Справа № 815/264/17
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/264/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одеса справу за адміністративним позовомРоздільнянської районної державної адміністрації Одеської області до Роздільнянської районної ради Одеської області, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_1 заклад Роздільнянська центральна районна лікарня про визнання протиправним та скасування рішення сесії Роздільнянської районної ради Одеської області

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області (Роздільнянської РДА Одеської області) до Роздільнянської районної ради Одеської області, третя особабез самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_1 заклад «Роздільнянська центральна районна лікарня, за результатом розгляду якого позивач просить суд: визнати протиправним і скасувати рішення сесії Роздільнянської районної ради Одеської області від 02.09.2016 року № 178-VII Про затвердження Статуту комунального закладу Роздільнянська центральна районна лікарня та залишити чинним Статут комунального закладу Роздільнянська центральна районна лікарня в попередній редакції. В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначив наступне.

Рішенням Роздільнянської районної ради Одеської області від 02 вересня 2016 p. № 178-VII, був затверджений Статут комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня» (в новій редакції), з якого повністю виключили орган управління - Роздільнянську районну держави) адміністрацію Одеської області (Уповноважену особу), та підпорядкували заклад Роздільнянській районній раді Одеської області (власнику).

Роздільнянська районна державна адміністрація Одеської області вважає, що рішення Роздільнянської районної ради Одеської області від 02 вересня 2016 p. № 178-VII Про затвердження Статуту комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня» (в новій редакції), неправомірним, безпідставним, надуманим, необґрунтованим, таким, що винесене з грубим порушенням норм Конституції України та чинного законодавства України.

Позивач зазначив, що з Статуту (в новій редакції) взагалі були виключені повноваження органу виконавчої влади - Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області (Уповноваженої особи), незважаючи на те, що місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади згідно із Законом України «Про місцеві державні адміністрації» та діє відповідно до Конституції України.

28.02.2017 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, належним чином та своєчасно повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду справи. 25.01.2017 року від представника відповідача надійшли заперечення на адміністративний позов.

Відповідач зазначив, щообставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, трактуються позивачем однобічно, без врахування інших вимог нормативно-правових актів, на які посилається позивач, та не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, тому Роздільнянська районна рада з даною позовною заявою не згодна.

Третя особа, ОСОБА_1 заклад «Роздільнянська центральна районна лікарня, до судового засідання не зявився, належним чином та своєчасно повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження на підставі ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Роздільнянська районна рада здійснює управління комунальним закладом «Роздільнянська центральна районна лікарня» з 1993 року у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 311 від 05.11.1991 року «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю, рішення № 266-ХХІ Одеської обласної ради народних депутатів «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування і районів області», рішення Роздільнянської районної ради народних депутатів № 124-ХХІ від 19.05.1993 року.

Відповідно до Статуту КЗ «Роздільнянська центральна районна лікарня», затвердженого рішенням Роздільнянської районної ради від 05.06.2009 року № 323-Vє обєктом права спільної власності територіальних громад Роздільнянського району, управління яким здійснює Роздільнянська районна рада ( Власник) в межах повноважень, визначених законом.

29.02.2012 року Роздільнянська районна державна адміністрація звернулася до голови Роздільнянської районної ради листом, згідно якого адміністрацією порушено питання щодо делегування районній адміністрації відповідних повноважень щодо управління КЗ «Роздільнянська центральна районна лікарня» відповідних повноважень щодо управління даним закладом та затвердження нової редакції Статуту цього закладу.

29.03.2012 року Роздільнянською районною радою прийнято рішення № 276-VI, яким затверджено зміни та доповнення до Статуту комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня» в новій редакції.

Зокрема, у п. 1.2 зазначено, що керівництво та контроль діяльністю Закладу здійснює Роздільнянська районна державна адміністрація (Уповноважена особа) за виключенням статутної діяльності віднесеної до виключної компетенції Власника. Також, визначено інші повноваження Уповноваженої особи.

Судом встановлено, що з 01.01.2012 року при призначенні на посаду керівника комунального закладу охорони здоровя укладання з ним контракту є обовязковим.

Проте, листом № 2969/1/02/01-35 від 12.11.2015 року Роздільнянська районна державна адміністрація повідомила Роздільнянську районну раду, що набула повноваження укладати контракт з головним лікарем 01.02.2013 року, тоді як райрада мала цю змогу з червня 2009 року по 22.03.2013 року та не скористалась нею тарозяснила про відсутність законних підстав для порушення питання укладання контракту з головним лікарем ОСОБА_2

Таким чином, судом встановлено, що позивачем контракт з головним лікаремкомунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня» не укладався з 01.02.2013 року по червень 2016 року, про що свідчать наступні обставини..

Так, 08.02.2016 року на адресу відповідача надійшла заява ОСОБА_3, згідно якої заявник просив зясувати, на що були потрачені бюджетні кошти, які виділялись на капітальний ремонт флюорографу.

07.06.2016 року відповідач звернувся із листом № 588/01-25 до Головного лікаря КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» з проханням надати терміново пояснення з приводу перебування головного лікаря у робочий час 25.05.2016 року об 11:00 годині в Камянській сільській раді, завірену належним чином копію чинного статуту закладу з усіма змінами та доповненнями, зареєстрованими відповідно до законодавства, належним чином завірені копії документів, що підтверджують витрати здійснені на ремонт флюорографу, який було профінансовано у 2015 році.

08.06.2016 року відповідач звернувся до позивача із листом № 592/01-25 з проханням терміново надати до районної ради подання по звільнення ОСОБА_2 з посади головного лікаря КЗ «Роздільнянська центральна районна лікарня» у звязку із відмовою останнього укласти контракт, і тільки 14.06.2016 року позивач уклав з головним лікарем КЗ «Роздільнянська центральна районна лікарня» ОСОБА_2 контракт.

Відповідно до висновків та рекомендацій про внесення змін до статуту КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» від 17.06.2016 року, постійна комісія вирішила, у тому числі рекомендувати винести на розгляд чергового пленарного засідання сесії Роздільнянської районної ради проект рішення щодо внесення змін до статуту КЗ «Роздільнянська ЦРЛ», в частині визначення особи, уповноваженої управляти та координувати діяльність даного закладу, приймати рішення про призначення та звільнення керівника закладу.

Відповідно до висновків та рекомендацій від 06.07.2016 року постійна комісія вирішила рекомендувати розглянути на пленарному засіданні чергової сесії районної ради питання про затвердження статутів КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» та КЗСВТГРР «Роздільнянський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» в новій редакції. Враховуючи доручення голови районної ради від 06.07.2016 року щодо вжиття заходів у звязку із неефективним здійсненням своїх повноважень Роздільнянською районною державною адміністрацією, як органом управління закладами охорони здоровя, визначити в нових редакціях статутів даних закладів органом управління, який здійснює контроль за діяльністю закладів та контроль за станом використання комунального майна власника в особі Роздільнянської районної ради та відділу у справах майна виконавчого апарату районної ради.

Відповідно до витягу з протоколу пленарного засідання одинадцятої позачергової сесії Роздільнянської районної ради сьомого скликання від 02.09.2016 року, прийнято рішення «Про затвердження Статуту комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня» в новій редакції» № 178-VII.

Згідно Статуту у новій редакції функції контролю та управління КЗ покладено на Роздільнянську районну раду.

Приписами п.31 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: 31) прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення;

Відповідно до положень ч.ч.1,2,3 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Згідно положень п.20, 27, 28 ч.1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування», виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання:вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників;прийняття рішень щодо делегування місцевим державним адміністраціям окремих повноважень районних, обласних рад; заслуховування звітів голів місцевих державних адміністрацій, їх заступників, керівників структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій про виконання програм соціально-економічного та культурного розвитку, бюджету, рішень ради із зазначених питань, а також про здійснення місцевими державними адміністраціями делегованих їм радою повноважень;

Відповідно до положень ст. 44 Закону України «Про місцеве самоврядування», районні, обласні ради делегують відповідним місцевим державним адміністраціям такі повноваження: 13) забезпечення відповідно до законодавства розвитку науки, усіх видів освіти, охорони здоров'я, культури, фізичної культури і спорту, туризму; сприяння відродженню осередків традиційної народної творчості, національно-культурних традицій населення, художніх промислів і ремесел, роботі творчих спілок, національно-культурних товариств, асоціацій, інших громадських та неприбуткових організацій, які діють у сфері освіти, охорони здоров'я, культури, фізичної культури і спорту, сім'ї та молоді;

Приписами ч.ч.1,4,5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об'єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Статтею 22 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачені повноваження місцевої державної адміністраціїв галузі науки, освіти, охорони здоров'я, культури, фізкультури і спорту, материнства і дитинства, сім'ї та молоді:1) реалізовує державну політику в галузі науки, освіти, охорони здоров'я, культури, фізкультури і спорту, материнства і дитинства, сім'ї та молоді; 2) сприяє розвитку науки і техніки, реалізації регіональних науково-технічних програм, впровадженню нових екологічно безпечних технологій, підвищенню технічного рівня виробництва та якості продукції, вирішенню науково-технічних проблем, що мають першочергове значення для підвищення її ефективності та конкурентоспроможності; забезпечує охорону прав винахідників і раціоналізаторів, створення територіальних інноваційних центрів і технопарків; 3) виконує програми щодо обов'язковості повної загальної середньої освіти, здійснює загальне керівництво закладами науки, освіти, охорони здоров'я, культури, фізкультури і спорту, що належать до сфери її управління, їх матеріально-фінансове забезпечення; 4) вживає заходів до збереження мережі закладів освіти, культури, охорони здоров'я, фізкультури і спорту та розробляє прогнози її розвитку, враховує їх при розробці проектів програм соціально-економічного розвитку; 5) вживає заходів щодо запобігання інфекційним захворюванням, епідеміям, епізоотіям та їх ліквідації; 6) організовує роботу медичних закладів по поданню допомоги населенню, надає у межах повноважень встановлені пільги і допомогу, пов'язані з охороною материнства і дитинства, поліпшенням умов життя багатодітних сімей;

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», реалізація державної політики охорони здоров'я покладається на органи виконавчої влади.

Кабінет Міністрів України організує розробку та здійснення державних цільових програм, створює економічні, правові та організаційні механізми, що стимулюють ефективну діяльність в сфері охорони здоров'я, забезпечує розвиток мережі закладів охорони здоров'я, укладає міжурядові угоди і координує міжнародне співробітництво з питань охорони здоров'я, а також в межах своєї компетенції здійснює інші повноваження, покладені на органи виконавчої влади в сфері охорони здоров'я.

Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади в межах своєї компетенції розробляють програми і прогнози в сфері охорони здоров'я, визначають єдині науково обгрунтовані державні стандарти, критерії та вимоги, що мають сприяти охороні здоров'я населення, формують і розміщують державні замовлення з метою матеріально-технічного забезпечення сфери, здійснюють державний контроль і нагляд та іншу виконавчо-розпорядчу діяльність в сфері охорони здоров'я.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, а також органи місцевого самоврядування реалізують державну політику у сфері охорони здоров'я в межах своїх повноважень, передбачених законодавством.

Приписами ст. 15Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» передбачено, що реалізацію державної політики у сфері охорони здоровя забезпечують:центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоровя;інші центральні органи виконавчої влади, які реалізують державну політику у сферах санітарного та епідемічного благополуччя населення, контролю якості та безпеки лікарських засобів, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та інших соціально небезпечних захворювань.

Реалізацію державної політики у сфері охорони здоровя в адміністративно-територіальних одиницях України здійснюють Рада міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації.

Згідно ст. 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», передбачено що держава сприяє розвитку закладів охорони здоров'я усіх форм власності.

Порядок створення, припинення закладів охорони здоров'я, особливості діяльності та класифікація закладів визначаються законом.

Мережа державних і комунальних закладів охорони здоров'я формується з урахуванням потреб населення у медичному обслуговуванні, необхідності забезпечення належної якості такого обслуговування, своєчасності, доступності для громадян, ефективного використання матеріальних, трудових і фінансових ресурсів. Існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена.

Планування розвитку мережі державних і комунальних закладів охорони здоров'я, прийняття рішень про її оптимізацію, створення, реорганізацію, перепрофілювання державних і комунальних закладів охорони здоров'я здійснюються відповідно до закону органами, уповноваженими управляти об'єктами відповідно державної і комунальної власності.

Заклади охорони здоров'я підлягають акредитації у випадках та в порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. Не підлягають обовязковій акредитації аптечні заклади. Акредитація аптечних закладів може здійснюватися на добровільних засадах.

Заклад охорони здоров'я провадить свою діяльність на підставі статуту (положення), що затверджується власником закладу (уповноваженим ним органом).

Керівником закладу охорони здоров'я незалежно від форми власності може бути призначено лише особу, яка відповідає єдиним кваліфікаційним вимогам, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров'я здійснюються відповідно до законодавства.

Керівники державних, комунальних закладів охорони здоровя призначаються на посаду шляхом укладення з ними контракту строком від трьох до пяти років. Якщо після закінчення строку дії контракту трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія контракту вважається продовженою відповідно до закону. Порядок укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоровя та типова форма такого контракту затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ст. 62 Господарського кодексу України, підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Підприємства можуть створюватись як для здійснення підприємництва, так і для некомерційної господарської діяльності.

Підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту або модельного статуту. Підприємства незалежно від форми власності, організаційно-правової форми, а також установчих документів, на основі яких вони створені та діють, мають рівні права та обов'язки.

Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки.

Згідно положень ст. 65Господарського кодексу України, управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу.

Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом) відповідно до закону.

На всіх підприємствах, які використовують найману працю, між власником або уповноваженим ним органом і трудовим колективом або уповноваженим ним органом повинен укладатися колективний договір, яким регулюються виробничі, трудові та соціальні відносини трудового колективу з адміністрацією підприємства. Вимоги до змісту і порядок укладення колективних договорів визначаються законодавством про колективні договори.

Трудовий колектив підприємства становлять усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності на основі трудового договору (контракту, угоди) або інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з підприємством. Повноваження трудового колективу щодо його участі в управлінні підприємством встановлюються статутом або іншими установчими документами відповідно до вимог цього Кодексу, законодавства про окремі види підприємств, закону про трудові колективи.

Рішення з соціально-економічних питань, що стосуються діяльності підприємства, виробляються і приймаються його органами управління за участі трудового колективу і уповноважених ним органів.

Особливості управління підприємствами окремих видів (організаційних форм підприємств) встановлюються цим Кодексом та законами про такі підприємства.

Приписами ст. 78 Господарського кодексу України передбачено, щокомунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління.

Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Статутний капітал комунального унітарного підприємства утворюється органом, до сфери управління якого воно належить. Розмір статутного капіталу комунального унітарного підприємства визначається відповідною місцевою радою.

Статутний капітал комунального унітарного підприємства підлягає сплаті до закінчення першого року з дня державної реєстрації такого підприємства.

Найменування комунального унітарного підприємства повинно містити слова "комунальне підприємство" та вказівку на орган місцевого самоврядування, до сфери управління якого входить дане підприємство.

ОСОБА_1 унітарне підприємство не несе відповідальності за зобов'язаннями власника та органу місцевого самоврядування, до сфери управління якого воно входить.

Органами управління комунального унітарного підприємства є:керівник підприємства, який призначається (обирається) органом, до сфери управління якого належить підприємство, або наглядовою радою цього підприємства (у разі її утворення) і є підзвітним органу, який його призначив (обрав);наглядова рада підприємства (у разі її утворення), яка в межах компетенції, визначеної статутом підприємства та законом, контролює і спрямовує діяльність керівника підприємства.

Наглядова рада комунального унітарного підприємства утворюється за рішенням органу, до сфери управління якого належить комунальне унітарне підприємство. Критерії, відповідно до яких утворення наглядової ради комунального унітарного підприємства є обовязковим, а також порядок утворення, організації діяльності та ліквідації наглядової ради та її комітетів, порядок призначення членів наглядової ради затверджуються рішенням відповідної місцевої ради.

Відповідно до положень ч.5 ст. 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», голови місцевих державних адміністрацій укладають та розривають контракти з керівниками підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління відповідної місцевої державної адміністрації, або уповноважують на це своїх заступників.

Враховуючи наведені вище норми законодавства, суд приходить висновку, що Роздільнянською районною радою правомірно прийнято рішення, яким затверджено Статут КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» у новій редакції, оскільки Роздільнянська районна рада, як власник комунального закладу здійснює функції щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

На підставі звернення Роздільнянської РДА, Роздільнянська районна рада у межах повноважень затвердила 29.03.2012 року своїм рішенням зімни до статуту, згідно яких функції управління та контролю, утому числі і щодо укладання контракту з головним лікарем, були передані уповноваженій особі РДА.

Проте, суд зазначає, що згідно зазначеної редакції статуту, п.1.2 передбачено що статутна діяльність є виключною компетенцією власника.

Враховуючи, що Роздільнянської РДА довгий час не виконувала свої повноваження щодо укладання контракту з головним лікарем КЗ «Роздільнянська ЦРЛ», що призвело до скарг на виконання головним лікарем ОСОБА_2 посадових обовязків, що вбачається із листа від 07.06.2016 року № 588/01-25, від 08.06.2016 року № 592/01-25, доповідної записки від 08.06.2016 року, на думку суду, відповідачем правомірно внесено зміни до статуту та затверджено його у новій редакції від 02.09.2016 року, оскільки норми Господарського кодексу України передбачено право власника для керівництва господарською діяльністю підприємства безпосередньо призначати (обирати) керівника підприємства, який є підзвітним власнику.

Доводи позивача щодо підписання рішення від 02.09.2016 року № ОСОБА_4, особою яка не пройшла перевірку і не має законних підстав займати посаду голови районної ради та щодо порушення регламенту під час прийняття рішення (неправильно підраховано голоси), суд не приймає до уваги, оскільки зазначені доводи не підтверджені жодними доказами, зокрема не надано доказів щодо дострокового припинення повноважень голови районної ради. Надані позивачем листи з Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації та відомість поіменного голосування від 02.09.2016 року, де олівцем невідомою особою біля голосів чотирьох депутатів зазначено «воздержался» та «заявл.», на думку суду не є належними доказами на підтвердження факту незаконного зайняття посади головою районної ради ОСОБА_5 та порушення регламенту під час голосування.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 14, 70, 71, 86, 128, 159-164, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області до Роздільнянської районної ради Одеської області, третя особа ОСОБА_1 заклад Роздільнянська центральна районна лікарня про визнання протиправним та скасування рішення сесії Роздільнянської районної ради Одеської області.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.В. Бжассо