Справа № 154/3248/16
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 лютого 2017 року м. Київ № К/800/5403/17

Суддя-доповідач Вищого адміністративного суду України Стрелець Т.Г., розглянувши можливість відкриття касаційного провадження за скаргою Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області

на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року

у справі №154/3248/16

за позовом ОСОБА_2

до Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної

державної адміністрації Волинської області

про виплату недоплаченої грошової допомоги, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області про виплату недоплаченої грошової допомоги.

Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської щодо виплати ОСОБА_2, який проживає в АДРЕСА_1, разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році в розмірі, меншому ніж передбачено ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов'язано Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2, який проживає в АДРЕСА_1, разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням виплаченої суми.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області про звільнення від сплати судового збору та апеляційну скаргу залишено без руху.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду апеляційної інстанції, Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області звернулося з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

З оскаржуваного судового рішення вбачається, що Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області звернулося до Львівського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою на постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 грудня 2016 року. Також апелянтом було заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Однак, судом апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та, відповідно, апеляційну скаргу залишено без руху, оскільки не сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги.

Зі змісту довідки Вищого адміністративного суду України, складеної за результатами аналізу практики застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" у редакції Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" вбачається, що, перевіряючи правильність сплати позивачем судового збору та визначаючи кількість вимог немайнового характеру, звернених до суду, необхідно враховувати, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов'язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції, яка діяла на момент подання позову до суду першої інстанції, ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, складала 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Положеннями частини першої зазначеної статті передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої Законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з частиною першою статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

З наведеного вбачається, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є дискреційним правом, а не обов'язком суду, можливість реалізації якого пов'язується з майновим станом особи.

Тобто, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як суб'єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Зазначена позиція відповідає постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір".

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, який відповідає усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, такий висновок суду апеляційної інстанції відповідає обставинам справи та положенням частини третьої статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій передбачено, що до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки суду апеляційної інстанції та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку із ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись частинами 5, 6 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області про виплату недоплаченої грошової допомоги.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України Т.Г. Стрелець