Справа № 808/2438/16
Суддя: Гасанбеков С. С.
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06 березня 2017 рокуСправа № 808/2438/16

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Гасанбекова С.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про здійснення судового контролю в порядку ст. 267 КАС України, визнання протиправними та скасування розпоряджень УПФУ в Новомиколаївському районі Запорізької області, виданих під час виконання постанови Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2016 року, в адміністративній справі

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління Пенсійного фонду України в Новомиколаївському районі Запорізької області

про: визнання протиправним та скасування розпорядження та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

24.02.2017 судом отримана вищезазначена заява, в якій позивач просить:

- визнати протиправними та скасувати розпорядження Управління Пенсійного фонду України у Новомиколаївському районі Запорізької області № 117802 від 03 лютого 2017 року, яким розмір призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання в період з 04 серпня 2015 року по 08 червня 2016 року обмежено десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність;

- встановити судовий контроль над тим, щоб в ході виконання постанови Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2016 року в адміністративній справі № 808/2438/16 при призначенні та виплаті позивачу щомісячного довічного грошового утримання у період з 04 серпня 2015 року по 08 червня 2016 року його граничний розмір не було обмежено;

- зобовязати відповідача у встановлений судом строк подати звіт про виконання постанови Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2016 року.

В обґрунтування заяви зазначено наступне.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до УПФУ в Новомиколаївському районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, що набрала законної сили 04 травня 2016 року було визнано протиправною відмову УПФУ в Новомиколаївському районі Запорізької області, викладену у листі №1305/03 від 14 серпня 2015 року щодо призначення та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобовязано УПФУ в Новомиколаївському районі Запорізької області призначити та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі, визначеному ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, що діяла на 01 березня 2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 жовтня 2010 року №2453-VI в редакції, що була чинною станом на 01 березня 2014 року, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плата судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно зі ст. 255 КАСУ постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

На виконання вищезазначеної постанови суду відповідачем позивачу було призначено з 10 серпня 2015 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке виплачується по теперішній час без обмеження його розміру, як це було передбачено вищезазначеною постановою суду.

В звязку з допущеними відповідачем помилками при нарахуванні позивачу щомісячного довічного грошового утримання в серпні 2016 року він знову повторно звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив суд визнати протиправними деякі розпорядження відповідача та зобовязати його вчинити певні.

Постановою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2016 року, яка набрала законної сили 24 січня 2017 року, УПФУ в Новомиколаївському районі Запорізької області зобовязано призначити позивачу з 04 серпня 2015 року та виплатити з урахуванням раніше призначених виплат ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, а саме: з 04 серпня 2015 року по 31 серпня 2015 року, виходячи з розміру грошового утримання судді 18 270,00 грн., з 01 вересня 2015 року по 30 квітня 2016 року, виходячи з розміру грошового утримання 22 048,00 грн., з 01 травня 2016 року, виходячи з розміру грошового утримання 23 200,00 грн..

Виконавчий лист у справі позивачем було отримано на руки у Новомиколаївському районному суді Запорізької області 01 лютого 2017 року. 04 лютого 2017 року позивачем виконавчий лист було направлено для примусового виконання у відділ примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції в Запорізькій області.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції в Запорізькій області ОСОБА_2 від 09 лютого 2017 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 808/2438/16.

На виконання вищезазначеної постанови суду відповідачем видані розпорядження за № 117802 від 03 лютого 2017 року, згідно яких в період з 04 серпня 2015 року розмір щомісячного грошового утримання позивача складає 9 490,00 грн., з 01 вересня 2015 року 10 740,00 грн., а з 08 червня 2016 року 19 952,00 грн, оскільки в рішенні суду не зазначено зняття обмеження, яке передбачено абзацом 6 ч. 5 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Вищезазначені розпорядження, на думку позивача, є протиправними і такими, що підлягають скасуванню, оскільки згідно з постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року і постановою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2016 року відповідач зобовязаний призначити і виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання без обмеження його граничного розміру.

В липні 2016 року відповідачем позивачу було призначено та виплачено щомісячне довічне грошове утримання без обмеження граничного розміру, а в лютому 2017 року відповідач при здійсненні перерахунку вже призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання протиправно обмежив його з 04 серпня 2015 року по 08 червня 2016 року десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.

Позивач вважає, що обмеживши після призначення йому в липні 2015 року щомісячного довічного грошового утримання при здійсненні його перерахунку 03 лютого 2017 року на підставі абзацу 6 частини 5 етапі 141 Закону України № 2453 в редакціях Закону № 213 та Закону № 911 «Про судоустрій і статус суддів» відповідач грубо знехтував приписи рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016, згідно з якими, вищезазначена норма Закону була визнана неконституційною, такою, що протирічить Конституції та не підлягає застосуванню на всій території України з 08 червня 2016 року, як така що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним судом вищезазначеного рішення (ч. 4 резолютивної частини рішення).

За твердженням позивача, відповідач, ігноруючи вищезазначене рішення Конституційного суду України застосував до нього 03 лютого 2017 року антиконституційну норму закону, яка не підлягає застосуванню після набрання рішенням суду законної сили.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення заяви, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 9 ст. 267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених субєктом владних повноважень відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Предметом спору в справі № 808/2438/16 було визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці, а саме відсоткового співвідношення з грошовим утриманням судді, працюючим на відповідній посаді. Проте, питання щодо незастосування обмеження максимального розміру довічного грошового утримання позивача у період з 04 серпня 2015 року по 08 червня 2016 року десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, судом під час розгляду справи № 808/2438/16 не вирішувалось.

У період з 04 серпня 2015 року по 08 червня 2016 року пунктом 17 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», частину 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII) викладено в такій редакції: Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Також згідно з абзацом шостим частини пятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

08 червня 2016 року Конституційним Судом України прийнято рішення № 4-рп/2016 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини пятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів та положень пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці).

За цим рішенням Конституційного Суду України положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII та положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Також Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення:

- частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання»;

- абзаци перший, другий, третій, четвертий та перше, друге речення абзацу шостого частини пятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення частини пятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку».

Таким чином, дії відповідача щодо обмеження розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, у період з 04 серпня 2015 року по 08 червня 2016 року, тобто до дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 4-рп/2016, не суперечать постанові Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2016 року по справі № 808/2438/16 та відповідають вищенаведеним розясненням Конституційного Суду України.

Згідно з ч. 10 ст. 267 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 160, 165, 267 КАС України, суд

ухвалив:

1.Заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою ст. 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.С. Гасанбеков