Справа № 826/9089/16
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9089/16 Головуючий у 1-й інстанції: Добрянська Я.І. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

02 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Епель О.В.,

Парінова А.Б.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зара Україна» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Київське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зара Україна» та просило стягнути з відповідача адміністративно - господарські санкції за незайняті робочі місця інвалідами у 2015 році в розмірі 1 196 421,60 грн. та пеню у розмірі 43 788,84 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що підприємства, установи та організації, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у відповідності до ст.19 Закону України «Про зайнятість населення», а тому посилання відповідача на те, що причиною невиконання ним вищевказаної норми стало ненаправлення інвалідів на підприємство центром зайнятості, необґрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Зара Україна» є юридичною особою - працедавцем, який відповідно до статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» зобов'язаний виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів.

24 Лютого 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Зара Україна» подало до Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів» за 2015 рік по формі 10-ПІ (поштова-річна), за формою та в порядку, встановленими наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року №316.

Згідно вказаного звіту відповідач у 2015 році мав працевлаштувати 16 інвалідів, оскільки середньооблікова кількість штатних працівників у 2015 році складала 388 осіб, проте відповідачем було працевлаштовано лише 6 осіб.

В зв'язку з тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Зара Україна» не виконано 4-х відсоткового нормативу, призначеного для працевлаштування інвалідів, позивачем було нараховано відповідачу суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 1 196 421,60 грн. та пеню за прострочення сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 43 788,84 грн.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем здійснені всі передбачені законодавством дії щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів. У зв'язку з тим, що у діях відповідача відсутній склад правопорушення, на нього не може бути покладена відповідальність за ненаправлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування чи за відсутності у населеному пункті за місцем знаходження товариства інвалідів, які бажають працевлаштуватись.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» визначено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Згідно частини 3 вказаної статті підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати перед Фондом соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Зара Україна» подавалися щомісяця звіти за формою 3-ПН з переліком вакансій, призначених для працевлаштування інвалідів до Київського міського центру зайнятості про наявність вакантних посад для працевлаштування інвалідів.

За весь період відповідачем отримано від органів державної служби зайнятості направлення на працевлаштування, а саме: від 12.06.2015 №0010001 щодо ОСОБА_3; від 14.09.2015 №0018001 щодо ОСОБА_4; від 06.10.2015 №0012001 щодо ОСОБА_5.

Водночас, із вказаних направлень, що не заперечується позивачем, лише направлення від 06.10.2015 №0012001 є направленням на робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда. Разом з тим, особа за цим направленням сама відмовилась від працевлаштування, з огляду на непідходящий графік роботи.

Тобто, відповідач створив робочі місця для інвалідів та надавав інформацію до місцевих центрів зайнятості у відповідності до норм чинного законодавства.

Доказів того, що відповідач відмовив у працевлаштуванні хоча б одній особі з обмеженими можливостями (інваліду), яка до нього звернулася, або що уповноваженими органами держави направлялися відповідні особи-інваліди, але не були працевлаштовані з його вини, суду не надано.

Відповідно до частин першої та другої статті 218 ГК України підставою настання господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Отже, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях суб'єкта господарювання вини у вчиненні такого порушення та якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.

Оскільки доказів, які б свідчили про те, що відповідач відмовив у працевлаштуванні інвалідам, які безпосередньо зверталися до нього, або які були направлені центром зайнятості, але не взяті на роботу, суду не надано, - колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем було створено належні умови для забезпечення працевлаштування інвалідів та у його діях відсутнє порушення норм чинного законодавства.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, суд повно і правильно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини, що склалися між сторонами, і дав їм належну правову оцінку, - з огляду на що підстави до скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 07 березня 2017 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Парінов А.Б.

Епель О.В.