Справа № 642/34/17
Суддя: Пашнєв В. Г.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2а/642/49/17
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2017 року м. Харків
Ленінський районній суд м. Харкова в складі
головуючого судді Пашнєва В.Г.,
за участю секретаря Шаталової Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльність протиправною, зобовязання вчинення певних дій, -
Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача, яким просить :
1)скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, про повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», оформлене пунктом 17 протоколу № 89 від 21.10.2016 року.
2)визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо відмови у прийняті рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей».
3)зобов`язати Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 р. у зв`язку з встановленням йому другої групи інвалідності, що настала внаслідок поранення, контузії, отриманих при виконанні обов`язків військової служби під час при перебування у країнах, де велись бойові дії.
4)зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення.
Обґрунтовуючи вимоги позову зазначив, що проходив строкову військову службу у Збройних Силах СРСР з 18.10.1983 р. по 04.01.1986 р„ з 11.05.1984 р. по 20.08.1984 р., з 01.07.1985 р. по 31.08.1985 р. та з 08.09.1985 р. по 31.10.1985 р. на території Республіки Афганістан, де в
цей час велись бойові дії, і брав участь у бойових діях. Вказані обставини
підтверджуються військовим квитком, архівною довідкою, довідкою Жовтневого РВК м.
Харкова від 06.08.2015 р.
Згідно витягу з протоколу № 26 від 11.01.2011 р. засідання Центральної військово-
лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку
захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв - отримане ОСОБА_1 під час
проходження військової служби множинне вогнепальне осколкове поранення голови,
правої руки та лівої кисті (контузія -1984 р.) та наступні захворювання - пов`язані з
виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.
Згідно Довідки до акту огляду МСЕК серія 10 ААА № 608604 від 20.04.2011 р. -
внаслідок поранення, контузії і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків
військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, позивачу з 20.04.2011
р. вперше встановлена третя група інвалідності на строк до 20.04.2013 р.
При черговому огляді 29.04.2013 р. з тих же підстав позивачу встановлена друга
група інвалідності з 29.04.2013 р. по 01.05.2015 р., що підтверджується довідкою до Акта
огляду МСЕК від 29.04.2013 р. серія 10ААБ № 204186.
27.04.2015 р. друга група інвалідності встановлена позивачу з тих же підстав на
строк з 27.04.2015 р. до 01.05.2018 р., що підтверджується довідкою до Акта огляду МСЕК
від 27.04.2015 р. серіяЮ ААВ № 631737.
Зважаючи на викладене, позивач подав до
ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про виплату йому одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16
Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей», надавши всі необхідні документи.
Листом від 27.12.2016 року № 3061/ВСЗ ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача нреї
рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби - від 21.10.2016 р. № 89 п. 17.
Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, тому звернувся за захистом своїх прав до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав викладені обставини і вимоги позову у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача з вимогами позову не погодився повністю, надавши письмові заперечення.

Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у Збройних Силах СРСР з 18.10.1983 р. по 04.01.1986 р„ з 11.05.1984 р. по 20.08.1984 р., з 01.07.1985 р. по 31.08.1985 р. та з 08.09.1985 р. по 31.10.1985 р. на території Республіки Афганістан, де в
цей час велись бойові дії, і брав участь у бойових діях. Вказані обставини
підтверджуються військовим квитком, архівною довідкою, довідкою Жовтневого РВК м.
Харкова від 06.08.2015 р.
Із витягу з протоколу № 26 від 11.01.2011 р. засідання Центральної військово-
лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку
захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв - отримане ОСОБА_1 під час
проходження військової служби множинне вогнепальне осколкове поранення голови,
правої руки та лівої кисті (контузія -1984 р.) та наступні захворювання - пов`язані з
виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.
Згідно Довідки до акту огляду МСЕК серія 10 ААА № 608604 від 20.04.2011 р. -
внаслідок поранення, контузії і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків
військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, позивачу з 20.04.2011
р. вперше встановлена третя група інвалідності на строк до 20.04.2013 р.
При черговому огляді 29.04.2013 р. з тих же підстав позивачу встановлена друга
група інвалідності з 29.04.2013 р. по 01.05.2015 р., що підтверджується довідкою до Акта
огляду МСЕК від 29.04.2013 р. серія 10ААБ № 204186.
27.04.2015 р. друга група інвалідності встановлена позивачу з тих же підстав на
строк з 27.04.2015 р. до 01.05.2018 р., що підтверджується довідкою до Акта огляду МСЕК
від 27.04.2015 р. серіяЮ ААВ № 631737.
ОСОБА_1 звернувся до Харківського обласного військового комісаріату із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Між тим, Харківський ОВК листом від 27.12.2016 № 3061/ВСЗ повідомив позивача про рішення Комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 21.10.2016 протокол №89 п.17, яким відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги з тих підстав, що на день звільнення з військової служби заявник проходив службу в Прикордонних військах КБД СРСР, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби, фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в державному бюджеті України на відповідний рік для МОУ, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи. Витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в Прикордонних військах, мають здійснюватися Державною прикордонною службою України, а також, у поданих документах немає документа про обставини поранення та довідки органів МСЕК про встановлення інвалідності протягом 3-х місяців з дня звільнення з військової служби, а згідно з ч. 3 ст. 16 цього Закону у редакції, яка діяла на час первинного встановлення заявнику інвалідності, одноразова грошова допомога військовослужбовцям строкової служби призначається у разі, якщо інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби, настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби тощо.

Частиною 2 ст 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч. 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державною і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється у відповідності до Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Пунктом 2 рішення Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року визначено, що перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").

За змістом ст. 16 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Така одноразова грошова допомога призначається і виплачується також у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин. За приписами частини шостої статті 16-3 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Відповідно до ст.41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно п.4 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті. Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 (далі Порядок № 499).

Пунктом 3 названого Порядку передбачено, що особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військомату (далі - уповноважений орган) відповідні документи.На підставі абз. 1 п. 7 Порядку № 499 керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку. Абзацом 2 названого пункту Порядку визначено, що головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Міністерством Оборони України, як головним розпорядником коштів, прийнято рішення про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги та рекомендовано звернутися до Державної прикордонної служби України, оскільки позивач проходив службу у Прикордонних військах, додатково вказано, що в наданих документах для призначення допомоги відсутні документи про обставини поранення.

Посилання відповідача на те, що вирішення питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності входить до компетенції Адміністрації Держприкордонслужби України, суд вважає необгрунтованими, виходячи із наступного.

Так, відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховується, зокрема, дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Таким чином, законодавцем передбачено прирівняння соціального захисту військовослужбовців Радянської Армії та прикордонних військ колишнього СРСР до військовослужбовців Збройних Сил України. Крім того, матеріалами справи встановлено, що позивач перебував на військовому обліку у відповідному військовому комісаріаті Міністерства Оборони України, причинний зв`язок поранення, отриманого позивачем під час виконання обов`язків військової служби в період перебування в Афганістані, встановлено протоколом Центральної військово-лікарської комісії Міністерства Оборони України №1212 від 29.04.2014 року. При цьому Адміністрація Держприкордонслужби України не є правонаступником Середньоазіатського прикордонного округу КДБ СРСР, до складу якого входила військова частина НОМЕР_1 , в якій позивач проходив строкову військову службу. Із врахуванням викладеного, суд вважає, що обов`язок прийняття відповідного рішення з приводу призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, покладено чинним законодавством саме на Міністерство Оборони України.

Далі, посилання відповідача на недання медичних документів, суд також вважає безпідставним та таким, що суперечить Закону.

Так, відповідно до витягу з протоколу № 26 від 11.01.2011 засідання Центральної військово - лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв - отримане ОСОБА_1 під час
проходження військової служби множинне вогнепальне осколкове поранення голови,
правої руки та лівої кисті (контузія-1984р.) та наступні захворювання-пов`язані з
виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.(а.с.16).Із вказаного витягу також вбачається, що комісією при встановленні причинного зв`язку захворювань тощо підтверджуються військово-обліковими та медичними документами.

Крім того, згідно довідки до акту огляду серія 10 ААА № 608604 від 20.04.2011 р. -
внаслідок поранення, контузії і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків
військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, позивачу з 20.04.2011
р. вперше встановлена третя група інвалідності на строк до 20.04.2013 р. (а.с.17).

При черговому огляді 29.04.2013 р. з тих же підстав позивачу встановлена друга
група інвалідності з 29.04.2013 р. по 01.05.2015 р., що підтверджується довідкою до Акта
огляду МСЕК від 29.04.2013 р. серія 10ААБ № 204186.
27.04.2015 р. друга група інвалідності встановлена позивачу з тих же підстав на
строк з 27.04.2015 р. до 01.05.2018 р., що підтверджується довідкою до Акта огляду МСЕК
від 27.04.2015 р. серіяЮ ААВ № 631737.(а.с.18).

Також, позивачу видано відповідне посвідчення інваліда ІІ групи, який має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни (а.с. 15).

Отже, позивач надав суду в повному обсязі необхідну медичну документацію, яка підтверджує, що поранення, контузія, захворювання ним отримані і пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Крім того, згідно приписів п. 4.7 «Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей», затвердженого чинним наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року, зареєстрованого в міністерстві юстиції України 20.10.2014 року за № 1294/26070 - у разі настання інвалідності подаються такі документи документ про обставини поранення - копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження - надається лише у разі, якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

При цьому, у суду відсутні сумніви в обґрунтованості та наявності повноважень Центральної ВЛК Міністерства оборони України на проведення засідання та надання протоколу засідання по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України про те, що позивачем отримані поранення, контузія, захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Більш того, позивач є колишнім військовослужбовцем, який перебував на обліку в військовому комісаріаті, який підпорядкований Міністерству оборони України і до часу його звернення до суду питання про те, що він перебуває на обліку не у відповідності до вимог чинного законодавства, не виникало, більш того, військовим комісаріатом або Міністерством оборони України ці питання не оспорювалися, в тому числі встановлення позивачеві інвалідності.

На час звернення позивача з заявою про призначення допомоги механізм розгляду таких звернень та механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності визначається правовими нормами Постанови КМ України від 25 грудня 2013 р. № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві". Подання позивачем вказаної заяви та доданих до неї документів повністю узгоджується із вимогами п.11 Порядку №975.

За приписами пунктів 12 і 13 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, яке є відповідачем по справі.

Відповідач, Міністерство оборони України, як Головний розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. Алгоритм дій відповідача щодо розгляду вказаних звернень визначений правовими нормами Наказу МО України від 14.08.2014 № 530 "Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей".

У п. 4.10 вказаного Положення прямо зазначено, що Департамент фінансів Міністерства оборони України лише доводить рішення головного розпорядника коштів про виплату одноразової грошової допомоги до розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин та здійснює переказ коштів на реєстраційні рахунки (в установах Державного казначейства України) розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин, які фінансуються через Департамент фінансів Міністерства оборони України.

Відповідно до правил ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, відповідачем не надано доказів правомірності своїх дій та прийнятого рішення щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу та жодного доказу, який би спростовував дані медичної документації тощо.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені обставини, з урахуванням наведених вище положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача в частині визнання протиправною відмови Міністерства Оборони України щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, тому у суду є правові підстави для зобов`язання відповідача прийняти рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, який отримав ІІ-тю групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі та порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Далі, у відповідності до ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно ст. 162 того ж Кодексу при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову зокрема про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання недійсним рішення чи окремих його положень.
Пунктом 5 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі» передбачено, що відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. При цьому слід ураховувати, що в такому разі в мотивувальній частині рішення суд повинен навести відповідне обґрунтування.
Позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у прийняті рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей».
В пункті 10.2. Постанови Пленуми Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі» зазначено, що із змісту статті 162 КАС України випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.
Таким чином, підсумовуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з чим вважає за необхідне визнати протиправними дії у неприйняті рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей».
Відповідно до вимог ст.94 КАС України суд покладає судові витрати на рахунок Міністерства оборони України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6-14, 71, 94, 99, 100, 158-163, 267 Кодексу адміністративного судочинства України,-

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльність протиправною, зобовязання вчинення певних дій задовольнити частково.
Скасувати п.17 протоколу №89 від 21.10.2016 комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства Оборони України, який стосується ОСОБА_1 .
Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України у неприйняті рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей».
Зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення ІвахненкуВ.І. одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 р. у зв`язку з встановленням йому другої групи інвалідності, що настала внаслідок поранення, контузії, отриманих при виконанні обов`язків військової служби під час при перебування у країнах, де велись бойові дії.
Зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Міністерства оборони України судовий збір в дохід держави у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя