Справа № 2-а/593/58/2016
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року Справа № 876/1206/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Бережанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бережанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити призначення пенсії із зниженням пенсійного віку,-

В С Т А Н О В И В:

20.12.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бережанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язати відповідача призначити йому з 11 липня 2016 року пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2016 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії Бережанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови у призначенні позивачу ОСОБА_1 , пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано відповідача Бережанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити позивачу ОСОБА_1 з 11 липня 2016 року пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивач, як особа, яка працювала у зоні відчуження виконував обов`язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на десять років відповідно до п.1 ч.1 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, прийнятою з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, Бережанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2016 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що у зв`язку з тим, що право на зниження пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 5 років мають ліквідатори ЧАЕС, які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році від 10 до 14 календарних днів, та зважаючи на те, що у довідці Державного галузевого архіву Міністерства оборони України не відображено днів виконання робіт по ліквідації наслідків на ЧАЕС та населеного пункту, тому підстав для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку немає.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке прийнято у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього Кодексу.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 05.04.1993 року (а.с. 8).

Згідно листа Бережанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області №3481/04 від 08.12.2016р., адресованого ОСОБА_1 , відповідно до протоколоу № 15 від 31.10.2016 р. засідання комісії Бережанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області для розгляду питань, пов`язаних з призначенням пенсій відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за наданими документами в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відмовлено. Разом з тим зазначено, що архівна довідка Галузевого Державного архіву Міністерства Оборони України від 17.10.2016р. № 179/1/10565 не містить інформації про кількість днів роботи і населений пункт в зоні відчуження.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві (ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Згідно з положеннями ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів, пенсійний вік зменшується на 10 років.

Встановлено, що згідно довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №2717/04 від 07.10.2016р. ОСОБА_1 брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 26.12.1986 року (наказ №236) по 12.04.1997 року (наказ№102).

Також, згідно копії архівної довідки Прикарпатського військового округу Управління хімічних військ №24/8463 від 18.05.1993р. ОСОБА_1 в складі військової частини НОМЕР_2 виконував задачі по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження в 1986 році до 31 грудня 5 днів, в 1987 році 102 дні (з 26.12.1986р. по 12.04.1987р.).

Крім того, записи трудової книжки підтверджують наявність у позивача трудового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком для чоловіків.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, з наступними змінами та доповненнями, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Враховуючи те, що для призначення пенсії позивачу із зниженням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, були наявні всі необхідні для цього документи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків про неправомірність рішення відповідача та наявність правових підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.3 ч.1 ст.197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Бережанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2016 року у справі №593/1542/16-а за позовом ОСОБА_1 до Бережанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити призначення пенсії із зниженням пенсійного віку без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник