Справа № 638/18257/16-а
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 р.Справа № 638/18257/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Калитки О. М. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.01.2017р. по справі № 638/18257/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 ( далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ( далі відповідач) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення певних дій.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив дійсну військову службу в Збройних Силах України на посаді доцента кафедри та у 2005 році був звільнений у запас. Позивач отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону № 2262-ХИ як особа звільнена з військової служби та перебуває на пенсійному обліку у ГУ ПФУ. ГУПФУ здійснило позивачу перерахунок розміру пенсії з 01.09.2008 року на виконання судового рішення та виплатило позивачу суми перерахунку .Але на думку позивача ГУПФУ протиправно не нарахувало та не виплатило компенсацію втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії.

Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 03.01.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не нарахуванні і не виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії нарахованої та виплаченої на виконання постанови Ленінського районного суду міста Харкова від 02.08.2016 року по справі № 642/3205/16-а з 01.09.2008 року.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області нарахувати виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу з 01.09.2008 року, розрахувавши її розмір за методикою відповідно до ст.. З Закону України « Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строку їх виплати».

Зобов'язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області подати протягом 15 днів, з дня набрання постанови законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбаченого ч.І ст. 257 КАС України.

Стягнено з Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 гривна 20 копійок.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою у зв»язку з неповним з»ясуванням судом, обставин, що мали значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Сторони в судове засідання не зявились, були повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону № 2262-ХИ як особа звільнена з військової служби та перебуває на пенсійному обліку у ГУ ПФУ.

Позивач отримує пенсію на картковий рахунок через Харківське обласне управління Ощадбанку.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 02.08.2016 по справі № 642/3205/16-а , позовні вимоги задоволено. Визнано дії (бездіяльність) головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2008 р. грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу в розмірі відповідно наказу Міноборони від 28.07.2008 р. № 377 протиправними. Зобов'язано головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області скласти та надати до Харківського обласного військового комісаріату список осіб пенсії яких підлягають перерахунку якій містить імя ОСОБА_1 для складання останні довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку розміру пенсії з 01.09.2008 року з урахуванням підвищення посадового окладу згідно наказу Міноборони від 27.07.2008 року № 377.Зобов'язано Харківський обласний військовий комісаріат після отримання списку осіб для перерахунку пенсії, який містить імя ОСОБА_1, віл головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, скласти довідку для перерахунку пенсії про грошове забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням посадового окладу відповідно до наказу Міноборони від 27.08.2008 року № 377 з 01.09.2008 року та подати зазначену довідку до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Зобов'язано головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області після отримання від Харківського обласного військового комісаріату довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1, перерахувати та виплачувати ОСОБА_1, пенсію, розмір якої обчислений з грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу відповідно до наказу Міноборони від 27.08.2008 року № 377 з 01.09.2008 року.

Зазначена постанова суду в силу ст. 254 КАС України набула законної сили .

На виконання зазначеної постанови суду ГУПФУ здійснило перерахунок основного розміру пенсії позивачу.

Частина основного розміру пенсії яка протиправно не була виплачена позивачу, виплачена 04.11.2016 року.

Але ГУПФУ не нарахувало та не виплатило позивачу компенсацію втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 01.09.2008 року. Зазначений факт відповідачем не заперечується.

Позивач не погодившись звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано до суду належних та допустимих доказів відсутності підстав для не нарахування і не виплаті позивачу компенсації втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії нарахованої та виплаченої на виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 02.08.2016 по справі № 642/3205/16-а з 01.09.2008 р.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (Закон № 1058-ІУ), яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (Закон № 2050-ІП) та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-ІП підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Колегія суддів зазначає, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону № 1058-ІУ, ст. 2 Закону № 2050-ІП та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Методика обчислення розміру компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати визначена у ст..3 Закону 32050-ІІІ.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ГУПФУ протиправно не нарахував та не виплатив позивачу компенсацію втрати частини доходів за порушення строків виплати частини основного розміру пенсії.

Як свідчить позиція Європейського Суду у справі Ууоппє уап Биут V. ОСОБА_2 (Сазе 41/74 уап Бігуні V. ОСОБА_2) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в цьому випадку це встановлення компенсації за порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Факт, що головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області протиправно не перерахувало розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2008 р., не здійснило належні нарахування та виплати суми перерахунку не підлягає доказуванню оскільки встановлений постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 02.08.2016 по справі № 642/3205/16-а.

Таким чином, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано доказів відсутності підстав для не нарахування і не виплаті позивачу компенсації втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії нарахованої та виплаченої на виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 02.08.2016 по справі № 642/3205/16-а з 01.09.2008 р.

Щодо вимоги позивача в частині зобов'язання головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області як суб'єкта владних повноважень подати протягом п'ятнадцяті днів, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, колегія суддів зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо задоволення вимог позивача про зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення .

Згідно частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими з вище зазначених підстав і висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.01.2017р. по справі № 638/18257/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 06.03.2017 р.