Справа № 814/829/16
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/829/16

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Дейнеги С.Є.,

представника позивача Куценка Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Імпорт» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.04.2015 року №, №, №, №,-

В С Т А Н О В И В:

27 квітня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Імпорт» (далі - ТОВ «Транс-Імпорт») звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області (далі - ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.04.2015 року №, №, №, №.

В обґрунтування позову зазначено, що товариство не порушувало граничні строки сплати суми грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб, тому штрафні санкції застосовані неправомірно, а податкові повідомлення-рішення від 17.04.2015 підлягають скасуванню.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 липня 2016 року адміністративний позов ТОВ «Транс-Імпорт» задоволений. Визнані протиправними та скасовані вказані податкові повідомлення-рішення відповідача.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою повністю відмовити у задоволенні адміністративного ТОВ «Транс-Імпорт».

Позивач надіслав до апеляційного суду заперечення, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї представника позивача Куценка Ю.А., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Актом №259/14-03-15-02-81/32004529 від 01.04.2015 р. камеральної перевірки своєчасності сплати орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності ТОВ «Транс-імпорт» встановлено несвоєчасна сплата орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за податкові періоди лютий, березень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2012 року. Підприємством порушено вимоги п. 57.1 ст. 57, п. 287.3 ст. 287 ПК України.

Також, Актом №260/14-03-15-02-81/32004529 від 01.04.2015 р. камеральної перевірки своєчасності сплати орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності ТОВ «Транс-імпорт» встановлено несвоєчасна сплата орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за податкові періоди січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень 2013 року. Підприємством порушено вимоги п. 57.1 ст. 57, п. 287.3 ст. 287 ПК України.

На підставі зазначених актів перевірки відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення від 17.04.2015 року:

- № на суму 5761,62 грн. штрафу 20% за затримку сплати грошового зобов'язання з орендної плати за податкові періоди січень-червень 2013 року;

- № на суму 1 693,78 грн. штрафу у розмірі 10% суми грошового зобов'язання орендної плати з юридичних осіб за період лютий, березень, квітень травень, серпень 2012 року;

- № на суму 20376,54 грн. штрафу 20% за затримку сплати грошового зобов'язання з орендної плати за податкові періоди лютий, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2012 року;

- № на суму 480,13 грн. штрафу 10% за затримку сплати грошового зобов'язання з орендної плати за період липень 2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач уклав договір оренди земельної ділянки №7620 від 11.05.2010 року з Миколаївською міською радою. Відповідно до умов договору розмір орендної плати: річна орендна плата за земельну ділянку (26316 кв.м) встановлюється у розмірі 3% від її нормативної грошової оцінки (п. 4.2.).

Позивач подав до податкової інспекції річну декларацію з плати за землю на 2012 рік - 20.02.2012 року, в якій самостійно визначив суму орендної плати за землю 10813,90 грн. 15.03.2012 року позивач подав уточнюючу декларацію за 2012 рік, в якій зменшив суму щомісячної оплати та визначив суму орендної плати 3941,48 грн.

20.02.2013 року позивач подав податкову декларацію з плати за землю, в якій самостійно визначив щомісячну суму зобов'язання - 4 801,35 грн. в 2013 році.

25.09.2013 року позивач надав уточнюючу декларацію за 2013 рік, в якій зменшив суму щомісячної орендної плати до 3 941,48 грн.

Задовольняючи адміністративний позов ТОВ «Транс-Імпорт» суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 287.3 ст. 287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу (ст. 126 ПК України).

Наданий позивачем розрахунок оплати орендної плати за землю за 2012 рік свідчить, що за рік позивач був повинен сплатити 47297,75 грн., а фактично сплатив 20 346 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 06.02.2012 року на суму 5137 грн., від 28.04.2012 року на суму 5173 грн. та 10000 грн. від 03.09.2012 року. Переплата станом на 01.01.2012 року по розрахункам позивача складала 2675,02 грн., по картці особового рахунку, наданого відповідачем, переплата у позивача обліковується в сумі 649,53 грн. За 2013 рік позивач повинен був оплатити орендну плату з урахуванням уточнюючої декларації 47297,75 грн., а оплатив 79173,35 грн., що підтверджується квитанціями про сплату орендної плати.

Представник позивача зазначив, що за 2012-2013 роки товариство повинно було оплатити орендної плати в сумі 94595,50 грн. (47297,75х2), а сплатило 99519,35 грн. Якщо вважати, що підставою для сплати орендної плати є договір оренди землі, який з вересня 2013 року був розірваний рішенням Господарського суду у Миколаївській області, то підстав сплачувати орендну плату в сумі 15765,92 грн. за період вересень-грудень 2013 року у позивача не було. Таким чином сума орендної плати за 2012-2013 роки повинна бути зменшена до 78829,58 грн., водночас позивач сплатив 99519,35 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що у 2012 році позивачем сплачувалась орендна плата за землю не в повному обсязі, однак, позивач вважає, що сума штрафних санкцій є не обґрунтованою, з чим погоджується апеляційний суд.

Так, акт камеральної перевірки №259 від 01.04.2015 року, на підставі якого позивачу донарахований штраф за орендну плату за землю за 2012 рік в графі узгоджена сума податкового зобов'язання зазначена сума 10813,90 грн. В розрахунку штрафних санкцій за 2012 рік також зазначена суму 10813,90 грн. Однак, судом першої інстанції правильно враховано, що позивач 15.03.2012 року подавав уточнюючу декларацію, у якій була зменшена сума щомісячної орендної плати до 3941,48 грн.

Також, судом вірно враховано, що в податкових повідомленнях рішеннях від 17.04.2015 №, відповідачем донараховані позивачу штрафні санкції за лютий 2012 року поза межами строку 1095 дня, що є порушенням ст. 102 ПК України, якою передбачено, що контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податку не пізніше закінчення 1095 днів, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов'язань.

У податкових повідомленнях-рішеннях № та № грошове зобов'язання нараховано за один й той же період, а саме лютий 2012, травень 2012, серпень 2012 року. При чому, відповідач не пояснив, з яких підстав донарахування здійснено двічі.

В акті камеральної перевірки №260 від 01.04.2015 року відображено, що заборгованість по сплаті орендної плати за січень 2013 року в сумі 4 801 грн. була оплачена тільки 27.06.2013 в сумі 4965 грн. та 31.07.2013 року в сумі 4960 грн.

Проте в матеріалах справи наявні квитанції, надані позивачем, які підтверджують сплату орендної плати у 2013 році, а саме 30.01.2013-9900 грн., 06.02.2013 в сумі 2000 грн., 27.03.2013 року-10 000 грн., 01.03.2013 - 4801,35 грн., 30.04.2013 - 4802 грн., 30.05.2013 - 9900 грн., 27.06.2013 - 4965грн., 31.07.2013 - 4960 грн., 29.08.2013 в сумі 4960 грн., 18.09.2013 - 10000 грн., 30.10.2013-3945 грн., 22.11.2013 - 4940 грн., 25.12.2013 - 4000 грн.

Також, відповідно до ст. 126 ПК України штраф відповідачем повинен нараховуватись на суму погашеного податкового боргу з порушенням строку погашення зобов'язання, але в податкових повідомленнях-рішеннях зазначені зовсім інші суми, які не збігаються з квитанціями про оплату орендної плати, наданих позивачем, що обґрунтовано враховано судом першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував. Натомість позивач довів протиправність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень.

Відповідач не надав апеляційному суду та суду першої інстанції доказів, розрахунків, що підтверджують правомірність та обґрунтованість суми штрафів, зазначених в спірних податкових повідомленнях-рішеннях, тому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позиву ТОВ «Транс-Імпорт» та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.04.2015 року №, №, №, №.

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції правильним і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 липня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення рішення апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов