Справа № 804/8449/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2017 р. Справа № 804/8449/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н. В.
при секретаріГрушко Н.В.
представника позивача: представник відповідача 1: представник відповідача 2: Косяченко К.В. не зявився не зявився (заява про розгляд справи без його участі)
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до державного реєстратора - головного спеціаліста з питань державної реєстрації Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Профатілової Марини Сергіївни, Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, скасування державної реєстрації,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_4 до державного реєстратора - головного спеціаліста з питань державної реєстрації Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Профатілової Марини Сергіївни, Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, в якому позивач, просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора - головного спеціаліста з питань державної реєстрації Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Профатілової Марини Сергіївни індексний номер: 31459033 від 19.09.2016 року про державну реєстрацію права власності (форма власності: приватна, розмір частки: 1/1) на квартиру АДРЕСА_1 за суб'єктом: ОСОБА_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;
Ухвалою суду від 25 січня 2017 року, постановленою у судовому засіданні, клопотання позивача задоволено та позовні вимоги в частині зобов'язання Софіївської районної державої адміністрації Дніпропетровської області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_6, залишено без розгляду.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що рішення державного реєстратора - головного спеціаліста з питань державної реєстрації Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Профатілової Марини Сергіївни від 19.09.2016 року про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 є незаконним і підлягає скасуванню, так як порушує права позивача, оскільки саме вона є власником квартири відповідно до рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. У зв'язку з неможливістю у позасудовому порядку внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, просила суд скасувати державну реєстрацію права власності від 16.09.2016 року № 16463892 на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_6.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з врахуванням заяви про залишення позовних вимог в частині без розгляду, та додаткових пояснень і доказів наданих в судовому засіданні, просив позов задовольнити.
Представник відповідача-1 у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом на подання заперечень на адміністративний позов не скористався.
Представник відповідача-2 у судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд даної справи без участі представника, враховуючи позицію, висловлену у відзові на позовну заяву, відповідно до якої відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник. Крім того, звертали увагу суду на те, що при відсутності рішення на веб порталі «Судова влада» не визначений чіткий механізм дій державного реєстратора, оскільки в Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений вичерпний перелік підстав для відмови у проведенні реєстраційних дій.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.09.2016 року у цивільній справі № 202/5138/16-ц за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4 позовні вимоги задоволено частково та визнано за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 45,0 кв. м. та житловою площею 27,3 кв.м.
Дане рішення набрало законної сили 16.09.2016 року, що підтверджується відмікою, зробленою на копії рішення, належним чином копія якого досліджена в судовому засіланні.
Судом встановлено, що у листопаді 2016 року в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», позивач звернулась до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. як до державного реєстратора із заявою про реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на квартиру АДРЕСА_1.
Проте, 17 листопада 2016 року отримала відповідь від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М., згідно якої у проведенні державної реєстрації зазначеного нерухомого майна відмовлено на підставі ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зв'язку з тим, що заявлене речове право вже зареєстроване у Державному реєстрі прав, а також наявними суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо належного їй об'єкта нерухомості та копії правовстановлюючих документів з електронної реєстраційної справи, 16.09.2016 державним реєстратором головним спеціалістом з питань державної реєстрації Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Профатіловою Мариною Сергіївною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності № 16463892, а 19.09.2016 нею прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31459033, а саме права приватної власності (розмір частки 1/1) на квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_6 на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2016 року у цивільній справі № 203/2425/16-м.
Також, судом встановлено, що позивач звернулась до судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мороза В.П. з заявою щодо повідомлення її, чи виносилось 21 липня 2016 року даним судом заочне рішення у справі № 203/2425/16-ц, яким визнано за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1, а також чи взагалі перебувала така справа у провадженні судді.
Листом судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мороза В.П. позивача повідомлено про те, що в провадженні судді протягом 2016 року цивільна справа з зазначеним номером 203/2425/16-ц не перебувала, а також заочне рішення від 21 листопада 2016 року, яким визнано за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1, не виносилось. Оригінал вказаного листа також досліджений в судовому засіданні.
Крім того, перевіркою відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, що відкриті для загального доступу на офіційному веб-норталі судової влади, встановлено, що в зазначеному Реєстрі електронна копія рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2016 року, яким визнано за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1 у цивільній справі № 203/2425/16-ц, відсутня.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Частиною першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав па нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.
Згідно з частиною третьою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх. обтяжень» визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації: 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав: 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.
Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданог о нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката: 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до І січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.
Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Вказані положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» детралізовані у «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року, за подальшими доповненнями та змінами (далі - Порядок).
Так, згідно з абзацом 3 п. 12 Порядку (внесений до Порядку згідно з Постановою КМ № 594 від 08.09.2016 року, яка набрала чинності з 14.09.2016 року), у разі коли документом, поданим для державної реєстрації прав, є рішення суду, державний реєстратор з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі такого рішення суду обов'язково використовує також відомості Єдиного державного реєстру судових рішень, що відкрит і для загального доступу на офіційному веб-порталі судової влади, щодо наявності в Реєстрі електронної копії такого рішення, відповідності його за документарною інформацією та реквізитами.
З документів, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що перевіркою відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, що відкриті для загального доступу на офіційному веб-норталі судової влади, встановлено, що в зазначеному Реєстрі електронна копія рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2016 року, яким визнано за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1 у цивільній справі № 203/2425/16-ц, відсутня.
З аналізу викладеного вбачається, що державним реєстратором - головним спеціалістом з питань державної реєстрації Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, було прийняте рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 на підставі рішення суду, яке судом не виносилось та з порушенням абзацу 3 п. 12 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року, в редакції ПКМ України № 594 від 08.09.2016 року, яка набрала чинності з 14.09.2016 року.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що рішення державного реєстратора - головного спеціаліста з питань державної реєстрації Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Профатілової Марини Сергіївни від 19.09.2016 року про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_6, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв'язку з чим підлягає скасуванню і державна реєстрація права власності від 16.09.2016 року на вказану квартиру за ОСОБА_6.
Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на сукупність викладених обставин, з урахуванням вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_4 до державного реєстратора - головного спеціаліста з питань державної реєстрації Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Профатілової Марини Сергіївни, Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, скасування державної реєстрації - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора - головного спеціаліста з питань державної реєстрації Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Профатілової Марини Сергіївни від 19.09.2016 року про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_6.
Скасувати державну реєстрацію права власності від 16.09.2016 року № 16463892 на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_6.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 1 102,40 (одна тисяча сто дві гривні сорок копійок) грн.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова