є її вільним тлумаченням. Натомість в силу вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, з наведених норм Конституції України можна прийти до висновку, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 213-УІІІ від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є ч.13, ч.18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 1991 року), які змін, у зв'язку з прийняттям Закону №213-VIII від 02.03.2015р., не зазнали.

Не зважаючи на те, що до 01.06.2015р. Верховною Радою України не прийнято єдиного закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, але після настання 01.06.2015р. Парламентом вносились зміни до положень ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 2014 року) в частині пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури, а саме Законом України від 24.12.2015 р. N 911-УІІІ.

Викладене свідчить, що законодавець визнає юридичну силу положень ст. 86 ЗаконуУкраїни «Про прокуратуру» та з його позиції саме її нормами повинні регулюватись правовідносини щодо пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури.

Статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» (від 14.10.2014 року №1697-VІІ - набрав чинності 15 липня 2015 року) закріплено матеріальне право пенсіонера прокуратури на здійснення перерахунку пенсії та юридичні підстави для відмови у застосуванні цієї норми відсутні.

Відповідно до ч.13 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами, в даному випадку Управлінням Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської області.

Частиною 20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (2014р) передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Проте, неприйняття Кабінетом Міністрів України нормативно-правового акта, який би визначав умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для відмови в такому перерахунку.

Відповідно до ч.13 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ держава взяла на себе зобов'язання забезпечити не лише нарахування, але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

За таких обставин, на думку позивачки, відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для позбавлення особи права на перерахунок пенсії, що гарантоване законом.

Аналогічну правову позицію Європейського суд з прав людини викладено у справі «Будченко проти України» (заява № 38677/06 від 24 липня 2014 року). Суть вказаної справи Європейського суду з прав людини полягає в тому, що Кабінет Міністрів України повинен був запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги, у тому числі на пенсійне забезпечення, на яке він має право.

Позивачка вважає також, що відповідач повинен відшкодувати їй різницю у пенсії за попередні періоди з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (1991 року), призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Постанова Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 №1013, згідно з п.п. 3 п. 1 якої підвищено на 25 % посадові оклади, в тому числі, працівників прокуратури, набула законної сили 15.12.2015р.

За таких обставин позивач вважає, що у неї виникло право на перерахунок пенсії з 01.01.2016р.

З заявою про перерахунок пенсії до Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі вона звернулась 18 січня 2017 року, а отже в зв'язку з обмеженням строку виплати нормами спеціального закону, виплата повинна бути проведена за 12 місяців до дня звернення до органу ПФУ за перерахунком пенсії, а саме з 18 січня 2016 року.

Саме до такого висновку прийшла Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України в Постанові від 01.03.2016 року у справі №21-3397а15, зазначивши, що «…при розгляді цієї справи слід застосувати положення спеціальних норм, а саме Закону №1789-ХІІ ( Закон України «Про прокуратуру від 5 листопада 1991 року).

Відповідно до ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси, тому за захистом свого порушеного права позивачка згідно до ст.ст.6,18 Кодексу адміністративного судочинства України звернулася до суду.

16.02.2017 року відповідачем суду надано письмові заперечення в яких відповідач (в особі в.о. голови комісії з припинення управління) просить суд в задоволені позову відмовити в повному обсязі з огляду на наступне: Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської області з вимогами, викладеними у позові не погоджується з наступних підстав.

18.01.2017 р. ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської області з заявою про перерахунок пенсії, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. №1013 з 01 грудня 2015 року працівникам прокуратури підвищено заробітну плату, що є підставою для перерахунку пенсії. Також додатково надала довідку прокуратури Дніпропетровської області про заробітну плату від 13.01.2017 р. № 18-286 вих.17.

Заявнику було відмовлено в перерахунку пенсії за вислугу років, оскільки відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. № 213 з 01 червня 2015 року були скасовані норми щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури, тому раніше призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру" не перераховуються.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність,деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 р. № 76-УІП, який набрав чинності01.01.2015 р., частину 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" викладено у наступній редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України", при цьому жодного нормативно-правового акта прийнято не було.

Закон України "Про прокуратуру" № 1697-УП не містить аналогічної норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Відповідно до частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-УП, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Слід зазначити, що на час підвищення посадових окладів працівникам прокуратури постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно- правових актів" від 09.12.2015 р. №1013 (набрала чинності з 01.12.2015 р.) та на час звернення ОСОБА_1 до управління за перерахунком пенсії на підставі частини 17 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХП, зазначена норма втратила чинність.

Згідно із частиною 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, то вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований статею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратурипокладено на Кабінет Міністрів України.

Оскільки, на момент звернення ОСОБА_1за перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було, то дії управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі щодо відмови у перерахунку пенсії є правомірними, а стаття 50-1 Закону України "Про прокуратуру"(в редакції, що діяла на час призначення пенсії) застосуванню не підлягає.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 26 січня 2017 року (справа К/800/28010/16), від 13 січня 2017 року (справа К/800/1439/17), від 31 січня 2017 року (справа К/800/2672/ 17).

Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату розгляду справи була належним чином повідомлена, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, про дату розгляду справи була належним чином повідомлена, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову заперечує.

Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 1 ст.41 КАС України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що з 29 грудня 2010 року Управлінням Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугою років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, яку позивачка отримує до теперішнього часу.

18 січня 2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської області із проханням здійснити перерахунок її пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» № 1013 від 09.12.2015р., подавши відповідну заяву та довідку № 18-286 вих.17 від 13.01.2017р. прокуратури Дніпропетровської області про розмір нового середньомісячного заробітку, відповідно посади, з якої позивачка звільнилась - 7605,26 грн. ОСОБА_1 просила перерахувати її пенсію у розмірі 90% середньомісячного заробітку та відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (№1789-ХІІІ) (а.с. 12 ).

Листом № 451/02/33 від 25.01.2017р. Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської області відмовило позивачці в задоволенні її вищезазначеної заяви про перерахунок пенсії, мотивуючи тим, що згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014р. (в редакції Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014р.), на дату її звернення умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено КМУ (а.с. 13-14 )

Суд вважає дії Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні з 18.01.2016р. перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків середньомісячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури області від 13.01.2017р. за № 18-286 вих.17 протиправними, зважаючи на наступне.

Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини 13 та 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України від 12.07.2001р. № 2663-III, що діяла станом на час призначення пенсії позивачу.

Частиною 13 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», яка до теперішнього часу діє в редакції Закону України від 12.07.2001р. № 2663-III, передбачено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку та відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

В силу частини 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», яка була чинною до 01.01.2015р., призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Законом України від 28.12.2014р. № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2015р., частину 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» викладено в новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На сьогоднішній день Урядом вказане питання не врегульоване.

Втім, відсутність з 01.01.2015р. будь-якого нормативного порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може позбавити позивачку права на перерахунок раніше призначеної пенсії, так як при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що діяла на момент призначення пенсії, а саме ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-XII зі змінами станом на 12.07.2001р. Зазначена правова позиція підтверджується Конституцією України, яка є Основним Законом України.

Так ст. 22 Конституції України закріпила, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Так, на підставі вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-XII (в редакцій чинній на момент призначення пенсії позивачці) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців.

П. 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011р. передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що згідно із ст.ст. 22, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню, Управління Пенсійного фонду України незаконно відмовило позивачці в перерахунку пенсії за вислугу років у зв'язку з збільшенням заробітної плати на підставі постанови КМУ від 09.12.2015р. №1013.

Крім того, з питання відмови в перерахунку пенсії через невстановлення певного порядку Урядом (справа «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та 71378/10 від 26.09.2014р.)) була кваліфікована Європейським судом з прав людини як порушення майнового інтересу заявника, що передбачено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини о основоположних свобод (параграфи 51 - 56). Аналогічну правову позицію Європейського суду з прав людини викладено у справі «Будченко про України» (заява № 38677/06 від 24.07.2014р.). Суть цієї справи Європейського суду з прав людини полягала у тому, що КМУ повинен був запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги.

Зазначене питання було предметом обговорення на Пленумі ВАСУ № 3 від 05.02.2016р. щодо результатів вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України від 07.07.2010р. № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у спорах щодо визначення розміру заробітної плати працівників апарату судів.

Пленум ВАСУ сформулював позицію, що протягом періоду відсутності постанови Кабінету Міністрів України застосуванню підлягають положення попередніх Законів України. Аналогічну позицію викладено в інформаційному листі ВАСУ від 22.07.2011р. № 1091/11/13-11. Таку ж думку висловлював ВСУ у постанові від 25.11.2014р. (ЄДРСР - № 42010782).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Крім того, Вищий адміністративний суд України відмітив, що враховуючи європейське направлення розвитку України та цілі прийняття Закону України від 18.03.2004р. № 1629-IV «Про загальнодержавну програму адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу», а також початку дії Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, правові позиції, сформульовані в рішеннях Європейського суду справедливості, можуть враховуватися адміністративними судами як аргументація відносно гармонійного тлумачення національного законодавства України згідно з загальноприйнятими стандартами правової системи ЄС щодо регулювання відносин стосовно яких виник спір».

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (пункт 1) Україна визнала обов'язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015р. закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовує норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про Кабінет Міністрів України», «Про статус народного депутата України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, зазначені положення пункту 5 Прикінцевих положень стосуються порядку призначення пенсій у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії прокурорським працівникам різні за змістом і механізмом їх проведення, тому скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 01.06.2015р. та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення саме перерахунку пенсії, призначеної раніше та у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України «Про прокуратуру».

Також, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 213-VIII від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» стосуються виключно порядку призначення пенсії.

Ця правова норма висловлена у постановах Верховного Суду України від 17.12.2013р. (справа № 21-445а13), від 10.12.2013р. (справа № 21-348а13), від 06.10.2015р. (справа № 21-2432а15), від 15.12.2015р. (справа №21-4289а15), від 01.03.2016р. (справа № 21-3397а15).

Враховуючи, що 18.01.2017р. позивачка звернулась до відповідного УПФ із заявою про перерахунок пенсії, а не з приводу її призначення, Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпоопетровської області всупереч вищезазначеному не керувалось нормами ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-XII, в редакції, чинній на момент призначення їй пенсії, та неправомірно відмовило в перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, порушуючи при цьому норми Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд України і його територіальні підрозділи здійснюють керівництво та управління солідарною системою, проводять збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначають пенсії, підготовляють документи для їх виплат та виконують інші управлінські функції. Вони по суті є органами державної виконавчої влади і суб'єктами владних повноважень, а тому, керуючись вимогами ст. 19 Конституції України, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999р. у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

В рішеннях Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999р. (у справі щодо права на пільги) та № 5-рп/2002 від 20.03.2002р. (у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) вказано, що Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечують суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, поліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у вищезазначених органах пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян. У тому числі і після закінчення служби.

Виходячи з вищезазначеного, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10.12.2013р. (справа № 21-348а1), від 17.12.2013р. (справа № 21-445а13), від 06.10.2015р. (справа № 21-2432а15), від 15.12.2015р. (справа №21-4289а15), від 01.03.2016р. (справа № 21-3397а15).

У рішенні Конституційного Суду України № 1-9/2015 від 13.05.2015р. зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Конституційний Суд України у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005р. чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики.

Також, Конституційний Суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 3 с. 8 КАС України звернення до суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, тобто статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», а тому внесені Законами зміни до статті, що регулює пенсійне забезпечення працівників прокуратури щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення.

При цьому, суд не враховує доводи відповідача про те, що станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок його пенсії набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у пункті 5 Прикінцевих положень якого зазначено про скасування норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України, зокрема «Про прокуратуру», у разі неприйняття до 1 червня 2015 року щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, суд вважає необґрунтованими і безпідставними, оскільки положення зазначеної правової норми поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку.

В зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської області повинно було перерахувати позивачу пенсію згідно довідки прокуратури Дніпропетровської області від 13.01.2017 року за № 18-286 вих. 17 відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції, яка діяла на час призначення пенсії з розрахунку 90% від суми місячного заробітку з 18.01.2016 року, оскільки відповідно до ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачці є протиправними, а позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, вважаю за можливе зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_1 з 18.01.2016р. перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними законом України від 05.10.1995р. № 358/95 ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001р. №2663-III) з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати згідно довідки прокуратури Дніпропетровської області від 13.01.2017р. № 18-286 вих.17 без обмеження пенсії максимальним розміром та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугу років з 18.01.2016р.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, слід стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі, Дніпропетровської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, ст.ст. 9,11,19,20,69-71,94, 99, 106, 158-163, 256 КАС України, Рішеннями Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99) у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5 -рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій), Постановами Верховного Суду України від 10.12.2013р. (справа № 21-348а1), від 17.12.2013р. (справа № 21-445а13), від 06.10.2015р. (справа № 21-2432а15), від 15.12.2015р. (справа №21-4289а15), від 01.03.2016р. (справа № 21-3397а15), суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської області про визнання дій управління Пенсійного Фонду України в Софіївському районі протиправними щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської області () щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) у розмірі 90% від розміру заробітної плати, вказаної у довідці прокуратури Дніпропетровської області від 13.01.2017 року №18-286 вих.17.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) перерахунок пенсії за вислугу років, згідно зі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (в редакції на час призначення пенсії) з 18 січня 2016 року, з розрахунку 90% від заробітної плати, на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області №18-286 вих.17 від 13.01.2017 року та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 18 січня 2016 року до моменту здійснення перерахунку.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640 грн. 00 коп.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 КАС України допустити негайне виконання постанови суду про присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова суду може бути оскаржена відповідно до ст.186 КАС України до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом 10-ти днів з дня її проголошення, або протягом 10-ти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Софіївського районного

суду Дніпропетровської області О.В. Шумська