Справа № 352/185/17
Суддя: Струтинський Р. Р.
Дата ухвалення: 2017-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 352/185/17
Провадження № 2-а/352/42/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2017 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Струтинського Р.Р.,

секретаря Бардюк-Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УПФУ в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про визнання протиправними дій щодо недоплати пенсії особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов"язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними дій щодо недоплати пенсії особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов"язання вчинити певні дії. Свій позов обґрунтував тим, що він є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії та перебуває на обліку у УПВУ в Тисменицькому районі і має право на компенсації та пільги, встановлені ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 04.01.2017 року він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсійного забезпечення відповідно до даного Закону. Відповідач у листі від 17.01.2017 року відмовив йому у задоволенні заяви та пояснив, що на нього не поширюються норми цього Закону та пенсія йому призначена на загальних умовах. Вважає, що його фактично позбавлено пенсії за втрату здоров»я відповідно до ст.ст. 49, 51 ЗУ ««Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки практично до пільгової пенсії по віку (державної) додано її розмір. Зазначив, що на даний час розмір пенсії за віком для осіб зі статусом ліквідатора другої категорії становить 170 грн. 82 коп., хоча він отримує 154 грн. 08 коп.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити.

Представником відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що пенсію позивачеві призначено з 16.10.2012 року за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії Чорнобильської АЕС другої категорії згідно з Прикінцевими положеннями ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» на умовах статті 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Просив відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, що підтверджується посвідченням від 28.10.2010 року серія А № 353680 (а.с. 4).

Враховуючи наявність вищезазначеного статусу позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі та йому призначено пільгову пенсію по віку як ліквідатору другої категорії.

При цьому, згідно листа відповідача від 17.01.2017 року № 1/ш-15, станом на час призначення пенсії стаж роботи позивача становив 24 роки 09 днів. Не погоджуючись із розміром призначеної йому пенсії за віком, він звернувся до відповідача із заявою (а.с.5), в якій, зокрема, просив провести нарахування (перерахунок) належних йому сум та здійснити виплату.

Вищевказаним листом відповідач повідомив позивача про те, що пенсія йому призначена та виплачується згідно з чинним законодавством та роз'яснено механізм визначення розміру пенсії.

Не погоджуючись з вищевикладеним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В той же час, в частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України законодавцем закріплено загальні критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені та є усталеними у практиці європейських країн. Суб'єкти владних повноважень повинні враховувати ці критерії-принципи, приймаючи рішення, вчиняючи дії, чи допускаючись бездіяльності.

Таким чином, завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді:

а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі статтею 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення врегульовано статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - на 10 років.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону (частина 3 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії.

При цьому, відповідно до статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Таким чином, при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 51, 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Вищого адміністративного суду України №К/9991/49836/11 від 27 лютого 2014 року.

Крім того, Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 3 статті 46 Конституції України (яка є нормою прямої дії) пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принагідно Суд вважає за необхідне зазначити про те, що Європейський суд з прав людини 12 липня 2016 року ухвалив рішення у справі «Петриченко проти України» (заява № 2586/07) (www.old.minjust.gov.ua/file/54710), визнавши порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв'язку з тим, що у цій справі національні суди не розглянули доводи заявника з прямим посиланням на статтю 46 Конституції України про те, що розмір його пенсії був нижчим від встановленого у відповідний час прожиткового мінімуму.

До Європейського суду з прав людини у вищевказаній справі заявник скаржився за пунктом 1 статті 6 Конвенції у зв'язку з тим, що національні суди не розглянули його доводів про те, що розмір його пенсії було встановлено всупереч вимогам Конституції.

У свою чергу, Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що, цілком проігнорувавши доводи заявника, навіть коли вони були конкретними, доречними та важливими, національні суди не дотримались свого зобов'язання за пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Таким чином, Європейський суд з прав людини визнав, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, а також постановив, що Україна упродовж трьох місяців повинна сплатити заявнику 1 200 євро відшкодування моральної шкоди та додатково суму будь-якого податку, що може нараховуватись.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, зважаючи на вимоги чинного законодавства України, Суд приходить до висновку про те, що при визначенні розміру основної пенсії позивача відповідачем не було враховано вимог частини 3 статті 46 Конституції України як норми прямої дії, оскільки, встановивши, що розмір нарахованої пенсії позивача є меншим, аніж прожитковий мінімум, Відповідач повинен був привести розмір даної пенсії до розміру прожиткового мінімуму, встановленого станом на відповідний період.

За таких обставин суд знаходить підстави для зобов'язання відповідача привести розмір основної пенсії позивача у відповідність до вимог чинного законодавства України, але не нижче прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, з 04 липня 2016 року.

В той же час, суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаткова пенсія є окремим видом пенсії, і її розмір не повинен включатися до розміру основної пенсії.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачу у відповідності до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначено додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, однак розмір вказаної пенсії включено до загального розміру основної пенсії, що суперечить вимогам закону. Відтак, фактично позивачу розмір основної пенсії зменшено, окрім іншого, і на розмір додаткової пенсії.

Відтак, суд звертає увагу відповідача на те, що додаткова пенсія позивачу повинна виплачуватися окремо від основної.

А тому, при перерахунку суми основної пенсії та приведенні її до розміру, не нижчого за прожитковий мінімум, відповідач повинен відмінусувати від розміру фактично нарахованої основної пенсії суму додаткової пенсії у 170,82 грн. і здійснювати донарахування з саме з отриманої в результаті різниці суми.

Відповідно до ст. 56 ч.2 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

У зв»язку з цим для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер та визначений в частині другій статті 66 Закону № 796-ХII, про що зазначено в Постанові ВСУ від 07.07.2015 року у справі № 21-727а15.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними і обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 2, 7-9, 100, 158-163, 254 КАС, ст.ст. 49, 51, 55, 56, 67 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та керуючись ст.ст. 159-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії УПФУ в Тисменицькому районі Івано-Франківської області при нарахуванні пенсійного забезпечення ОСОБА_1, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов»язати УПФУ в Тисменицькому районі Івано-Франківської області перерахувати ОСОБА_1 державну пенсію відповідно до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із врахуванням, що вона не може бути нижчою від прожиткового мінімуму, починаючи із 04 липня 2016 року.

Зобов»язатиУПФУ в Тисменицькому районі Івано-Франківської області дорахувати ОСОБА_1 до пенсійного забезпечення сім процентів заробітку за понаднормативний стаж відповідно ч.2 ст. 56 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та провести оплату недорахованих сум із 04 липня 2016 року.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС з дня складення в повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч. 4 ст. 167 КАС, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий Р.Р.Струтинський