Справа № 761/33259/16-а
Суддя: Волошин В. О.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/68/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Волошина В.О.

при секретарі: Романчук К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними; скасування рішення; зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

В вересні 2016р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до відповідача Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення ЦОУ ПФУ в м. Києві № 22733/09 від 14 вересня 2016р. щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05 жовтня 1995р. № 358/95-ВР, у редакцій Закону України від 12 липня 2001р. № 2663-ІІІ) на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 02 вересня 2016р. № 18-1193зп про заробітну плату з розрахунку 90% із середнього заробітку; зобов'язати ЦОУ ПФУ в м. Києві призначити йому пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05 жовтня 1995р. № 358/95-ВР, у редакцій Закону України від 12 липня 2001р. № 2663-ІІІ) на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 02 вересня 2016р. № 18-1193зп про заробітну плату з розрахунку 90% із середнього заробітку без обмеження максимального розміру пенсії.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 2001р. - по теперішній час виконував і виконує функціональні обов'язки працівника прокуратури України. Працюючи на посаді прокурора відділу Генеральної прокуратури України, набувши право на призначення пенсії, позивач 07 вересня 2016р. звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років в розмірі 90% від середньомісячного заробітку з 07 вересня 2016р. та без обмеження максимального розміру пенсії, згідно ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991р.№1789-ХІІ, надавши для цього всі необхідні документи.

Однак, листом № 22733/09 від 14 вересня 2016р. відповідач відмовив йому у призначенні пенсії, посилаючись на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015р. №213.

Позивач вважає відмову відповідача у призначенні пенсії протиправною, а тому вимушений був звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

До судового засідання, позивач подав клопотання про розгляд справи у свою відсутність.

Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглядати справу у його відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 на даний час працює в Генеральній прокуратурі України на посаді прокурора відділу, відповідно до копій довідки ГПУ №18-1193зп від 02 вересня 2016р. та трудової книжки, наявних в матеріалах справи.

В 2016р. позивач набув права на пенсійне забезпечення за вислугу років, у зв'язку з чим 07 вересня 2016р. звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років в розмірі 90% від заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії, згідно ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ.

Листом відповідача № 22733/09 від 14 вересня 2016р. позивачу було відмовлено у призначенні пенсії.

Позивач вважає відмову відповідача неправомірною та просить суд зобов'язати відповідача призначити та нарахувати пенсію за вислугу років, згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991р. №1789-ХІІ в розмірі 90% від заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії.

Частиною 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» ( в редакції, чинній на час призначення пенсії ) було встановлено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної ( чинної ) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного ( чинного) заробітку.

До 20- річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 Закону України "Про прокуратуру", в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково - навчальних закладах Генеральної прокуратури України, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, а також половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

На день звернення до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, тобто на 07 вересня 2016р., стаж роботи позивача в органах прокуратури становив 20 років 1 місяць 4 дні, куди зараховується військова служба, яку позивач проходив з 03 серпня 1996р. по 23 червня 2001р., робота (служба) в органах військової прокуратури 23 червня по 07 серпня 2012р. та подальша робота на прокурорських посадах у Генеральній прокуратурі України до моменту звернення до ЦОУ ПФУ в м. Києві для призначення пенсії за вислугою років, що підтверджується послужним списком, записами у військовому квитку та трудовій книжці позивача.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо ( рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій ).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із викладеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірності своїх дій, а відтак неправомірно відмовив у призначенні пенсії позивачу, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 94 КАС України, а також враховуючи положення п. 18) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», слід стягнути за рахунок Державного бюджету України на користь позивача судовий збір у розмірі 551,2 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 10, 11, 13, 17-19, 69-71, 86, 94, 99, 100, 104, 128, 158-163, 167, 185, 186, 254 КАС України; ст. 17 Конституції України; ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними; скасування рішення; зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, № 22733/09 від 14 вересня 2016р., щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05 жовтня 1995р. № 358/95-ВР, у редакцій Закону України від 12 липня 2001р.№; 2663-ІІІ) на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 02 вересня 2016р. № 18-1193зп про заробітну плату з розрахунку 90% із середнього заробітку.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05 жовтня 1995р. № 358/95-ВР, у редакцій Закону України від 12 липня 2001р. № 2663-ІІІ) на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 02 вересня 2016р. № 18-1193зп про заробітну плату з розрахунку 90% із середнього заробітку без обмеження максимального розміру пенсії з 07 вересня 2016р.

Стягнути за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 /п'ятсот п'ятдесят одна/ грн. 20 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою суду за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: