Справа № 572/2955/16-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2017-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Ведяніна Т.О.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"10" березня 2017 р. Справа № 572/2955/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

Зарудяної Л.О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від "18" січня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати їй пенсії по інвалідності з 19.03.2016 року та зобов'язання відповідача відновити нарахування та виплату пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 19.03.2016 року.

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 18.01.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції порушив положення Конституції України щодо реалізації її права на соціальний захист.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області та отримувала пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач працює на посаді спеціаліста по соціальній роботі з сім'ями, дітьми, молоддю та спорту Зносицької сільської ради, яка відповідно до ст.14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" відноситься до сьомої категорії посад в органах місцевого самоврядування.

З 01.04.2015 року позивачу припинено виплату пенсії.

З 01.01.2016 року виплата пенсій ОСОБА_3 не відновлена.

Вважаючи своє право порушеним, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності дій пенсійного органу щодо припинення з 01.01.2016 року виплати пенсії, оскільки позивач продовжує працювати на посаді та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовим актами.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 працює на посаді спеціаліста по соціальній роботі з сім'ями, дітьми, молоддю та спорту Зносицької сільської ради з 01.11.2006року по даний час, яка відноситься до посад в органах місцевого самоврядування.

Разом з тим, позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області та їй призначено пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 року (далі - Закон № 911).

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-VIII від 24.12.2015 року внесено зміни до ст. 21 ЗУ "Про службу в органах місцевого самоврядування" № 2493-ІІІ від 07.06.2001 року, зокрема частину сьому вказаної статті викладено в такій редакції: " Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Аналогічні зміни внесені до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, у позивача, як особи, що працює на посаді та на умовах, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", підстави для поновлення виплати пенсії з 01.01.2016 року, відсутні.

Крім того, Прикінцеві положення Закону №911-VIII від 24.12.2015 року не містять посилань на підстави та обставини, які можуть впливати на відновлення виплати пенсії до 31.12.2016 року.

Що ж до доводів позивача стосовно того, що відповідач своїми діями безпосередньо порушив її право на соціальний захист, гарантоване ст.ст.22, 46, 58 Конституції України, ст.14, ст.1 Першого протоколу Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.14 Конвенції, яка передбачає, що здійснення прав і свобод, викладених у цій Конвенції гарантується без будь-якої дискримінації за ознаками статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного або соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або інших обставин.

Відповідно до загального положення Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні»

2) дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними;

Таким чином, ні в змісті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ні в Законі України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» не передбачено, що посадовці законодавчої, виконавчої та судової гілок влади лише за ознакою того, що вони є державними службовцями можуть бути суб'єктами дискримінації.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що внесення змін до 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які передбачають тимчасове припинення виплати пенсії особам які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів" не є дискримінаційними в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Сарненського районного суду Рівненської області від "18" січня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

Л.О. Зарудяна

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області вул. Суворова, 8,м.Сарни,Сарненський район, Рівненська область,34500

4-третій особі: - ,