Справа № 810/3868/16
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2017 року №810/3868/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко Н.Д., розглянувши у порядку скороченого провадження у місті Києві адміністративну справу за позовом Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Білоцерківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 25000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з даними податкового обліку у відповідача утворилась заборгованість перед бюджетом у вказаному вище розмірі внаслідок невиконання податкових обов'язків зі сплати транспортного податку.

Відповідно до ухвали Київського окружного адміністративного суду від 29.11.2016 відкрито скорочене провадження у даній справі.

Копію ухвали було надіслано судом відповідачеві за адресою, вказаною у позовній заяві, а саме: 09100, АДРЕСА_1.

Одночасно судом було направлено запит до відділу адресно-довідкової роботи УДМС України у Київській області про надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1.

Згідно з інформацією, наданою відділом адресно-довідкової роботи УДМС України у Київській області, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4., на яку судом також було направлено копію ухвали про відкриття скороченого провадження.

Разом з цим, до суду повернулись конверти з довідками поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», про що свідчить наявні у матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень №035 та №165.

З огляду на приписи частини одинадцятої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про повідомлення відповідача своєчасно та належним чином про розгляд справи у порядку скороченого провадження.

На час прийняття рішення у даній справі заперечення проти позову або заява про визнання позову від відповідача до суду не надходили.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 54.1. ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно з п. 58.1. ст. 58 ПК України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 57.3 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 58.3 ст. 58 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2015 контролюючим органом було визначено відповідачеві податкове зобов'язання з транспортного податку у розмірі 25000,00 грн., у зв'язку з чим сформовано податкове повідомлення-рішення від 30.09.2015 №82154-17 (а.с. 10).

Судом встановлено, що вказане податкове повідомлення-рішення було направлене контролюючим органом відповідачеві за адресою: 09100, АДРЕСА_2.

З матеріалів справи також слідує, що конверт з вказаним податковим повідомленням-рішенням повернувся на адресу контролюючого органу з довідкою відділення поштового зв'язку «за зазначеною адресою не проживає».

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач у якості місця проживання відповідача вказав іншу адресу, а саме: АДРЕСА_5, на підтвердження чого надав витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 03.11.2016 (а.с. 5).

Одночасно з відкриттям скороченого провадження у справі судом було направлено запит до відділу адресно-довідкової роботи УДМС України у Київській області про надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1.

Згідно з інформацією, наданою відділом адресно-довідкової роботи УДМС України у Київській області, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4.

Оскільки позивачем не надано будь-яких доказів того, що місцем проживання (реєстрації) ОСОБА_1 є АДРЕСА_2, а судом під час розгляду справи було отримано інформацію, що відповідач за вказаною адресою не зареєстрований, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 30.09.2015 №82154-17 є не врученим, а відтак, визначене ним грошове зобов'язання є неузгодженим.

Таким чином матеріалами справи не підтверджується наявність у відповідача податкового боргу, що є предметом позову.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 11, 14, 33, 35, 70-72, 86, 94, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панченко Н.Д.