Справа № 225/6721/15-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Геря О.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року справа №225/6721/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.

секретар судового засідання Куленко О.Д.,

за участі позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області на постанову Дзержинського міського суду Донецька область від 25 січня 2016 року у справі № 225/6721/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Дзержинську Донецької області (далі Управління), в якому просив визнати дії Управління щодо відмови йому у перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Донецької області № 18-57-227 від 07.05.2015 у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати неправомірними, скасувати рішення Управління про відмову в перерахунку пенсії № 867 від 14.12.2015 та зобовязати Управління здійснити йому перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури Донецької області № 18-57-227 від 07.05.2015 про розмір фактичної заробітної плати відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на 2009 рік), виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, починаючи з 01.06.2015 без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що працював в органах прокуратури з 09.02.1999 по 05.05.2015. В березні 2009 року набув право на пенсію за вислугою років, на підставі ч.1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла на той час, в розмірі 80 відсотків від суми місячної заробітної плати старшого слідчого прокуратури м. Дзержинська. З цього часу Управлінням йому призначена пенсія за вислугою років на підставі вказаної норми Закону України «Про прокуратуру». 05.05.2015 ОСОБА_2 звільнився з посади старшого прокурора відділу прокуратури Донецької області за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за вислугою років. 08.05.2015 він звернувся до Управління з заявою про перерахунок пенсії, надавши довідку прокуратури Донецької області №18-57-227 від 07.05.2015 про розмір фактичної заробітної плати. Рішенням Управління його пенсію перераховано виходячи з розрахунку 60 відсотків від суми місячної заробітної плати. 10.09.2015 ОСОБА_2 звернувся до Управління з заявою про перерахунок пенсії з розрахунку 80 відсотків на підставі довідки прокуратури № 18-57-227 від 07.05.2015, яка була надана до Управління 08.05.2015. Рішенням заступника начальника Управління № 671 від 21.09.2015 в перерахунку пенсії з більшого заробітку йому було відмовлено. Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 09.11.2015 рішення Управління про відмову в перерахунку пенсії № 671 від 21.09.2015 було скасовано та зобовязано Управління здійснити позивачу перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури Донецької області № 18-57-722 від 07.05.2015 про розмір фактичної заробітної плати відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на 2009 рік), виходячи з розрахунку 80 відсотків від суми місячної заробітної плати, починаючи з 01.06.2015 без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час.

04.12.2015 ОСОБА_2 знову звернувся до Управління з заявою про перерахунок пенсії з розрахунку 90 відсотків на підставі довідки прокуратури № 18-57-227 від 07.05.2015, яка була надана до Управлінню 08.05.2015. Рішенням першого заступника начальника Управління № 867 від 14.12.2015 в перерахунку пенсії з більшого заробітку йому було відмовлено. Відмову Управління мотивовано тим, що згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» із змінами, внесеними Законом України від 28.12.2014 №76 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» з 01.01.2015 зменшено відсоток заробітної плати для обчислення пенсії до 60% та відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213, з 01.06.2015 пенсії в порядку та на умовах, визначених вказаним законом не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Позивач вважає, що зазначена відмова Управління в перерахунку пенсії є неправомірною, оскільки умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ. Також зазначив, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення пенсії.

Постановою Дзержинського міського суду Донецька область від 25 січня 2016 року у справі № 225/6721/15-а позов задоволено.

Визнано дії Управління щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки прокуратури Донецької області № 18-57-722 від 07.05.2015 у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати - неправомірними.

Скасовано рішення Управління про відмову в перерахунку пенсії №867 від 14.12.2015.

Зобовязано Управління здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури Донецької області №18-57-722 від 07.05.2015 про розмір фактичної заробітної плати відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на 2009 рік), виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, починаючи з 01.06.2015 без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час.

Суд першої інстанції виходив з того, що внесені зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частина тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, яка діяла на час призначення пенсії.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії із більшого заробітку працівникам прокуратури, здійснення такого перерахунку не було врегульовано на законодавчому рівні, Управління діяло правомірно відмовило у перерахунку пенсії, а отже діяло на підставі, у спосіб та у межах повноважень, що передбачені Конституцією України та чинним законодавством України. Крім того, апелянт наголошує, що законні підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_2 з більшого заробітку згідно Закону України «Про прокуратуру» відсутні.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

В судовому засіданні позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Представник відповідача до апеляційного суду не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, здійснюючи апеляційний перегляд в межах апеляційної скарги відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), колегія суддів встановила наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_2 в березні 2009 року набув право на пенсію за вислугою років, на підставі ч.1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла на той час, в розмірі 80 відсотків від суми місячної заробітної плати старшого слідчого прокуратури м. Дзержинська. 05.05.2015 він звільнився з посади старшого прокурора відділу прокуратури Донецької області за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за вислугою років. 08.05.2015 позивач звернувся до Управління з заявою про перерахунок пенсії, надавши довідку прокуратури Донецької області № 18-57-227 від 07.05.2015 про розмір фактичної заробітної плати.

Рішенням Управління його пенсію перераховано виходячи з розрахунку 60 відсотків від суми місячної заробітної плати. 10.09.2015 ОСОБА_2 звернувся до Управління з заявою про перерахунок пенсії з розрахунку 80 відсотків на підставі довідки прокуратури № 18-57-227 від 07.05.2015, яка була надана до Управлінню 08.05.2015. Рішенням заступника начальника Управління № 671 від 21.09.2015 в перерахунку пенсії з більшого заробітку йому було відмовлено.

Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 09.11.2015 рішення Управління про відмову в перерахунку пенсії № 671 від 21.09.2015 було скасовано та зобовязано Управління здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури Донецької області № 18-57-722 від 07.05.2015 про розмір фактичної заробітної плати відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на 2009 рік), виходячи з розрахунку 80 відсотків від суми місячної заробітної плати, починаючи з 01.06.2015 без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час.

04.12.2015 позивач звернувся до Управління з заявою про перерахунок пенсії з розрахунку 90 відсотків на підставі довідки прокуратури № 18-57-227 від 07.05.2015. Рішенням першого заступника начальника Управління № 867 від 14.12.2015 в перерахунку пенсії з більшого заробітку йому було відмовлено, у звязку з тим, що згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» із змінами внесеними законом України від 28.12.2014 №76 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» з 01.01.2015 зменшено відсоток заробітної плати для обчислення пенсії до 60% та відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213, з 01.06.2015 пенсії в порядку та на умовах, визначених вказаним законом не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Рішення Управління, на думку суду першої інстанції, є протиправним.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з наступного.

Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 09.11.2015 рішення Управління про відмову в перерахунку пенсії № 671 від 21.09.2015 було скасовано та зобовязано Управління здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури Донецької області № 18-57-722 від 07.05.2015 про розмір фактичної заробітної плати відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на 2009 рік), виходячи з розрахунку 80 відсотків від суми місячної заробітної плати, починаючи з 01.06.2015 без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час. Дана постанова сторонами не оскаржувалась та набрала законної сили.

Таким чином, відповідачем виплачується пенсія виходячи з розрахунку 80 відсотків від суми місячної заробітної плати.

Так, на дату призначення позивачу пенсії частинами 1 та 2 ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 року № 1789-XII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789- XII) було визначено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожний повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих на момент виникнення спірних правовідносин було визначено статтею 50-1 Закону № 1789-XII. Редакція зазначеної статті змінювалась.

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 01.10.2011, внесено зміни до ст. 50-1 Закону № 1789-XII, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-XII у редакції Закону № 3668-VI прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-XII щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у звязку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VI.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам регулювали частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-XII, положення яких щодо перерахунку пенсії у звязку із прийняттям Закону № 3668-VI не зазнали змін, змінилася лише нумерація частин цієї статті. Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону N 1789-XII обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-XII).

Враховуючи наведене, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, тобто внесені Законом № 3668-VI зміни до статті 50-1 Закону № 1789-XII щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам в той час були частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-XII.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції не може погодитись судова колегія.

Так, посилання місцевого суду на аналогічність цієї справи зі справою № 21-420а13, розглянутою Верховним Судом України (постанова від 10 грудня 2013 року) не є обґрунтованими.

На час виникнення цього спору (в тому числі звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії) норми Закону № 1789-ХІІ, які регулювали перерахунок пенсії, втратили чинність. Більш того, Законом України від 28.12.2014 № 76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі Закон № 76-VІІІ) положення частини вісімнадцятої Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції:

"Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Тобто, законодавство щодо перерахунку пенсії працівника прокуратури, яким керувався Верховний Суд України при ухваленні постанови від 10 грудня 2013 року в справі № 21-420а13, на час розгляду нинішньої справи було змінено, в той час як підставою для задоволення позову в означеній постанові Верховного Суду України було саме те, що норми стосовно перерахунку пенсії змін не зазнали.

Таким чином, до правовідносин, які виникли в цій справі, неможливо застосувати правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року в справі № 21-420а13.

Далі, як вбачається з позовної заяви, та погоджено судом першої інстанції в своїй постанові, позивач наголошує на тому, що перерахунок його пенсії має бути проведений з тих підстав, що з часу первісного призначення пенсії він ще працював в органах прокуратури, тому збільшився його трудовий стаж, у зв'язку з чим він має право на обрахування відсотку заробітку відповідно до приписів статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, яка діяла на час призначення пенсії.

З таким висновком не може погодитись колегія суддів з огляду на наступне.

На час звільнення позивача з органів прокуратури в травні 2015 року в Законі № 1789-ХІІ не існувало норми, яка б дозволяла обраховувати розмір пенсії позивача у 90% заробітної плати.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України від 14.10.2014 № 1697-VІІ «Про прокуратуру» (далі Закон № 1697-VІІ), який набрав чинності з 15 липня 2015 року, визнано таким, що втратив чинність Закон № 1789-ХІІ, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1.

Тобто, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії в грудні 2015 року (що є предметом цього спору) в законодавстві також не існувало норми, яка б дозволяла обраховувати розмір пенсії позивача у 90% заробітної плати.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що положення частини 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які визначали умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати, втратили чинність з дня набрання чинності Законом № 1697-VII, а саме, з 15 липня 2015 року.

Діюче законодавство України не містить положень, які б дозволяли застосовувати нормативно-правові акти, які втратили чинність.

Навпаки, в Рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року чітко визначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

При цьому Закони № 76-VII, № 213-VIIІ та № 1697-VII не визнані неконституційними, тому підлягають застосуванню.

Відповідно до частини 20 статті 86 Закону № 1697-VII, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На час звернення позивача до органу пенсійного фонду з заявою про перерахунок пенсії та до теперішнього часу Кабінетом Міністрів України не визначений порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність, а тому висновок суду першої інстанції щодо неправомірності дій відповідача про відмову в перерахунку пенсії у зв'язку зі збільшенням посадових окладів працівникам прокуратури, не ґрунтується на нормах діючого закону, чим порушено принцип законності, закріплений статтею 9 КАС України.

Крім іншого, право на пенсію позивач реалізував та нарахування його пенсії здійснюється у розмірах, встановлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, в редакції чинній на час її призначення. Проте, право на перерахунок пенсії виникає та може бути реалізовано на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу.

Підсумовуючи викладене, судова колегія зазначає, що на теперішній час питання перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не врегульовано на законодавчому рівні. Більш того, правової норми, яка б давала право позивачу на обрахунок розміру його пенсії виходячи з 90% заробітку на час його звернення до відповідача не існувало, а тому останній, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Посилання на протиправну бездіяльність Кабінету Міністрів України, який на виконання ч.20 ст. 86 Закону № 1697-VІІ не визначив порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури, не є предметом розгляду цієї справи.

Посилання на приписи ст. 58 Конституції України не беруться до уваги, оскільки нові норми законодавства не поширюють свою дію на час до того, як вони набрали чинності. Право ж на перерахунок пенсії слід визначати за такими правилами перерахунку, які закріплені в законодавстві та чинні на час виникнення права на перерахунок.

Посилання на приписи ст. 22 Конституції України не заслуговують на увагу з огляду на практику Європейського Суду з прав людини. Так, відповідно до приписів частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України та практику Суду як джерело права.

В самій Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України (Стаття 9).

Кодексом адміністративного судочинства України також встановлено пріоритет міжнародного договору над національним законодавством: якщо міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору (частина шоста статті 9).

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, зокрема, в справі Кечко проти України Суд зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство (пункт 23).

У рішенні від 09.10.1979 у справі Ейрі проти Ірландії Європейський суд з прав людини констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі „Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004.

З огляду на викладене, позов є безпідставним та необґрунтованим, а рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_2. прийнято з дотриманням положень діючого законодавства, правові підстави для скасування рішення відсутні.

Пунктом 4 частини 1 статті 202 КАС України встановлено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких обставин, враховуючи вищенаведені норми законів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, його висновки суперечать обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позовних вимог.

В повному обсязі постанова виготовлена 06.03.2017.

Керуючись статтями 184, 185, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області задовольнити.

Постанову Дзержинського міського суду Донецька область від 25 січня 2016 року у справі № 225/6721/15-а скасувати повністю.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

ОСОБА_3