Справа № 522/2666/17
Суддя: Ільченко Н. А.
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/2666/17
Провадження № 2-а/522/1160/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії Виконавчого комітету Одеської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до адміністративної комісії Виконавчого комітету Одеської міської ради про скасування постанови адміністративної комісії Виконавчого комітету Одеської міської ради у справі про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП відносно ОСОБА_1 від 30.01.2017 року та закриття провадження по справі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.01.2017 року адміністративною комісією виконавчого комітету Одеської міської ради щодо нього, ОСОБА_1, винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення № 100. Як вбачається зі змісту зазначеної Постанови, позивач вчинив правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП, яке полягає у тому, що за адресою: АДРЕСА_1 не проведена санітарна обрізка аварійного сухого зламаного гілля на дереві породи софора d=80 см на прилеглій території, що є порушенням п.п. 7.2, 4.14 Правил благоустрою території міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 р. № 1631-VI із змінами.

З зазначеною постановою позивач не згодний, вважає її незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм чинного законодавства України.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, ця заява приєднана судом до матеріалів справи.

Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

19.12.2016 р. Комунальним підприємством «Міськзелентрест» Одеської міської ради було видано припис № 209/3К за ст. 152 КУпАП, відповідно до якого у результаті перевірки встановлено порушення пунктів 7.2; 4.14 Правил благоустрою території міста Одеси за адресою: АДРЕСА_1 на прилеглій до об'єкту «ІНФОРМАЦІЯ_1» території виявлено сухе зламане гілля на дереві породою софора d=80 см., що є порушенням п.п. 7.2, 4.14 Правил благоустрою. Запропоновано усунути порушення шляхом отримання дозволу у Департаменті екології та провести санітарну обрізку до 01.01.2017 р.. Як вказує ОСОБА_1 з вказаним приписом ознайомлений не був.

17.01.2017 р. інспектор відділу контролю Міхов С.М. склав протокол №001743/КП/МЗТ про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП, про те, що ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 не проведено санітарну обрізку аварійного сухого зламаного гілля на дереві породи софора d=80 см на прилеглій території, що є порушенням п.п. 7.2, 4.14 Правил благоустрою.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 письмово зазначив, що свою позицію має викласти на засіданні адміністративної комісії.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення від 30.01.2017 року № 100 ОСОБА_1 визнано винним у порушенні п.п. 4.14, 7.2 Правил благоустрою, та відповідно у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП і накладено штраф у розмірі 1700 гривень.

Згідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Перевіряючи, чи була ухвалена оскаржувана постанова на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України, судом встановлено наступне.

Правове регулювання утримання та охорони зелених насаджень здійснюється Законом України «Про благоустрій населених пунктів», Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України «Про затвердження Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України» від 10.04.2006 року №105; Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах» від 01 серпня 2006 року № 1045. Нормативно-правовим актом місцевого самоврядування, що регулює вказані правовідносини є Правила благоустрою.

Згідно до ст. 1 абзацу третього Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об'єктів благоустрою відносяться вулиці, а відповідно п. 3.2. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року №105, елементами благоустрою є зелені насадження уздовж вулиць і доріг. Підпунктом 5.6. вказаних Правил, встановлено, що елементи благоустрою входять до складу об'єктів благоустрою. За п.п. 5.5. цих Правил відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об'єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі цих об'єктів, які є спеціально вповноваженими на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства.

Підпунктом 7.2 Правил благоустрою не визначено, на кого саме покладений обов'язок видалення сухого гілля та дерев, разом з тим, згідно п.п. 4.14. Правил благоустрою відповідальність за збереження зелених насаджень, догляд за ними, видалення сухостійних, пошкоджених хворобами та шкідниками зелених насаджень, знищення бур'янів покладається на: на вулицях перед будівлями до проїжджої частини, всередині квартальних насаджень та насаджень районів міста на балансоутримувачів, власників, користувачів жилих, громадських, промислових будівель та споруд, а також на балансоутримувачів, власників, користувачів будівель підприємств побуту, торгівлі, закладів освіти, охорони здоров'я, розташованих на території житлової забудови.

Дослідивши точний зміст п.п. 4.14 Правил, суд зазначає, що вказаним положенням встановлений обов'язок утримання зелених насаджень в декількох зонах, а саме: 1) на вулицях перед будівлями до проїжджої частини; 2) в середині квартальних насаджень; 3) насадження районів міста. Правилами встановлені й декілька суб'єктів, які відповідальні за дії в частині утримання та видалення сухих насаджень: 1) балансоутримувачі 2) власники жилих, громадських, промислових будівель та споруд 3) користувачі жилих, громадських, промислових будівель та споруд.

У відповідності до рішення Конституційного суду України від 22 вересня 2005 р. № 5-рп/2005 зазначено, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 п. 5 мотивувальної частини).

Враховуючи принцип правової визначеності, а також співвідношення з положеннями Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, суд вважає, що пункт 4.14 Правил благоустрою території міста Одеси необхідно застосовувати диференційовано, в залежності від покладеного законодавством обов'язку утримання зелених насаджень на певного суб'єкта в певній зоні, а саме: на балансоутримувачів - на вулицях перед будівлями до проїжджої частини.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

За таких обставин, суд вважає, що адміністративною комісією не було встановлено правових підстав для визначення зобов'язання позивача здійснювати утримання та видалення зелених насаджень, що розташовані на об'єкті благоустрою вулиці.

Крім того, надаючи оцінку щодо дотримання відповідачем положень КпАП України під час розгляду у справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що адміністративна комісія виконавчого комітету Одеської міської ради всупереч ст. 280 КпАП України не встановила чи було вчинено адміністративне правопорушення позивачем, чи винна дана особа в його вчиненні, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Так, згідно наданих відповідачем матеріалів по справі про адміністративне правопорушення, відповідачем не було досліджено та визначено, чому саме обов'язок видалення та утримання зелених насаджень покладений на позивача, не доведена обставина необхідності притягнення саме позивача до адміністративної відповідальності, за умовах наявності у вказаному будинку житлових квартир, не обґрунтовано, на якій підставі не був притягнутий до адміністративної відповідальності балансоутримувач будинку чи власник вказаного приміщення, не встановлено підстави застосування максимальної санкції, передбаченою статтею 152 КпАП України.

Суд звертає увагу, що відповідачем не було надано жодного доказу, який би спростовував твердження позивача та підтверджуючого законність і обґрунтованість постанови, що оскаржується.

У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку, що відповідачем при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення не були у повному обсязі досліджені обставини події, не дана належна оцінка доказам винності позивача, не було виконане всебічне, повне і об'єктивне з'ясування усіх обставин.

За змістом статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Керуючись ст.ст.9, 11, 71, 76, 99, 143-146, 159, 160-163, 170 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії Виконавчого комітету Одеської міської ради про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Одеської міської ради №100 від 30 січня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП України відносно притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя Н.А. Ільченко

06.03.2017