Справа № 813/458/17
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 року справа № 813/458/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Харів М.Ю.,

за участю:

представник позивача Кухарук В.А.,

представник відповідача Дубас А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м. Львова до товариства з обмеженою відповідальністю "Діпроспецавтотранс" про стягнення заборгованості, -

встановив:

управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова (далі - позивач, УПФУ в Личаківському районі м. Львова) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Діпроспецавтотранс" (далі - відповідач, ТОВ "Діпроспецавтотранс"), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 246343,26 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що всупереч вимог Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність" відповідач не перерахував до органу Пенсійного фонду визначену йому у повідомленнях суму коштів у розмірі 246343,26 грн, фінансування різниці між фактичними витратами на виплату пенсій призначених згідного з даним Законом і сумою пенсій обчислених відповідно до інших законодавчих актів за вересень 2015 року - грудень 2016 року.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, подала додаткові докази в обґрунтування позовних вимог, просить позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у запереченні. Зазначив, що положення статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» поширюються лише на працівників наукових установ та організацій (їх філіалів, відділень тощо) і не поширюються на працівників, що працюють на будь-яких посадах на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, які не є науковими установами або які, будучи науковими установами недержавної форми власності не пройшли державної атестації відповідно до положень статті 11 Закону. Тобто наукова та науково-технічна діяльності є пов'язані із одержанням та використанням виключно нових знань у галузі науки та техніки, а також із проходженням кожним науковим працівником та науково-дослідною (науково-технічною) установою атестацій, які б підтверджували їх належну кваліфікацію та науковий рівень. Звертає увагу, що в даний час проектний інститут «Діпроспецавтотранс» є відкритим акціонерним товариством, тобто не є державним, питання щодо можливості зарахування до стажу наукової роботи періодів роботи працівників цієї установи на посадах головних фахівців структурних підрозділів установи може розглядатись районним управлінням Пенсійного фонду при поданні уточнюючих довідок, які б відповідали вимогам вищезазначених Рекомендацій щодо порядку обрахування стажу наукової роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність». Також зазначає, що позивач не надав суду жодного належного і допустимого доказу призначення та виплати особам, зазначеним у позові, різниці між розміром пенсій, призначених згідно із статтею 24 Закону України «Про наукову а науково-технічну діяльність», та розміром пенсій, на які ці особи мають право за іншими нормативними актами, також не надав будь-якого належного обгрунтування розрахунку суми позовних вимог, належних доказів одержання поштових відправлень уповноваженим представником відповідача.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, надав пояснення аналогічні викладеним у письмових запереченнях та просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

Економічні, соціальні та правові гарантії наукової та науково-технічної діяльності визначено Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність" вiд 13.12.1991 № 1977-XII (далі - Закон № 1977).

Згідно з ст. 24 Закону №1977, різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується:

для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету;

для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом;

для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 № 372 затверджено Порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи (далі - Порядок).

Згідно з п. 2, 4 цього Порядку, за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів. У разі ліквідації або зміни власника підприємства, установи, організації чи вищого навчального закладу III - IV рівнів акредитації різниця у розмірі пенсії фінансується за рахунок коштів їх правонаступників у порядку, що діяв стосовно цих підприємств, установ, організацій та закладів до моменту ліквідації або зміни власника.

Розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення (п. 5 Порядку).

Відтак, законодавцем визначено обов'язок відшкодування різниці між сумою пенсії, призначеної згідно із Законом України "Про наукову та науково-технічну діяльність", і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів лише правонаступниками ліквідованих підприємств, установ, організацій.

Суд зазначає, що 22.02.1990 Міністерством автомобільного та сільськогосподарського машинобудування СРСР укладено з організацією орендарів Державного інституту по проектуванню заводів спеціалізованого автомобільного транспорту "Діпроспецавтотранс" договір оренди майна інституту.

В подальшому, 01.03.1993 Регіональним відділенням ФДМ України у Львівській області, згідно із Законом України «Про оренду майна державних підприємств та організацій» від 10.04.1992, як правонаступником орендодавця по договору оренди майна Державного інституту з проектування заводів спеціалізованого автомобільного транспорту Міністерства машинобудування військово-промислового комплексу та конверсії України від 22.02.1990 укладено з організацією орендарів "Діпроспецавтотрансу" Додаткову (пролонгаційну) угоду № 1 по внесенню змін і доповнень , в п. 7 якої передбачено, що взаємовідносини сторін, не врегульовані цим договором, регламентуються законодавством.

Чинний на той час Закон України "Про оренду майна державних підприємств та організацій" статтею 17 визначав, що створене орендарем підприємство, господарське товариство стає правонаступником прав та обов'язків державного підприємства, організації по договору оренди.

Отже, орендне підприємство «Діпроспецавтотранс», а в свою чергу і відповідно ТОВ "Діпроспецавтотранс" є правонаступником Державного інституту з проектування заводів спеціалізованого автомобільного транспорту є вірним.

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на рішення господарського суду Львівської області від 04-27.02.2003 по справі № 2/1469-8/373 за позовом УПФУ в Личаківському районі м. Львова до ВАТ "Проектний інститут "Діпроспецавтотранс", яким встановлено факт відсутності правонаступництва, оскільки, по аналогічній справі у постанові Вищого господарського суду України від 10.04.2007 по справі № 2/812-24/281 зазначено, що посилання попередніх судових інстанцій та рішення господарського суду Львівської області від 04-27.02.2003 по справі № 2/1469-8/373, яким встановлено, що ВАТ "Проектний інститут "Діпроспецавтотранс" не є правонаступником державного підприємства чи організації, не може бути визнано обґрунтованим, оскільки постановою

Львівського апеляційного господарського суду від 29.12.2004 у справі № 2/265-13/304 (2/715-22/255) встановлений факт правонаступництва ВАТ "Проектний інститут "Діпроспецавтотранс" прав та обов'язків державного підприємства "Проектний інститут "Діпроспецавтотранс".

Управлінням Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова направлено відповідачу відповідно до п. 5 Порядку № 372 повідомлення про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів з вересня 2015 року по грудень 2016 року.

Докази направлення та отримання відповідачем повідомлень наявні в матеріалах справи.

Як вбачається з розрахунків заборгованості по сумі витрат на фінансування різниці між сумою пенсій, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів щодо наукових працівників за вересень-грудень 2015 року, сума понесених витрат складає 69511,10 грн та за січень-грудень 2016 року, сума понесених витрат складає 176832,16 грн.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач зобов'язаний сплачувати різницю між сумою пенсії, призначеної за Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, оскільки на товариство поширюються приписи частини дев'ятої статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Окрім того, право працівників відповідача на виплату пенсії згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність» було підтверджено відповідними довідками ВАТ «Діпроспецавтотранс» про набутий стаж, копії яких знаходяться у матеріалах справи.

Доказів того, що рішення про призначення пенсій вказаних працівників відповідача згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність» оскаржувались та були скасовані в судовому порядку матеріали справи не містять.

При цьому суд враховує те, що чинним законодавством не передбачено можливості відкликання підприємством довідки про набуття працівником стажу, який надає право на отримання пенсії згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», а відтак листи ВАТ "Діпроспецавтотранс" від 18.04.2002 № 29-1/01, 29-2/01, 29-3/01, 29-4/01, 29-5/01, 29-6/01 про зупинення дії довідок про науково-технічну діяльність працівників виданих до 17.04.2002 не має правового значення і не тягне за собою жодних правових наслідків.

Разом із тим, суд звертає увагу на те, що видаючи зазначені довідки, попередник відповідача добровільно взяв на себе зобов'язання відшкодовувати різницю по наукових пенсіях, оскільки за видачу недостовірних уточнюючих довідок підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність згідно із ч. 2 ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Заперечень щодо самого розміру заборгованості у сумі 246343,26 грн витрат на фінансування різниці між сумою пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» та сумою пенсій, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, за період вересень 2015 року - грудень 2016 року відповідачем не наведено.

Відтак, суд дійшов висновку, що стягненню з ТОВ "Діпроспецавтотранс" підлягає заборгованість, що становить різницю між сумою пенсії, призначеної згідно із Законом України "Про наукову та науково-технічну діяльність", і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за період вересень 2015 року - грудень 2016 року в розмірі 246343,26 грн.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий адміністративний суд України, про що свідчать ухвали від 22.05.2014 (справа № К/800/7304/13), від 11.09.2014 (справа №К/9991/55288/12), від 20.11.2014 (справа №К/800/135/14), від 20.01.2015 (справа № К/9991/22955/12).

Крім того, по аналогічних правовідносинах Вищим адміністративним судом прийнято ухвалу від 11.03.2015 (справа № К/800/10716/15) .

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Оскільки станом на дату судового розгляду справи заборгованість відповідача в сумі 246343,26 грн не сплачена, позовні вимоги УПФУ в Личаківському районі є обґрунтованими, документально підтвердженими, тому підлягають до задоволення.

Щодо судових витрат, то відповідно до статті 94 КАС України, такі стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Діпроспецавтотранс» (79005, м. Львів, вул. Петрушевича, 3, ) на користь управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова (79024, м. Львів, вул. Б.Хмельницького, 116, ) 246343 (двісті сорок шість тисяч триста сорок три) грн 26 коп. заборгованості, що становить різницю між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів за період вересень 2015 року - грудень 2016 року.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.

Повний текст постанови складено 10.03.2017.