Справа № 823/1906/16
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року справа № 823/1906/16

10 год. 20 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Мельниковій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом приватного сільськогосподарського підприємства «Лідер» до державного реєстратора Тальнівської районної державної адміністрації Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - селянське (фермерське) господарство «Славутич», про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулося приватне сільськогосподарське підприємство «Лідер» (далі - позивач) до державного реєстратора Тальнівської районної державної адміністрації Черкаської області (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 23283532 від 30.07.2015, вчинене державним реєстратором Тальнівського районного управління юстиції.

Ухвалами суду від 16.01.2017 та від 09.02.2017 до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено - ОСОБА_1 та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - селянське (фермерське) господарство «Славутич».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірним рішенням індексний номер 23283532 від 30.07.2015 здійснено подвійну реєстрацію речового права оренди однієї і тієї ж земельної ділянки за різними орендарями.

Представник позивача у судове засідання не прибув, надав заяву, якою просив здійснювати розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав заяву, якою просив здійснювати розгляд справи без його участі. Крім того, зазначив, що не визнає позов у повному обсязі та заперечує проти задоволення адміністративного позову, проте не обгрунтував свої заперечення проти адміністративного позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, причини неприбуття суду не повідомила.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - селянське (фермерське) господарство «Славутич», у судове засідання не прибув, причини неприбуття суду не повідомив, заяв та заперечень суду не подавав.

Згідно з ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що приватне сільськогосподарське підприємство «Лідер» зареєстроване як юридична особа 15.03.2001, за кодом .

05.07.2012 відповідно договору № 153 між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 загальною площею 2,38 га строком на п'ять років, що належить останній на праві власності згідно з актом на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 146010 від 30.12.2003.

Згідно з актом від 29.08.2012 здійснено приймання-передачу вищевказаної земельної ділянки від орендодавця орендарю.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується внесення запису № 10616967 про інше речове право (дата та час державної реєстрації 27.07.2015 17:14:26).

Підставою виникнення вказаного речового права зазначено договір оренди б/н від 12.02.2015 між селянським (фермерським) господарством «Славутич» та ОСОБА_1. Підстава внесення запису - рішення від 30.07.2015 (індексний номер 23283532) державного реєстратора Тальнівського управління юстиції Віслобокова Богдана Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, що вказане предметом цього спору. Зміст речового права полягає в передачі в строкове платне користування вищевказаної земельної ділянки терміном на 5 років.

Суд врахував, що на час розгляду справи відповідно Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 26.11.2015 № 834-VIII, Тальнівське районне управління юстиції припинило надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а функції державної реєстрації передані до Тальнівської районної державної адміністрації Черкаської області.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України від 06.10.1998 №161-XIV «Про оренду землі» (далі - Закон №161-XIV), встановлено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

На підставі ч.5 ст.6 цього Закону право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації згідно з ч.4 ст.334 Цивільного кодексу України, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Статтями 125-126 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав, яке оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІV (далі Закон №1952).

З аналізу наведених норм вбачається, що право особи на оренду земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації відповідного права на підставі договору оренди землі.

Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону №1952 передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право оренди земельної ділянки згідно з п.2 ч.1 ст.4 Закону №1952 підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Оскільки на підставі ст.17 Закону №161-XIV об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом, суд погоджується з доводами позивача про порушення оскаржуваним рішенням його прав.

Державна реєстрація прав відповідно до ч.1 ст.18 Закону №1952 проводиться в такому порядку: формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Згідно з ч.4 ст.18 Закону №1952 державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Пунктом 1 ч.1 ст.27 Закону №1952 встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації.

На підставі п.3 ч.3 ст.10 цього Закону під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.24 Закону №1952 у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Верховний суд України в постанові від 29.09.2015 у справі №21-760а15 акцентував увагу судів, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Згідно частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідач не довів, що реєструючи право оренди на ту ж земельну ділянку за іншими юридичними особами, державний реєстратор переконався про наявність та дійсність вже зареєстрованого речового права позивача.

Також, на час розгляду справи суду не надано доказів розірвання або визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 05.07.2012 з позивачем, як і скасування його державної реєстрації, тобто державний реєстратор прийняв спірне рішення в період вже зареєстрованого речового права позивача.

Крім того, надані матеріали реєстраційної справи на вищевказану земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 не містять документів, на підставі яких приймалося оскаржуване рішення.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Врахувавши вищевикладене суд дійшов висновку, що спірне рішення № 23283532 від 30.07.2015 є протиправним та підлягає скасуванню, а тому вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню

Преамбулою Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, визначено, організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд. Статтею 2 вказаного Закону, зазначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 7 вказаного Закону, визначено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 86, 94, 159-163, 167, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Тальнівського районного управління юстиції від 30.07.2015 № 23283532.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тальнівської районної державної адміністрації Черкаської області (ідентифікаційний код 04061286) на користь приватного сільськогосподарського підприємства Лідер (ідентифікаційний код 31229306) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень) грн. 00 коп.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Рідзель

Постанова складена у повному обсязі 07.03.2017.