Справа № 520/16088/16-а
Суддя: Прохоров П. А.
Дата ухвалення: 2017-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/520/332/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 лютого 2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Прохорова П.А.

при секретарі - Цвігун А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за адміністративним за позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Одесі Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції Сафронюка Павла Віталійовича та Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Одесі Департаменту патрульної поліції, сержанта поліції Сенюка Івана Вікторовича, третя особа Управління патрульної поліції в місті Одесі Департаменту патрульної поліції про скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Одесі Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції Сафронюка Павла Віталійовича та Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Одесі Департаменту патрульної поліції, сержанта поліції Сенюка Івана Вікторовича, в якому посилаючись на незаконність дії інспекторів управління патрульної поліції України в м. Одеса ОСОБА_5 та Сенюка І.В. щодо складання постанов серії ЕАА № 037654 та ЕАА № 037661 від 01.12.2016р. про адміністративні правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафів 255грн. та 255грн. за порушення ст. 122 ч. 1 КУпАП просив, визнати постанови серії ЕАА № 037654 та ЕАА № 037661 від 01.12.2016р. про адміністративні правопорушення протиправними та скасувати їх, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 01.12.2016року близько 11 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки OPEL ASTRA д.з. СТ 4218 ВС, він рухався у напрямку першої станції Люстдорфської дороги по вулиці Маршала Малиновського в м. Одеса, де біля будинку під № 19 побачив у дзеркало заднього виду, що за ним їде поліцейський автомобіль та почув вимогу про зупинку, він розхвилювався, так як не пам'ятав щоб порушував ПДР, йому стало погано та в нього з'явилося відчуття запаморочення, у зв'язку з чим, щоб не заподіяти шкоди іншим учасникам дорожнього руху або собі, ним було прийняте рішення про негайне зупинення автомобіля.

Позивач вказує, що після зупинки до нього підійшов інспектор поліції та сказав, що він начебто порушив правила дорожнього руху, а саме: не виконав вимогу дорожнього знаку.

У подальшому, як вказує позивач, один з інспекторів повідомив, що відносно нього складено дві постанови про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122КУпАП, а саме: проігнорував вимогу знаку "рух праворуч" та повернув наліво, та здійснив зупинку на обладнаній зупинці громадського транспорту.

Позивач вказує, що зі змістом цих постанов він не згоден, від їх підпису відмовився і до теперішнього часу копії зазначених постанов він не отримав.

Позивач зазначає, що інспекторами поліції було допущено ряд порушень, а саме: не мало місце своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, що передбачено ст. 245 КУпАП, порушено вимоги ст.ст. 245, 248, 268 КУпАП.

Крім того, позивач вказує на те, що з відповіді Управління ПП на його скаргу він дізнався, що автомобіль марки «OPEL ASTRA» начебто порушив ПДР на перехресті вул. Маршала Малиновського та вул. Весняної, приблизно за кілометр від місця де його було зупинено інспекторами ПП, але саме правопорушення не зафіксоване на відеозаписі Управління ПП, а його, начебто, бачив інспектор ПП.

Позивач вважає, що звинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях працівника поліції, у разі відмови поліцейського надати водію для ознайомлення наявний доказ, можна вважати, що такого доказу не існує.

Як вказує позивач, 16.12.2016року, коли він отримав відповідь на свою скаргу та дізнався про місце, начебто скоєного ним правопорушення, він виїхав на перехрестя вул. Маршала Малиновського та вул. Весняної, приїхавши на місце, він не зміг пригадати, щоб він порушував там ПДР, але побачив, що дорожньої розмітки на перехресті цих вулиць немає або вона стерта, а дорожній знак встановлений з порушенням відповідного ДСТУ, про що він зробив відповідний відеозапис.

Також позивач вважає, що інспекторами ПП ОСОБА_5 та Сенюком І.В. було порушено ст.ст. 7, 18 Закону України «Про Національну поліцію».

Враховуючи вищевикладене, вважаючи, що постанови серії ЕАА №037654 та ЕАА №037661 від 01.12.2016р. про адміністративні правопорушення винесені з порушенням його прав та чинного законодавства України, є необґрунтованими та незаконними, підлягають скасуванню, ОСОБА_1 звернувся до суду із відповідним адміністративним позовом.

У судовому засіданні 03.02.2017року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучено Управління патрульної поліції в місті Одесі Департаменту патрульної поліції.

У судовому засіданні 24.02.2017року позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідачі про час та місце судових засідань повідомлені належним чином, у судове засідання 24.02.2017року не з'явились, однак надіслали на адресу суду заперечення проти позову, в яких просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на наступне.

Так, відповідачі вказують, що 01.12.2016 року, знаходячись на службі, під час патрулювання та нагляду за дорожнім рухом, приблизно о 11:28 год. вони виявили порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_1, який порушив вимоги дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч» та вимоги п. 8.4 Правил дорожнього руху, а саме: всупереч вимогам дорожнього знаку здійснив поворот ліворуч з вул. Весняної на вул. Малиновського в напрямку вул. Гайдара, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За дане правопорушення відповідачами відносно позивача було винесено постанову ЕАА № 037654 про застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідачі, з посиланням на ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 1.3, 2.3 (б), 8.4.г., розділ 33 Правил дорожнього руху, п. 3.8 ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування», вважають, що твердження позивача про невідповідність дорожнього знаку діючому законодавству є необґрунтованими та такими, що ставлять під сумнів знання водієм Правил дорожнього руху, оскільки відповідно до вказаних норм допускаються встановлення знаків 4.2 різної модифікації з зазначенням вимоги напрямку руху праворуч.

Відповідачі також вказують, що факт порушення ПДР позивачем підтверджується відеозаписом № з нагрудної камери DSJX301138 ВН1138 інспектора патрульної поліції Сенюка І.В.

Крім того, відповідачі зазначають, що при відхиленні клопотання ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи інспектор діяв правомірно, оскільки, законодавцем визначено, що дана категорія справ вирішується на місці вчинення адміністративного правопорушення, а оскільки інспектор є посадовою особою державного органу, то на нього покладено обов'язок діяти лише у спосіб визначений чинним законодавством.

Стосовно доводів позивача на порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови, відповідачі зазначають, що недотримання даного порядку не є підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності в тому разі, якщо мав місце факт вчинення правопорушення. До того ж, дані доводи повністю спростовується відеозаписом події.

Щодо вимог позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, відповідають вказують на те, що системний аналіз норм КУпАП та КАС України щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених ст.221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб'єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, що є наслідком закриття провадження у цій частині вимог у відповідності до п.1.ч. 1.ст.157 КАС України.

З урахуванням викладеного, відповідачі вважають, що постанова у справі про адміністративне правопорушення законна та обґрунтована, вказана постанова винесена саме за вчинення позивачем адміністративного правопорушення, ознаки якого визначено ч. 1 ст. 9 КУпАП з метою виховання позивача, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень, у зв'язку з чим, позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні 24.02.2017року представник третьої особи просив відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 01 грудня 2016року старшим сержантом поліції роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції Сенюком Іваном Вікторовичем було винесено постанову серії ЕАА №037654 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП щодо ОСОБА_1 та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 проігнорував вимогу знаку "Рух праворуч" та повернув наліво.

Крім того, 01 грудня 2016року лейтенантом поліції роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції Сафронюком Павлом Віталійовичем було винесено постанову серії ЕАА №037661 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП щодо ОСОБА_1 та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 здійснив зупинку на обладнаній зупинці громадського транспорту.

01.12.2016року ОСОБА_1 звернувся до Управління патрульної поліції у місті Одесі Департаменту патрульної поліції зі скаргою щодо скасування вищевказаних постанов про накладення адміністративних стягнень.

Листом від 15.12.2016року за №Р-1859/41/13/01-2016 Управління патрульної поліції у місті Одесі ДПП повідомило ОСОБА_1 про те, що надана ним скарга залишається без задоволення, а постанови про накладення адміністративних стягнень без змін.

П. 8.4. (г) Правил дорожнього руху передбачено, що наказові знаки показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Частина 1 ст. 122 КУАП передбачає, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відео запису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч.ч. 2,4 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Наданий стороною відповідача відеозапис був досліджений у судовому засіданні.

Так, з вказаного відеозапису вбачається, що автомобіль патрульної поліції рухався по вулиці Малиновського в місті Одесі, де з другорядної дороги з правої сторони з вулиці Весняна на вулицю Малиновського виїжджав автомобіль позивача, який надав дорогу автомобілю патрульної поліції, який рухався по головній дорозі.

Проїхавши ще приблизно тридцять секунд (згідно наданого відеозапису) по вулиці Малиновського автомобіль патрульної поліції перетнув подвійну суцільну та почав рухатися у протилежному напрямку, де, знову ж таки, через приблизно тридцять секунд, побачив автомобіль позивача, який рухався по вулиці Малиновського в напрямку вулиці Гайдара.

Тобто з відеозапису не вбачається, що позивачем було порушено п. 8.4 Правил дорожнього руху, тобто, що ОСОБА_1 проігнорував вимогу знаку "Рух праворуч" та повернув ліворуч.

З відеозапису, який було надано стороною позивача вбачається, що після зупинки позивача, до нього підійшов інспектор з вимогою про надання документів та повідомив про порушення вимог дорожніх знаків та здійснення зупинки на обладнаній зупинці громадського транспорту.

Не погодившись з вказаними правопорушеннями, позивач неодноразово заявляв клопотання про перенесення розгляду справи, клопотання про ознайомлення з адміністративними матеріалами та клопотання про необхідність звернутися за юридичною допомогою до адвоката.

Однак, у задоволенні вказаних клопотань інспектори відмовили без пояснення причин.

Після чого, інспектори повідомили позивача про притягнення його до адміністративної відповідальності та надали постанови про накладення адміністративного стягнення для ознайомлення та підпису.

Однак, позивач від підпису вказаних постанов відмовився, оскільки не згоден з ними, у зв'язку з чим, інспектори пояснили, що копії постанов він не отримує.

Ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Ч. 1 ст. 11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.ч.2, 4 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У даному випадку винесення відповідачем оскаржуваної постанови відбулось за відсутності передбачених ст. 251 КУпАП доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення не складався, пояснення свідків правопорушення відсутні, а з наданого відповідачами відеозапису не вбачається порушення ч.1 ст. 122 КУпАП.

Між тим, ОСОБА_1, як у своїй скарзі, так і під час розгляду справи у суді категорично заперечує вчинення ним зазначеного в постанові правопорушення.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення не доведено, в зв'язку з цим слід визнати, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачі належно не встановили факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а, відтак, притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності було необґрунтованим, оскаржувана постанова серії ЕАА №037654 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП щодо ОСОБА_1, підлягає визнанню неправомірною і скасуванню.

Щодо постанови серії ЕАА №037661 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП щодо ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн., згідно якої ОСОБА_1 здійснив зупинку на обладнаній зупинці громадського транспорту, суд зазначає наступне.

Факт зупинки водія на вказаній ділянці підтверджується переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери інспектора поліції.

Крім того, позивач також не заперечує проти цього, однак вказує, що він не здійснював зупинку та стоянку на обладнаній зупинці громадського транспорту, а зупинився на вимогу працівника поліції, та щоб не заподіяти шкоди іншим учасникам дорожнього руху або собі, ним було прийняте рішення про негайне зупинення автомобіля.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853, затверджена Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Пунктом 9 вказаної Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

За змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, - знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

В своїй позовній заяві позивач вказує на здійсненні вимушеної зупинки.

Згідно п.15.14 ПДР у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 - 9.11 цих Правил.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції та відеозапису позивача вбачається, що інспекторами поліції в супереч положень ст. 279 КУпАП та п. 9 вищевказаної Інструкції до часу прийняття оскаржуваної постанови позивачу не були роз'яснені його права та обов'язки передбачені ст.268 КУпАП і не з'ясовані інші обставини, щоб могли мати значення для вирішення справи, в тому числі щодо здійснення вимушеної зупинки позивачем, її тривалості та дотримання вимог ним пунктів 9.9 - 9.11 ПДР України.

Про зазначене правопорушення позивачу стало відомо лише після складання постанови та накладення на особу адміністративного стягнення.

Отже, під час провадження у справі про адміністративне правопорушення позивач був позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами справи до початку її розгляду, надати пояснення (у тому числі і письмові), заявити клопотання, отримати юридичну допомогу у випадку її необхідності.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.162 КАС України суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування або визнання не чинним рішення.

Крім того суд зазначає про те, що належних та допустимих доказів щодо обставин зупинки інспектором поліції позивача, - чи мала місце вимога інспектора зупинити автомобіль негайно, чи позивачу було запропоновано зупинитись із додержанням вимог ПДР, встановити не можливо. Разом з тим, позивач вказує, що почув вимогу інспектора про негайну зупинку автомобіля, який перебував під його керуванням, що була адресована йому, засобами встановленого на автомобілі патрульної поліції гучномовця, що і було ним виконано. Інших доказів щодо наведених обставин немає.

Враховуючи зазначені положення КАС України, суд вважає за необхідне визнати постанову лейтенанта поліції роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції Сафронюка Павла Віталійовича серії ЕАА №037661 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП щодо ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн., неправомірною та скасувати її.

За таких обставин, суд вказує на те, що заперечення відповідача не підтверджені належними доказами, а з такого, зважаючи на те, що тягар доказування законності дій та оскаржуваної постанови покладено на відповідача у справі, суд доходить висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8-11, 159-163, 167 КАС України, суд,

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Одесі Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції Сафронюка Павла Віталійовича та Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Одесі Департаменту патрульної поліції, сержанта поліції Сенюка Івана Вікторовича, третя особа Управління патрульної поліції в місті Одесі Департаменту патрульної поліції про скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати Постанову ЕАА № 037654 від 01 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Визнати неправомірною та скасувати Постанову ЕАА № 037661 від 01 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя П. А. Прохоров