Справа № 806/201/17
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року м.Житомир справа № 806/201/17

категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

секретар судового засідання Матвєєва В.К.,

за участю: представників позивача Чичирко К.В., Богач К.В., Стрєльцової О.Ю.,

представника відповідача Зеленової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання Техна" до Головного управління ДФС у Житомирській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 20.10.2016 року за № , №, №, що були прийняті на підставі акту перевірки №40/06-30-14-01/33063942 від 03.10.2016 року. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що оспорювані податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки ґрунтуються на суб'єктивних висновках перевіряючих та невірним застосуванням норм чинного законодавства. Що стосується податкового повідомлення-рішення № від 20.10.2016 року про визнання грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 32102,20 грн., то в його основу покладене нічим не обґрунтоване невизнання контролюючим органом, будівлі головного корпусу заводу, їдальні та прохідної заводу, 2- х поверхової нежитлової будівлі та 2-х гаражів заводу об'єктами промисловості. Вважає, що за відсутності затвердженого нормативними актами України переліку об'єктів, що включаються до «будівель промисловості», досліджувати питання належності нежитлових приміщень підприємства до вказаної категорії, необхідно в комплексі з урахуванням діяльності підприємства, функціонального призначення і фактичного використання об'єкта. Оскільки позивачем придбано об'єкти нерухомого майна, які стали власністю промислового підприємства та знаходяться на землях промисловості, у тому числі наведені в акті будівлі, то у відповідності до абз. «є» пп.266.2.2. п.266.2 ст.266 податкового кодексу України, не оподатковуються податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. З урахуванням наведеного, податковим органом проведено нарахування податку за нерухоме майно та прийнято податкове повідомлення рішення № про застосування штрафних санкцій за не подання податкових декларацій з даного податку на суму 340 грн. без надання правової оцінки фактам. Крім того, податковим органом було винесене податкове повідомлення - рішення № від 20.10.2016 року про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сфері торгівлі в сумі 24048,74 грн. Зазначає, що підставою для його винесення став висновок податкового органу про відсутність підтверджуючих документів до авансових звітів, які б підтверджували сплату покупцем готівкових коштів. Позивачем на підтвердження факту придбання та оплати за готівкові кошти товарів, послуг були надані всі розрахункові документи до авансових звітів за перевіряємий період, форма та обов'язкові реквізити яких відповідають вимогам чинного законодавства України. Твердження відповідача стосовно форми оплати, яка вказана в наданих фіскальних чеках - «Відомість К,Д, кредит» тощо є безготівковою, вважає безпідставними, оскільки паливно мастильні матеріали на АЗС придбавалися підзвітними особами товариства за готівкові кошти або шляхом розрахунку за допомогою власної банківської карти, що підтверджується випискою з карткового рахунку підзвітних осіб. Позивач вважає, що висновки акту перевірки, факти порушення податкового та іншого законодавства, як наслідок притягнення платника податків до фінансової відповідальності на підстав припущень є протиправним, тому винесені податкові повідомлення рішення підлягають скасуванню.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити у його задоволенні. Пояснила, що оскаржені повідомлення-рішення скасуванню не підлягають у зв'язку з тим, що прийняті на підставі обґрунтованих висновків перевірки. Зазначила, що Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 р. №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, згідно якого до групи «Будівлі промисловості та склади» належить клас «Будівлі промислові», який включає в себе будівлі промислового призначення : фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи та ін.. Відповідно до державного класифікатора під визначений клас «Будівлі промисловості» не підпадають класи: «Будівлі офісні», «Їдальні, кафе, закусочні та ін..», «Гаражі». Тому податковим органом правомірно було зроблено висновок, що позивачем, в порушення ст. 266 Податкового кодексу України, занижено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період з 01.01.2015 року по 30.06.2016 року в сумі 25681,76 грн., а саме по будівлі головного корпусу заводу, як адміністративної будівлі, їдальні, прохідної, 2-х поверхової будівлі у вигляді нежитлового будинку та гаражів. За наслідком підставою нарахування штрафних санкцій відповідно до податкового повідомлення- рішення № від 20.10.2016 року стало порушення позивачем пп.266.7.5 п.266.7 ст. 266 Податкового кодексу України за неподання податкових декларацій по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у період за 2015 - 2016 роки. Стосовно виявлених порушень та застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сфері торгівлі в сумі 24048,74 грн. та податкового повідомлення рішення № від 20.10.2016 року, зазначила наступне. Касові операції оформлюються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, та ін.. документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів, проте позивачем на момент проведення перевірки не надано достовірних документів до авансових звітів, які б підтверджували сплату покупцем готівкових коштів. Також не надавались і виписки з карткових рахунків підзвітних осіб. На підставі зазначеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що на підставі направлень Головного управління Державної фіскальної служби в Житомирській області (далі - ГУ ДФС у Житомирській області) та наказів Новоград - Волинської об'єднаної державної податкової інспекції, контролюючим органом було проведено перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання Техна» ( далі - ТОВ «Виробниче об'єднання Техна») з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 30.06.2016 року.

За результатами перевірки складено акт №40/06-30-14-01/33063942 від 03.10.2016 року.

На підставі вказаного акта перевірки ГУ ДФС у Житомирській області 20.10.2016 року прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення:

-№ - про визначення грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 32102,20 грн., у т.ч. за основним платежем - 25681,76 грн., за штрафними санкціями - 6420,44 грн. за порушення пп.266.1.1 п.266.1 ст.266, пп.266.2.1 п. 266.2. ст..266 пп. «є» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України;(а.с. 218, том 1)

-№ - про застосування штрафних санкцій з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 340 грн., за порушення пп.266.7.5. п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України;(а.с.216, том 1)

-№ - про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сфері торгівлі у сумі 24048,74 грн. за порушення п.2.11,п.3.1,п.3.2 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні». (а.с.220, том1)

Не погодившись з даними податковими повідомленнями-рішеннями ТОВ «Виробниче об'єднання Техна» звернулося до ДФС України з первинною скаргою за №1278 від 04.11.2016 року( а.с. 106-113, том 2).

Рішенням про результат розгляду скарги від 28.12.2016 року №28265/6/99-99-11-03-01-25 ДФС України, скаргу позивача залишено без задоволення (а.с. 114-116, том 2).

Відповідно до п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Щодо податкового повідомлення - рішення № від 20.10.2016 року про визначення грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 32102,20 грн., у тому числі за основним платежем - 25681,76 грн, за штрафними санкціями - 6430,44 грн., суд зазначає наступне.

Контролюючий орган в акті перевірки зазначає, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №65672345 від 12.08.2016 року, відповіді на запит від КП «Новоград - Волинське МБТІ» та наданих технічних паспортів на об'єкти нерухомого майна ТОВ «Виробниче об'єднання Техна», встановлено що на підставі договорів купівлі - продажу за товариством зареєстровані: будівлі головного корпусу заводу як адміністративна будівля ( літера «Н») площею 1458,20 кв.м, їдальня (літера «А, а») площею 484,0 кв.м., прохідна ( літера «Ч») площею 34,10 кв.м., нежитловий будинок 2-х поверховий ( «літера А1») площею 504,12 кв.м., гараж (літера «Я1») площею 106,5 кв.м., гараж ( літера «Х») площею 106,5 кв.м. Дані приміщення в розумінні ст. 266 ПК України є об'єктами оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

Суд не погоджується з такою позицією контролюючого органу з огляду на наступне.

Порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено ст. 266 ПК України.

Відповідно до ст. 266 п. 266.1 п.п. 266.1.1 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. У підпункті 266.2.2 вказаної статті наведено перелік об'єктів нерухомості податок на яких не сплачується.

Серед іншого п.п. "є" п.п. 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 ПК України не віднесено до об'єктів оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств. Враховуючи зміст наведеної норми, суд погоджується з доводами позивача, що вказаний підпункт не містить виключного переліку будівель, які відносяться до будівель промисловості, а висновок відповідача з цього приводу є хибним.

Податковий кодекс України не надає тлумачення терміну "будівлі промисловості", що використовується в пп. "є" п.п. 266.2.2ст. 266 ПК України. Не наведено такого тлумачення і іншими нормативними актами, що діють в Україні.

Слід відмітити, що Державна фіскальна служба України у листі від 09.06.2015, № 11999/6/99-99-19-01-01-15 "Про надання роз'яснення проблемних питань, що виникають у процесі практичного застосування податкового законодавства" також вказує, що з метою з'ясування належності об'єктів нежитлової нерухомості до будівель промисловості необхідно враховувати рішення сільських, селищних, міських рад щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та ДК 018-2000.

Обґрунтовуючи свою позицію, відповідач посилається на "Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000" (далі ДК 018-2000), затверджений наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507.

Проте, відповідно до п.1 ДК 018-200, Державний класифікатор будівель та споруд (ДК БС) є складовою частиною Державної системи класифікації та кодування техніко-економічної та соціальної інформації. Класифікатор розроблено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.98 р. N 971 "Про Програму реформування державної статистики на період до 2002 року". ДК БС призначено для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб'єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні. Використання ДК БС забезпечує умови для вирішення таких завдань: - виконання комплексу облікових функцій щодо будівельної діяльності в рамках робіт з державної статистики, включаючи статистику цін на будівельну продукцію; - проведення робіт з перепису, оцінки та переоцінки вартості і стану будівель та споруд; - проведення зіставлення національних статистичних даних щодо продукції будівництва з даними Статистичної комісії Європейського Союзу (Євростату) та ООН; - проведення соціологічних досліджень з питань будівництва, забезпечення житлом і різними послугами населення України; - розроблення аналітичних показників та прогнозування інвестицій в економіку України.

Згідно з ДК 018-2000 до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) належить клас "Будівлі промислові" (код 1251), який включає будівлі промислового призначення, наприклад фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо.

Група "Будівлі промислові та склади" (код 125) включає клас "Будівлі промислові" (код 1251) та дев'ять підкласів.

При цьому, відповідач безпідставно ототожнює поняття будівель промисловості з поняттям будівель промислових. Класифікатор використовує поняття будівель промислових, а ст. 266 ПК України передбачено звільнення від оподаткування будівель промисловості.

Вирішуючи питання про правомірність винесення податкового повідомлення рішення № від 20.10.2016 року та приймаючи до уваги, що нормативними актами України не надано тлумачення поняття, будівлі промисловості, що вживається в ст. 266 ПК України, суд вважає необхідним враховувати вид діяльності позивача та функціональне призначення будівель.

Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, видами діяльності ТОВ «Виробниче об'єднання Техна» є виробництво машин і устаткування для сільського та лісового господарства, неспеціалізована оптова торгівля, вантажний автомобільний транспорт, ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення, установлення та монтаж машин і устаткування, будівництво житлових і нежитлових будівель. (а.с. 13 том 1).

Тобто ТОВ «Виробниче об'єднання Техна» є промисловим підприємством.

З досліджених у ході судового розгляду справи копій договорів купівлі продажу приміщень укладених 01.04.2005, зареєстрованих в реєстрі за №365, №365 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Техна» та позивачем, вбачається, що предметом даних договорів є купівля нежилих будівель до складу яких входять серед іншого зокрема, головний корпус заводу, будівля їдальні, прохідна, нежитловий будинок 2-х поверховий, гаражі ( а.с. 204 - 215, том 1).

Тобто, на земельній ділянці, що належить позивачу на праві власності, розташовано ряд будівель та споруд різного призначення, які складають цілісний майновий комплекс підприємства.

Суд вважає безпідставним висновок відповідача, яким зміст поняття "будівлі промисловості" обмежено лише промисловими та складськими будівлями, тобто лише тими, що використовуються для виробництва та зберігання продукції, зберігання матеріалів. Будівлі, які не задіяні безпосередньо для виготовлення продукції, використовуються позивачем для розміщення персоналу та обладнання, необхідного для адміністративного, побутового, транспортного забезпечення, виконання інших функцій, необхідних для забезпечення роботи підприємства.

Будь-яких доказів використання позивачем приміщень, розташованих на території товариства для цілей не пов'язаних з роботою підприємства відповідачем не надано. За таких обставин, будівлі, як виробничі, так і адміністративні й допоміжні, що входять до складу майнового комплексу та використовуються для цілей забезпечення його діяльності необхідно відносити до будівель промисловості в розумінні п.п "є" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, що дає підстави для висновку, що придбані позивачем нежилі приміщення підпадають під визначення "будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств".

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у відповідача не було правових підстав для визначення грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 32102,20 грн. , в т.ч за основним платежем - 25681,76 грн., за штрафними санкціями - 6420, 44 грн., тому винесене податкове повідомлення - рішення № від 20.10.2016 року підлягає скасуванню.

Крім того, податковим органом винесене податкове повідомлення рішення № , відповідно до якого до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 340 грн. за неподання податкових декларацій з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Як зазначено в акті перевірки, в порушення пп.266.7.5 п. 266.7 ст.266 ПК України ТОВ «Виробниче об'єднання Техна» не подавало податкових декларацій податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 - 2016 роки

Зі змісту п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Як зазначено вище, наведені в акті будівлі (нерухоме майно) є будівлями промисловості та у відповідності до п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не підлягають оподаткуванню податком на нерухоме майно, тому застосування штрафних санкцій у розмірі 340 грн. за неподання декларацій з даного податку є неправомірним.

Що стосується податкового повідомлення рішення № від 20.10.2016 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до акту перевірки, відповідачем встановлено порушення вимог п.2.11, п.3.1, п.3.2 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ №637 від 15.12.2004 р., а саме відсутні достовірні підтвердні документи до авансових звітів, які б підтвердили сплату покупцем готівкових коштів на загальну суму 24048,74 грн., а саме:

- сплату підзвітним особам вартості полісу обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи авто страхування «Зелена Карта» на загальну суму 14341,00 грн.

- сплату підзвітним особам за товари та послуги ПАТ «Житомир - Авто» філії ВКЦ «Новоград - Волинський- АВТО» - на загальну суму 3547,00 грн.;

- сплату підзвітними особами за паливно - мастильні матеріали на АЗС на загальну суму 6160,74 грн.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями) визначається Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року за №637 (далі - Положення №637).

Пункт 3.1 розділу 3 Положення №637 передбачає, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням спеціальних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Касові операції, що проводяться відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі - ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»), оформляються згідно з вимогами цього Закону (п.3.2 р.3 Положення №637).

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанції, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі - продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Документальним підтвердженням фактично понесених витрат працівниками підприємства є безпосередньо авансовий звіт. Сам же авансовий звіт може бути підтверджений будь-яким документом, що фіксує факт витрати готівки.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту придбання товарів, послуг та здійснення сплати готівковими коштами ПАТ «Житомир - Авто» філія ВКЦ «Новоград - Волинський Авто» на загальну суму 3547,00 грн., позивачем були надані розрахункові документи - а саме товарні чеки, які у своєму складі містять всі обов'язкові реквізити.

На підтвердження оплати вартості страхових полісів «Зелена Карта» - на загальну суму 14341,00 грн. позивачем були надані розрахункові документи поліси «Зелена Карта», квитанції з банку, повідомлення за місцем вимоги, квитанції засвідчені безпосередньо страховими компаніями, що підтверджують факт оплати у готівковій формі.

Стосовно підтвердження факту придбання паливно - мастильних матеріалів та здійснення сплати готівковими коштами на АЗС, на загальну суму 6160,74 грн., позивачем були надані розрахункові документи - фіскальні чеки, надруковані реєстратором розрахункових операцій, які у своєму складі містять всі обов'язкові реквізити. Паливно мастильні матеріали придбавалися підзвітними особами позивача за готівкові кошти або шляхом розрахунку за допомогою власної банківської карти, що підтверджується випискою з карткових рахунків підзвітних осіб, що містяться в матеріалах справи.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, стосовно того що товарний чек не є розрахунковим документом, оскільки відповідно до п.1.2 Положення №637, передбачено, що розрахунковий документ - документ встановлених форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів.

Отже, факт придбання та оплати, за готівкові кошти товарів, послуг було підтверджено позивачем в повному обсязі та надано суду всі розрахункові документи, які відповідають вимогам чинного законодавства.

На підставі зазначеного, на думку суду, податковий орган безпідставно визначив порушення позивачем вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637, а саме: відсутність достовірних підтвердних документів до авансових звітів на загальну суму 24048,74 грн. та застосував штрафні санкції за порушення норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сфері торгівлі.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання Техна» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 86, 94, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області від 20.10.2016 р. за № , №, №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання Техна" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області 1600 грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя С.В. Черноліхов

Повний текст постанови виготовлено: 10 березня 2017 р.