Справа № 826/10169/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 лютого 2017 року № 826/10169/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовомОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування рішення,

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві (надалі - Відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 20 січня 2016 року.

Позивач та представник Позивача підтримують заявлені позовні вимоги в повному обсязі та зазначають, що висновки Акту перевірки щодо порушення Позивачем положень Податкового кодексу України, є безпідставними та ґрунтуються виключно на припущеннях перевіряючих, які не мають підтвердження належними доказами, а тому спірне рішення підлягає скасуванню.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи.

В матеріалах справи містяться письмові заперечення на позовну заяву надані Відповідачем. В обґрунтування заперечень Відповідач зазначає, що під час проведення перевірки позивачем не надано документів, що підтверджують витрати на придбання цінних паперів. Враховуючи зазначені обставин, податковий орган просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Співробітниками Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві проведено документальну невиїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків фізичної особи ОСОБА_1 щодо отримання інвестиційного доходу у період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р.

За результатами перевірки складено акт перевірки № 707/26-50-12-01/НОМЕР_1 від 23 грудня 2015 року (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлені наступні порушення: п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, п.п. 170.2. та п.п. 170.2.6 п. 170.2, п.п. «а», «б» п. 176.1 ст. 176 відповідно до ч. 1 пп.123.1 Податкового кодексу України, у зв'язку з не підтвердженням витрат на придбання інвестиційного активу у сумі 53940,00 грн., не було відображено у податковій декларації про майновий стан та доходи за 2014 р. суму фінансового результату від продажу інвестиційного активу у розмірі 53940,00 грн., з якого не утримано та не перераховано до бюджету ПДФО у сумі 8926,20 грн.

На підставі Акту перевірки Контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 20 січня 2016 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок з доходів фізичних осіб» всього в сумі 11157,75 грн, в т.ч. за основним платежем в сумі 8926,20 грн, та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 2231,55 грн.

Відповідач зазначає, що станом на час складання акту перевірки у Контролюючого органу була наявна інформація про отримання позивачем доходу за ознакою « 112» (інвестиційний прибуток (дохід) від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2 і 165.1.40 пункту 165.1 статті 165 розділу IV цього Кодексу (підпункт 164.2.9 пункту 164.2 статті 164 розділу IV, підпункт 170.2.2 пункту 170.2 статті 170 розділу IV Кодексу)) на суму 53940,00 грн від ТОВ «ПРОМІНВЕСТБАНК». Проте інформація щодо фактично понесених витрат, пов'язаних з одержанням даного доходу, на момент перевірки відсутня. Внаслідок чого податок на доходи фізичних осіб було обраховано виходячи з бази оподаткування в сумі 53940,00 грн.

Позивач, не погоджуючись з зазначеними доводами Відповідача, посилається на те, що протягом 1994-2000 р.р. нею понесено витрати на придбання інвестиційного активу в сумі 53940,00 грн та отримано дохід у 2014 році від продажу цього інвестиційного активу в сумі 53940,00 грн, проте документи, що підтверджують понесення Позивачем витрат протягом 1994-2000 в повній мірі не збереглись. Крім того, Позивач зазначає про відсутність у неї обов'язку щодо зберігання первинних та платіжних документів протягом більш ніж 1095 днів з дати понесення витрат на придбання інвестиційного активу.

За таких обставин Позивач звернулася до суду з даним позовом та просить визнати протиправним і скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

Платником податків до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2014 рік (вх. № від 21.04.2015р.), в якій зазначено про отримання доходів від продажу інвестиційного активу на суму 53940,00 грн. До податкової декларації про майновий стан та доходи платником податків надано договір про обов'язковий викуп акцій № 09-3110/9-1 від 24.12.2014 року та довідка від ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» № 40-1/7-542 від 23.03.2015 р., згідно яких контролюючим органом встановлено отримання позивачем інвестиційного доходу від ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» в сумі 53940,00 грн.

В матеріалах справи містяться Сертифікат акцій серії А2 дата випуску 16 вересня 2009 №271/1/09 номінальною вартістю 10,00 грн. кількість 5394 шт., який підтверджує придбання Позивачем акцій в 2009 р.

Як вбачається з довідок ПАТ «Промінвестбанк» від 23.03.2015 року №40-1/7-542 та від 29.12.2015 року №40-1/7-774, банк підтверджує факт придбання Позивачем акцій у кількості 5394 штук за загальною номінальною вартість 53940,00 грн., номінальна вартість 1 акції - 10 грн.

Також, ПАТ «Промінвестбанк» повідомлено про закінчення терміну зберігання вказаних документів, що згідно законодавства про діяльність банківських установ, становить 5 років.

При вирішенні даного спору по суті заявлених позовних вимог Суд також приймає до уваги те, що згідно її. 19.1.6. Інструкції Головної Державної податкової інспекції України № 12 від 21 квітня 1993 року «Про прибутковий податок з громадян» у розділі VII, щодо забезпечення дотримання вимог інструкції про прибутковий податок з громадян зазначено, що зберігати облікові дані про доходи, витрати та сплату податків платник податків зобов'язаний протягом трьох років.

Відповідно до пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно пунктом 164.2 статті 164 Податкового кодексу України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Як визначено в підпункті 170.2.2 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України, інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

Відповідно до підпункту 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Якщо загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами має від'ємне значення, його сума переноситься у зменшення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами наступних років до його повного погашення, крім фінансових результатів, зазначених в абзаці першому пункту 29 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу.

Правовий аналіз зазначених норм в контексті фактичних обставин справи, дає змогу дійти висновку, що оскільки належними доказами, які наявні в матеріалах, підтверджується понесення Позивачем витрат за наслідками вищевказаних операцій з цінними паперами, то доводи Контролюючого органу про заниження Позивачем інвестиційного доходу є безпідставними.

Судом встановлено, що акції були придбані на суму 53940,00 грн у кількості 5394 шт. по номінальній вартості - 10 гривень за одну акцію, а ПАТ «Промінвестбанк» викупив у Позивача прості іменні акції на суму 53940,00 грн у кількості 5394 шт. по номінальній вартості - 10 гривень за одну акцію, отже, різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу складає 0 грн.

Як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи документами, дохід, отриманий Позивачем в результаті продажу акцій Товариства дорівнює сумі витрат, понесеній платником податків для її придбання, що свідчить про помилкове нарахування податкового зобов'язання по податку на доходи виходячи з вартості проданої частки.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача щодо визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 20 січня 2016 року є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Контролюючим органом не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Позивача підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 122, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від № від 20.01.2016 року.

3. Стягнути з Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві за рахунок державних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати в сумі 551,20 грн (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 коп.).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук