Справа № 339/204/16,2-а/339/19/16
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 р. № 876/10422/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2016 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Болехівської міської ради, міського голови міста Болехова, третя особа Управління освіти виконавчого комітету Болехівської міської ради про скасування рішення Болехівської міської ради,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 30.06.2016 звернулася в суд з адміністративним позовом до Болехівської міської ради, міського голови міста Болехова, третя особа Управління освіти виконавчого комітету Болехівської міської ради, в якому просила скасувати рішення сесії Болехівської міської ради №56-49/15 від 12.08.2015 «Про затвердження акту комісії від 17.03.2015», зобовязати Болехівську міську раду провести розмежування між майном реабілітованого від сталінських репресій (частини саду, що підлягає поверненню) та стихійно облаштованим футбольним полем та визнати факт повторної конфіскації Болехівською міською радою майна родини реабілітованого від сталінських репресій (частини саду) доктора ОСОБА_3 як навмисно заподіяну шкоду.

Цього ж дня ОСОБА_1 також звернувся з позовом до відповідача, в якому просив заборонити проведення футбольних турнірів та тренувань на стихійно обладнаному футбольному полі у житловій забудові м.Болехів по вул. С.Стрільців, 2 через відсутність передбаченої ДБН зони розриву; зобовязати Болехівську міську раду відвести межу від його житлового будинку, господарської будівлі та відстань зони розриву для футбольного поля згідно діючих ДБН, але не менше ніж на вісім метрів; визнати незаконну експлуатацію стихійного облаштованого футбольного поля у житловій забудові міста такою, що приводить до постійних матеріальних і моральних збитків громаді.

Ухвалою Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2016 року обєднано вищезазначені адміністративні позови в одне провадження до спільного розгляду.

Ухвалою суду від 22 серпня 2016 року замінено первинного позивача ОСОБА_1 належним позивачем ОСОБА_2

17 жовтня 2016 року представником позивачки ОСОБА_1 подано клопотання щодо уточнення позовних вимог, в якому просив скасувати рішення сесії Болехівської міської ради № 56-49/15 від 12.08.2015 «Про затвердження акту комісії від 17.03.2015»; зобовязати Болехівську міську раду перенести футбольний стадіон «Карпати», який розташований по вул. С.Стрільців,12 м. Болехів, згідно пункту 3.33 (ДБН 360-92**) «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» та встановити спеціальну огорожу; заборонити проведення футбольних матчів, тренувань, та інших масових заходів на футбольному стадіоні «Карпати» до приведення у відповідність до норм п. 3.33 ДБН 360-92**, визнати факт повторної конфіскації Болехівською міською радою майна родини реабілітованого від сталінських репресій (частини саду) доктора ОСОБА_3 як навмисно заподіяну шкоду; визнати незаконну експлуатацію стихійно облаштованого футбольного поля у житловій забудові міста такою, що приводить до постійних матеріальних і моральних збитків громаді.

Ухвалою Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2016 року закрито провадження у адміністративній справі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосовано норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує, що за субєктним складом та за змістом спірних правовідносин дана справа підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції, а спір за вирішенням якого звернувся позивач є публічно-правовим.

При апеляційному розгляді представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що позивач оскаржує рішення сесії Болехівської міської ради № 56-49/15 від 12.08.2015 «Про затвердження акту комісії від 17.03.2015».

Даним рішенням затверджено ОСОБА_4 комісії щодо встановлення меж міського стадіону, так як суміжні землекористувачі не погоджують межі земельної ділянки.

Ухвалюючи рішення у даній справі суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не є справою адміністративної юрисдикції.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 4 цього Кодексу, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Справою адміністративної юрисдикції може бути спір, який виник між кількома субєктами стосовно їхніх прав та обовязків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один субєкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого субєкта, а цей субєкт відповідно зобовязаний виконувати вимоги та приписи такого владного субєкта. Єдиною ознакою субєкта владних повноважень є здійснення ним владних управлінських функцій і при цьому ці функції повинні здійснюватись ним саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого субєкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Як видно зі змісту позовних вимог, позивачем оскаржується рішення сесії Болехівської міської ради № 56-49/15 від 12.08.2015 «Про затвердження акту комісії від 17.03.2015», яким затверджено ОСОБА_4 комісії щодо встановлення меж міського стадіону, так як суміжні землекористувачі не погоджують межі земельної ділянки.

Також, позивач вказує на накладення меж стадіону (футбольного поля) на їх земельну ділянку, та просив повернути повторно конфісковане Болехівською міською радою майно родини реабілітованого від сталінських репресій - частини саду доктора ОСОБА_3.

Виходячи з позовних вимог, зокрема, земельні відносини, субєктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а обєктами землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав на землю.

З Державних актів на право власності на земельну ділянку ЯД №839134 та ЯД № 839135 від 27.11.2007 видно, що ОСОБА_2 є власником земельних ділянок відповідно 0,0535 га та 0,1417 га (а.с. 99, 100).

Таким чином, враховуючи вищевказані положення законів України, колегія суддів вважає, що після оформлення відповідно до чинного законодавства права власності на земельну ділянку виник спір про право цивільне, а відтак і захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, що визначені у статтях 125 ЗК України та 16 ЦК України.

Аналізуючи інші позовні вимоги, колегія суддів також дійшла переконання, що позивач хоче відшкодування від міської ради за конфісковане майно, тобто міська рада по цих вимогах не виступає як субєкт владних повноважень, а як власник майна.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для закриття провадження у даній справі.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, а тому таку слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198 п. 1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2016 року про закриття провадження у справі №339/204/2016 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М.Старунський

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_4

Ухвала у повному обсязі складена 07.03.2017 року.