Справа № 813/1776/16
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 р. Справа № 876/130/17

Львівський апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М., Улицького В. З.,

за участю секретаря Мельничук Б. Б.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Фонду державного майна України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року по справі № 813/1776/16 за позовом ОСОБА_3 до Фонду державного майна України про визнання протиправним і скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування наказу з особового складу Фонду державного майна України від 26 квітня 2016 року №62-р Про оголошення догани ОСОБА_3Ю..

В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 16 березня 2005 року до 28 лютого 2013 року вона працювала начальником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області. У подальшому, з 1 березня 2013 року та по цей час обіймає посаду першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області.

Наказом Фонду державного майна України від 26 квітня 2016 року №62-р їй було оголошено догану та позбавлено премії за квітень 2016 року, з яким позивач ознайомилася 29 квітня 2016 року.

Однак, такий наказ позивач вважає протиправним, позаяк він був прийнятий із порушенням установленої процедури та без належної оцінки дійсних обставин справи, які засвідчують обєктивну відсутність тих порушень зі сторони позивача, які були приводом для дисциплінарного стягнення та покладені в його основу.

Так, позивач зазначає, що в порушення вимог чинного законодавства до моменту накладення спірного стягнення відповідачем, відповідно до норм Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року №950, не було проведено службового розслідування щодо можливого порушення нею службових обовязків.

Окрім того, до моменту накладення спірного стягнення не було отримано особистих письмових пояснень позивача щодо питань, які в подальшому стали підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Пояснення ж від 18 квітня 2016 року, які фігурують в оспорюваному наказі, були надані позивачем з іншого приводу та з іншою метою, аніж дослідження питань, що стали підставою для оголошення догани.

Більш того, позивач наголошує на тому, що вона в дійсності не допускала тих порушень, необґрунтовані твердження про наявність яких лягли в основу наказу від 26 квітня 2016 року №62-р. Позивач підкреслює, що всі її дії перебували виключно в правовому полі та були спрямовані на гарантування дотримання норм чинного законодавства України, що не може бути протиправним за своєю суттю.

Додатково позивач стверджує про пропуск строку накладення дисциплінарного стягнення, який на час прийняття наказу від 26 квітня 2016 року №62-р давно сплив.

А тому, позивач вважає, що відповідачем було допущено порушення закону при винесенні спірного наказу від 26 квітня 2016 року №62-р і безпідставно та з порушенням встановленої законом процедури було притягнуто її до дисциплінарної відповідальності

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано наказ з особового складу Фонду державного майна України №62-р від 26 квітня 2016 року Про оголошення догани ОСОБА_3Ю..

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач. У поданій апеляційній скарзі покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У апеляційні скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що ОСОБА_3 було допущено ряд порушень норм чинного законодавства України, контроль за дотриманням яких входили до кола її повноважень як керівника Регіонального відділення Фонду державного майна України.

А саме, позивачем з порушенням норм Методики оцінки обєктів оренди, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1995 року №629, Закону України Про оренду державного майна було безпідставно внесено зміни до договору оренди від 3 липня 2009 року №56. Окрім цього, унаслідок неправомірних дій позивача в частині бездіяльності щодо оскарження рішення суду першої інстанції було допущено набрання ним чинності та внесення чергових змін до згаданого вище договору. А також, у звязку з неправомірними діями позивача в частині бездіяльності щодо подання касаційної скарги на рішення судів у господарській справі не було забезпечено приведення цього ж договору до актуальних вимог чинного законодавства.

Усе це в сукупності потягнуло за собою завдання державі значних збитків унаслідок недоотримання коштів від оренди майна державного підприємства, позаяк розмір орендної плати та її ставка були нижчими, аніж ті, які підлягають застосуванню.

Наголошує на тому, що такі обставини були повно, достовірно й обєктивно встановлені в ході перевірки питань неналежної роботи позивача на посаді начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, яка була проведена робочою групою фахівців Фонду державного майна України відповідно до наказу від 17 березня 2016 року №534, акт якої був затверджений наказом Фонду державного майна України від 13 квітня 2016 року №737.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення. Просив апеляційну скаргу задоволити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що з відповідно до наказу ОСОБА_4 Фонду державного майна України (по особовому складу) від 10 березня 2005 року №35-р ОСОБА_3 була призначена з 16 березня 2005 року на посаду начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області.

Наказом ОСОБА_4 Фонду державного майна України (з особового складу) від 28 лютого 2013 року №21-р ОСОБА_3 з 1 березня 2013 року була увільнена від виконання обовязків начальника управління та призначена на посаду першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області.

ОСОБА_4 Фонду державного майна України від 21 січня 2016 року №10-26-975 на імя начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області було ініційовано проведення перевірки правомірності внесення 29 березня 2010 року змін до договору оренди (ЦМК ДП Львівський іподром) від 3 липня 2009 року №56, зменшення орендної ставки за таким договором із 10% до 5% за рішенням суду 6 липня 2010 року, а також невнесення змін до такого договору оренди, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2011 року №961. Також цим листом було зобовязано провести службове розслідування стосовно діяльності (бездіяльності) яких не внесено зміни в згаданий вище договір оренди.

У відповідності до такого листа, наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області від 29 січня 2016 року №12/вн було прийнято рішення щодо проведення перевірки, для чого створена робоча група з числа фахівців управління.

За результатом відповідної перевірки робочою групою складено акт, за висновками якого не було зафіксовано жодних порушень зі сторони працівників Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області при укладенні й виконанні договору оренди від 3 липня 2009 року №56.

Такий акт Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області був наданий на розгляд керівництву Фонду державного майна України.

За результатом розгляду такого акта ОСОБА_4 Фонду державного майна України за листом від 5 квітня 2016 року №10-54-6119 було поставлено першому заступнику начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області ОСОБА_3 вимогу щодо надання пояснень по окремих питаннях, які охоплювалися висновками такого акта. На зазначену вимогу позивачем було надано пояснення від 18 квітня 2016 року №01-002-02337.

Наказом ОСОБА_4 Фонду державного майна України 17 березня 2016 року №534 було створено робочу групу з числа фахівців Фонду державного майна України для проведення перевірки дотримання вимог чинного законодавства стосовно укладення договору оренди від 3 липня 2009 року №56 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області та ЗАТ Львівський іподром та внесених змін до нього.

За наслідком роботи такої робочої групи Фонду державного майна України було складено акт про результати перевірки, який доповідною запискою директора Департаменту внутрішнього аудиту та контролю Фонду державного майна України від 12 квітня 2016 року №45/44 було надано ОСОБА_4 Фонду державного майна України.

Наказом Фонду державного майна України від 13 квітня 2016 року №737 такий акт про результати перевірки був затверджений.

У вказаному акті, затвердженому наказом Фонду державного майна України від 13 квітня 2016 року №737, було викладено висновки, зокрема, про те, що:

1) договір оренди від 3 липня 2009 року №56 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області та ЗАТ Львівський іподром укладений відповідно до вимог чинного на той час законодавства.

2) договір від 29 березня 2010 року про внесення змін до договору оренди від 3 липня 2009 року №56 укладений із порушенням пункту 11 Методики оцінки обєктів оренди, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1995 року №629, пункту 1 статті 2 Закону України Про оренду державного майна внаслідок неправомірний дій начальника Регіонального відділення ОСОБА_3

3) договір від 23 липня 2010 року про внесення змін до договору оренди від 3 липня 2009 року №56 укладений внаслідок неправомірних дій начальника Регіонального відділення ОСОБА_3 в частині бездіяльності щодо оскарження рішення господарського суду Львівської області від 6 липня 2010 року по справі №15/107.

4) Регіональним відділенням договір оренди від 3 липня 2009 року №56 не приведено у відповідність до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2011 року №961 у звязку із неправомірними діями начальника Регіонального відділення ОСОБА_3 в частині бездіяльності щодо подання касаційної скарги на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 25 жовтня 2012 року по справі №5015/2012/12.

У звязку з чим, на підставі акта про результати перевірки, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 13 квітня 2016 року №737, доповідної записки Департаменту внутрішнього аудиту та контролю від 12 квітня 2016 року №45/44, пояснень ОСОБА_3 від 18 квітня 2016 року №01-002-02337 ОСОБА_4 Фонду державного майна України було видано наказ з особового складу від 26 квітня 2016 року №62-р.

Цим наказом першому заступнику начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області ОСОБА_3 було оголошено догану та позбавлено премії у розмірі 100% за квітень 2016 року. Із наказом ОСОБА_3 ознайомилася 25 квітня 2016 року й, не погодившись із ним, звернулася до суду з цим позовом.

Відповідно до статті 147 Кодексу законів про працю України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1)догана;

2)звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Окрім того, зважаючи на те, що позивач займає посаду в державному органі та є державним службовцем, на спірні правовідносини, окрім загальних норм трудового законодавства, поширюються також норми спеціального законодавства, які регламентують засади діяльності, статус, порядок проходження державної служби.

Статтею 14 Закону України Про державну службу №3723-XII (чинного на час спірних правовідносин) визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обовязків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, повязаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Для окремих категорій державних службовців законом можуть бути визначені особливості визнання дисциплінарного проступку підставою для припинення державної служби.

До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року №950 було затверджено Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто воно поширює свою дію на позивача, яка є державним службовцем.

Пунктом 1 такого Порядку передбачено проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування може бути проведено службове розслідування: у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обовязків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи обєднанню громадян; у разі недодержання ними законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства; на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри; з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або повязаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України Про запобігання корупції в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого субєкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції за рішенням керівника органу, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення.

Статтею 11 України Про державну службу №3723-XII державному службовцеві надано право вимагати службового розслідування з метою зняття безпідставних, на думку службовця, звинувачень або підозри

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що у випадку порушення позивачем трудової дисципліни, неналежного виконання службових обовязків, до неї можуть застосовуватися дисциплінарні стягнення, визначені Законом України Про державну службу №3723-XII та Кодексом законів про працю України.

Притягуючи ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності за наказом від 26 квітня 2016 року №62-р, відповідачем не було належно та достовірно встановлено факту порушення зі сторони позивача своїх службових обовязків, зокрема, ним не було визначено в чому проявилися такі порушення, які саме обовязки були порушені позивачем тощо.

Так, у пункті 2 висновків акта про результати перевірки, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 13 квітня 2016 року №737, стверджено, що договір від 29 березня 2010 року про внесення змін до договору оренди від 3 липня 2009 року №56 укладений із порушенням пункту 11 Методики оцінки обєктів оренди, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1995 року №629, пункту 1 статті 2 Закону України Про оренду державного майна внаслідок неправомірних дій позивача.

У той же час, ані висновки, ані акт не містять вказівки на те, яку саме конкретну дію (чи дії), тобто вчинок за власним волевиявленням, здійснила ОСОБА_3 як начальник Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, й котрою могли би бути порушені зазначені в пункті 2 висновків акта перевірки норми чинного законодавства України.

З зібраних і досліджених матеріалів справи зрозуміло, що дії позивача щодо внесення 29 березня 2010 року змін до договору оренди від 3 липня 2009 року №56 були спрямовані на усунення допущеного порушення норм чинного законодавства України в частині розрахунку плати за оренду. У звязку з чим, вказівка відповідача на недоцільність внесення відповідних коректив у договір до моменту звернення контрагента щодо приведення його у відповідність до приписів закону, є щонайменше некоректною.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає за необхідне зазначити, що обираючи конкретний вид стягнення серед ряду можливих слід, відповідно до частини 3 статті 149 Кодексу законів про працю України, враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

У звязку з чим, можливим є проведення службового розслідування, яке покликане, зокрема, встановити причини та умови, що призвели до вчинення правопорушення, обставини, що його характеризують, встановити ступінь тяжкості проступку, вину працівника тощо.

Проведення службового розслідування стосовно державного службовця є правом, а не обовязком, а тому його не проведення не є свідченням порушення порядку прийняття рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення, про що позивач зазначає в позові.

Згідно із статтею 148 Кодексу законів про працю України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Водночас, обставини, про які йдеться у висновках акта про результати перевірки, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 13 квітня 2016 року №737, й які відповідач вважає порушеннями, мали місце 29 березня 2010 року (в частині внесення змін до договору оренди від 3 липня 2009 року №56 щодо зменшення розміру орендної плати), 23 липня 2010 року (в частині внесення змін до договору оренди від 3 липня 2009 року №56 щодо зменшення ставки орендної плати).

Відтак, оголошення ОСОБА_3 догани за наказом від 26 квітня 2016 року №62-р з таких підстав є таким, що не відповідає вимогам закону щодо строку для застосування дисциплінарного стягнення, оскільки із часу вчинення гаданих порушень спливло біля шести років.

У висновках акта про результати перевірки, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 13 квітня 2016 року №737, також як порушення зазначено факт неподання касаційної скарги на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 25 жовтня 2012 року у справі №5015/2012/12.

Оскільки подання такої касаційної скарги, відповідно до приписів статті 110 Господарського процесуального кодексу України, могло відбутися у строк до 14 листопада 2012 року, оголошення ОСОБА_3 догани за наказом від 26 квітня 2016 року №62-р із цієї підстави також не відповідає вимогам закону щодо строку для застосування дисциплінарного стягнення, позаяк із часу вчинення такого гаданого порушення пройшло три з половиною роки.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Оскільки відповідачем не надано належних доказів на підтвердження законності спірного податкового повідомлення-рішення, а матеріалами справи підтверджується пропуск строку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фонду державного майна України залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року по справі № 813/1776/16 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дати складення в повному обсязі.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

ОСОБА_5

Повний текст ухвали складено 3 березня 2017 року