Справа № 127/22965/16-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/22965/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Прокопчук А.В.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

07 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М. ,

секретар судового засідання: Шемчук Ю.А.,

за участю:

представника позивача: Павич Ольги Сергіївни

представника відповідача: Плахотнюк Наталі Юріївни

третьої особи: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про скасування постанови про накладення штрафу від 21 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2016 року позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про скасування постанови про накладення штрафу від 21 жовтня 2016 року.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 січня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача та третя особа заперечували проти задоволення апеляційної скарги позивача та просили суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Вищого адміністративного суду України від 01.10.2015 року по справі № К/800/18842/14, К/800/19718/14, касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці задоволено частково: постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2014 року і постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2014 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо перерахунку та виплати ОСОБА_4 з 1 січня 2012 року щомісячного довічного грошового утримання відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці перерахувати та виплатити ОСОБА_4 з 1 січня 2012 року по 2 червня 2013 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи з 80% розміру грошового утримання судді, з якого сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді, згідно ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», але не вище десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням різниці, яка була виплачена. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці перерахувати та виплатити ОСОБА_4 з 3 червня 2013 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи з 90% розміру грошового утриманні судді відповідно до розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді апеляційного суду Вінницької області без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням різниці, яка була виплачена. В задоволенні іншої частини позовних вимог було відмовлено (а.с. 40-45).

17.11.2015 на виконання вищевказаного рішення Вінницьким міським судом Вінницької області позивачу було видано виконавчий лист.

19.11.2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, було відкрито виконавче провадження за даним виконавчим листом (а.с. 9-10).

Однак, за неодноразовими заявами управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці (а.с. 11-12, 14-19, 21-24, 26-27, 29-30), проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 127/31359/13-а відкладалося.

Листом від 26.01.2016 року управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці повідомило відповідача про виконання рішення суду та просило закрити виконавче провадження (а.с. 31).

З вимоги державного виконавця щодо виконання рішення суду №3117/02.2-27/9 від 22.04.2016 року вбачається, що 19 лютого 2016 року була винесена постанова про відновлення виконавчого провадження, якою зобов'язано управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці виконати рішення Вищого адміністративного суду України від 01.10.2015 року по справі № К/800/18842/14, К/800/19718/14 в повному обсязі, в термін до 06.05.2016 року (а.с. 33).

Позивачем 06.05.2016 року було надіслано лист до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, в якому зазначено, що управлінням Пенсійного фонду України у місті Вінниці виконано наведене вище рішення суду, що підтверджується копіями матеріалів пенсійної справи, а саме протоколом № 155711 від 21.01.2016 року з якого вбачається, що кошти на виконання рішення суду були виплачені з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період, у зв'язку з чим просив закінчити виконавче провадження в даній справі (а.с. 34-35).

17.05.2016 року державним виконавцем було повторно надіслано вимогу щодо виконання рішення суду (а.с. 36-37), зі змісту якої вбачається, що станом на 17.05.2016 року у відповідача відсутня відповідь боржника з підтверджуючими документами щодо повного фактичного виконання рішення суду, оскільки боржником при проведені перерахунку не виплачено всі кошти (162908,23 грн.), що підтверджується рішенням Вінницького міського суду Вінницької області № 127/3740/16-ц від 28.04.2016 року, яким у задоволенні позову управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до ОСОБА_4 про стягнення надміру виплаченої пенсії в розмірі 162908,23 грн. було відмовлено (а.с. 74-79). З урахуванням вищезазначеного, позивача зобов'язано виконати рішення №127/31359/13-а в повному обсязі, в термін до 27.05.2016 року.

21.10.2016 року за невиконання рішення суду по справі №127/31359/13-а старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Плахотнюк Н.Ю. винесено постанову про накладення на управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Не погоджуючись з даною постановою позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 січня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно зі ст. 1 даного Закону, виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Частиною 2 ст. вищевказаного Закону передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення, буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно розрахунку суми коштів, що були виплачені на виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 01.10.2015 року та сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (ДГУ), який було досліджено в судовому засіданні встановлено, що за управлінням Пенсійного фонду України в м. Вінниці рахується заборгованість перед позивачем.

Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З аналізу наведеної норми встановлено, що підставою для накладення штрафу є умисне невиконання боржником рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконанні лише боржником, у встановлений державним виконавцем строк без поважних причин, тобто державний виконавець має перед застосуванням штрафних санкцій з'ясувати, зокрема, наявність або відсутність поважних причин невиконання рішення і обов'язку виконати певні дії лише боржником.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що позивачем не надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про правомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 січня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 13 березня 2017 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Граб Л.С. Біла Л.М.