Справа № 822/494/17
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/494/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіПетричковича А.І.
при секретаріБачок О.В.
за участі:представників позивача Клюки В.Ф., Дехтярук Н.М., представників відповідача Федючка В.М., Бакальця А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий світ" до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Андріївське", про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2017 року Позивач звернувся до суду з позовом в якому покликається на порушення Відповідачем норм Податкового кодексу України, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та його прав і просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.09.2016 року №/813 винесене Державною податковою інспекцією у м. Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області.

У суді представники Позивача позовні вимоги підтримали, покликаючись на ті ж докази, що у позові.

Представники Відповідача позов не визнали, про що надали письмове заперечення від 14.02.2017 року та письмові пояснення від 28.02.2017 року, які підтвердили у суді ( стор. 58-61, 220 справи).

Третя особа в судове засідання представника не направила, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Заслухавши учасників судового розгляду і дослідивши докази, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

Відповідачем, відповідно до Ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 03.06.2016 року по кримінальному провадженню №0005080, призначено та проведено перевірку Позивача і складено Акт №2265/22-25-14-01/33590996 від 19.08.2016 року "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Фруктовий світ" () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за період з 01.01.2015 року по 24.05.2016 року" (далі - Акт від 19.08.2016 року), яким встановлено порушення вимог, зокрема п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року, в результаті чого занижено податок на додану вартість за січень 2015 року на загальну суму 50599 гривень (стор. 88-129 справи).

На підставі Акту від 19.08.2016 року, Відповідач виніс податкове повідомлення - рішення форми "Р" №/813 від 07.09.2016 року, яким згідно з підпунктом 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та п.58.1 ст.58, п.123.1 ст.123 ПК України, встановлено порушення п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п. 201.1 ст.201 ПК України, у зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 50599 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 25300 гривень ( стор. 7 справи).

Згідно з Рішенням №496/6/99-99-11-01-01-25 від 13.01.2017 року про результати розгляду скарги, ДФС України розглянуто скаргу Позивача, зокрема на спірне податкове повідомлення-рішення №/813 від 07.09.2016 року та залишило це рішення без змін (стор. 136-143 справи).

Відповідач вважає, що СТОВ "Андріївське" фактично не проводило господарських операцій щодо поставки (продажу) гірчиці білої ТОВ "Фруктовий світ", а лише документально це оформляло, що в свою чергу повинно свідчити про штучне формування ТОВ "Фруктовий світ" витрат за 2015 рік за рахунок проведення операцій з придбання товару у СТОВ "Андріївське". Цьому висновку податкового органу суд дає критичну оцінку, вираховуючи наступне.

СТОВ "Андріївське", відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 14.02.2017 року, має види діяльності: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, 01.15 Вирощування тютюну, 01.16 Вирощування прядивних культур, 01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур, 01.28 Вирощування пряних, ароматичних і лікарських культур, 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід, 01.42 Розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів, 01.63 Післяурожайна діяльність, 01.64 Оброблення насіння для відтворення, 10.13 Виробництво м'ясних продуктів, 10.61 Виробництво продуктів борошномельно-круп'яної промисловості, 10.85 Виробництво готової їжі та страв, 10.89 Виробництво інших харчових продуктів, не віднесених до інших угруповань, 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (стор. 205-209 справи).

Відповідно до Договору поставки №280115 від 28.01.2015 року, Постачальник (Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Андріївське") зобов'язується передати у власність Покупця (Товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий світ") товар гірчиця біла, а Покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його на умовах, передбачених у цьому договорі. Загальна кількість товару складає 42,76 тонн, ціна за одиницю товару встановлюється в сумі 7100,00 грн. за 1 тонну, в тому числі ПДВ 1183,33 грн., загальна сума договору на дату його підписання складає 303596,00 грн., в тому числі ПДВ 50599,33 гривень (стор. 144-148 справи).

Доказів недійсності Договору поставки №280115 від 28.01.2015 року, які визначено параграфом 2 глави 16 розділу 4 ЦК України, Відповідач суду не надав і таких не встановив суд.

Позивачем на підтвердження реальності операцій по правочину з СТОВ "Андріївське" та їх відповідного документального оформлення надано і судом досліджено: 1) видаткову накладну №29 від 29.01.2015 року, згідно з якою СТОВ "Андріївське" відпущено, а ТОВ "Фруктовий світ" одержано через ОСОБА_7 на підставі довіреності №22 від 29.01.2015 року гірчицю білу в загальній кількості 42,76 тонн на загальну суму 303596,00 грн. в тому числі ПДВ 50599,33 грн.; 2) товарно-транспортну накладну від 29.01.2015 року та відомості про вантаж; 3) платіжне доручення №1179 від 29.01.2015 року, з призначенням платежу "оплата за гірчицю білу зг. рах. СФ-000003 від 29.01.2015 року у сумі 252996,67 грн., ПДВ 50599,33 гривень"; 4) Наказ №1-В від 28.01.2015 року щодо відрядження ОСОБА_7 на період з 29.01.2015 року в с. Слобідка, Коростишівський район, Житомирська області, СТОВ "Андріївське"; 5) довіреність №22 від 29.01.2015 року видану ОСОБА_7 для отримання гірчиці білої кількістю 42,76 тонн та копію журналу видачі довіреностей; 6) Звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №17 від 29.01.2015 року; 7) податкові декларації, витяг з Єдиного реєстру податкових накладних, податкова накладна продавця СТОВ "Андріївське" від 29.01.2015 року (стор. 149-151, 153, 174, 176-178, 179 - 199 справи).

Щодо посилання Відповідача на відсутність посівів гірчиці у СТОВ "Андріївське", що встановлено копією Форми 29-сг "Підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід, та винограду станом на 1 грудня 2014 року" (стор. 164-169 справи) , суд вважає, що ця інформація не підтверджує факту відсутності у СТОВ "Андріївське" гірчиці білої попередніх урожаїв ( наприклад в 2013 році), а тому вона не є належним доказом, який спростовує доводи Позивача про реальність поставки гірчиці білої, відповідно до Договору поставки №280115 від 28.01.2015 року.

Також, судом встановлено, що Позивач в 2015 році реалізовував на експорт гірчицю білу в тому числі придбану у СТОВ "Андріївське", про що надав відповідні докази, а саме митну декларацію, рахунок-фактуру та копію міжнародної транспортної накладної (стор. 215-219 справи).

Отже, з урахуванням вищенаведеного, спростовуються доводи податкового органу про нереальність і не підтвердження операцій Позивача по Договору поставки №280115 від 28.01.2015 року з СТОВ "Андріївське".

Ці висновки суду не спростовує наявність кримінального провадження №0005080, адже на момент вирішення адміністративної справи не має обставин визначених ч.4 ст.72 КАС України, які є обов"язковими для адміністративного суду. Крім цього, потрібно враховувати, що Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 03.06.2016 року у справі №296/4827/16-к ( стор. 62 - 65 справи), вирішено тільки питання щодо призначення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Фруктовий світ", з питань дотримання вимог податкового, валютного і іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2013 року по 24.05.2016 року і не встановлено та не могло бути встановлено жодних обставин, які можуть мати відношення до цієї адміністративної справи, так як не має вироку у згаданій кримінальні справі, який набрав законної сили.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК України. Так, згідно з пунктом 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Так, правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Відповідно до статті 1 цього Закону бухгалтерський облік - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації (частина 1 статті 8 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

У бухгалтерському обліку відображаються окремі господарські операції, з яких складається господарська діяльність.

Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства (стаття 1 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

За змістом частин 1 та 2 статті 9 наведеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Відповідно до наведеного вище визначення господарська операція пов'язане з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Склад витрат та порядок їх визнання визначений статтею 138 ПК України.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За змістом підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не відносяться до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Так, за визначенням, наведеним у підпункті 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.1 статті 201 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України, податкова накладна має містити: порядковий номер податкової накладної; дату її виписування, назву юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); повну назву отримувача; ціну продажу без врахування податку; ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для цілей визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Європейський суд з прав людини у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» ствердив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Отже, суд приходить до висновку, що Позивач довів позовні вимоги, так як Відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях Позивача ознак неправомірності чи недотримання принципу належної обачності при виборі контрагента, як і не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та не надано доказів цього. Суд вважає, що на підставі наведених доказів, оцінка яким надана з дотримання статті 86 КАС України, господарські операції між Позивачем та його контрагентом - СТОВ "Андріївське", фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняють реальні зміни майнового стану платника податків. Висновки Відповідача, які ґрунтуються не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного здійснення господарських операцій Позивача з його контрагентом. Тобто, суб'єкт владних повноважень, який заперечує проти позову не довів що діяв у межах закону, що підтверджено доказами, які перевірено судом, тому позов задовольняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ПК України, ЦК України, Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і ст.ст. 4-15, 70-71, 86, 94, 98-99, 122, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення №/813 від 07.09.2016 року, визнавши його протиправним.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий світ" судовий збір у розмірі 1600 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області.

Копії постанови надати сторонам, повний текст якої виготовлено 03.03.2017 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Суддя/підпис/А.І. Петричкович
"Згідно з оригіналом" Суддя А.І. Петричкович