Справа № 727/9912/16-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/9912/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Волошин С.О.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

06 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Білоуса О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання незаконними дій та відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання незаконними дій та відшкодування шкоди.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Статтею 197 КАС України, зокрема п.1 ч. 1, встановлено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова - зміні з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що Головним Управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області позивачу ОСОБА_2 з 2003 року призначена пенсія за вислугу років в МВС відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Згідно листа Головного Управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області №558/С-11 від 07.11.2016 року зазначено, що призначена пенсія ОСОБА_2 за вислугу років в МВС призупинена відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VII (далі - ОСОБА_3) у зв'язку з тим, що він працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії чи довічного грошового утримання у порядку та на умовах передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб») (а.с.7зв.).

Позивач звернувся до Головного управлінням Пенсійного фонду України у Чернівецькій області із заявою про поновлення виплати йому пенсії за віком. Однак йому було відмовлено, що і зумовило його звернення до суду із цим адміністративним позовом.

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у поновлені пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову в частині поновлення пенсійних виплат ОСОБА_2 з огляду на таке.

Так, 1 квітня 2015 року набрав чинності ОСОБА_3 України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, яким внесено зміни до статті 47 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами Про статус народного депутата України, Про державну службу, Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів пенсії, призначені відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, не виплачуються.

Пунктом п'ятим Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до вищезазначених законів.

ОСОБА_3 України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів.

Таким чином, з 1 червня 2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, згідно з Законом України Про судоустрій і статус суддів втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії за віком, призначена відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу з грудня 2003 року призначено пенсію за вислугу років в МВС згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Позивач займав посаду судді Чернівецького окружного адміністративного суду (а.с.7).

Враховуючи те, що до 01 червня 2015 року не було прийнято закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі, спеціальних, на загальних підставах, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки, позивачу призначено спеціальну пенсію за вислугу років в МВС відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», то йому має бути відновлено виплату пенсії за вислугу років в МВС, через відсутність підстав для припинення її виплати, що, в свою чергу, є підставою для задоволення позовних вимог.

Наведений висновок узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 24 травня 2016 року у справі №333/6710/15-а та позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 30 червня 2016 року у справі №К800/81/16.

Водночас, стосовно позовних вимог про компенсацію судових витрат, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Виходячи з положень частин 1, 2, 4 статті 94 КАС України компенсація витрат на правову допомогу - це надана нормами Кодексу перевага фізичним та юридичним особам позивачам у справі, оскільки субєкт владних повноважень може компенсувати лише витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

У частині 2 статті 16 КАС України зазначається, що для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура. У випадках, встановлених законом, правова допомога може надаватися й іншими фахівцями в галузі права. Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов'язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Як зазначено в частині 1 статті 90 КАС України, до витрат на правову допомогу відносяться витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором.

При цьому, виходячи з положень статті 1 Закону України від 20.12.2011 № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу в адміністративних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу: у судовому засіданні; під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Отже, з наведених правових норм вбачається, що правовою допомогою в адміністративному процесі визнається допомога правового характеру лише адвоката або, у визначених законом випадках, іншого фахівця у галузі права, які її надають на підставі договору.

Разом з цим, судові витрати, в тому числі на правову допомогу, повинні бути пов'язані тільки з розглядом конкретної адміністративної справи, що розглядається судом, і за надання правової допомоги за визначених законом обставин: у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що окремих процесуальних дій поза судовим засіданням під час розгляду даної справи не вчинялось, з матеріалами справи адвокат не ознайомлювався, у судовому засіданні участі не брав.

Крім цього, в порушення положень ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 6 та ст. 17 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю не додано витяг з Єдиного реєстру адвокатів України на момент подання вимог про відшкодування правової допомоги.

Відтак, апелянтом не надано суду розрахунку, що відповідає вимогам Закону України від 20.12.2011 № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", та належним чином підтверджує його витрати на правову допомогу.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для компенсації позивачу судових витрат.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання незаконними дій та відшкодування шкоди змінити .

Абзац 5 резолютивної частини постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2016 року виключити.

В решті постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5