Справа № 628/2021/16-а
Суддя: Литвинов А. В.
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 628/2021/16-а
Провадження №2-а/628/4/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 р. Куп`янський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Литвинова А.В.

при секретарі Борщовій О.Л.,

за участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Куп`янську справу за позовом ОСОБА_2 до Куп`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання перерахувати та виплачувати пенсію шляхом її підвищення,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просить суд визнати неправомірними дії Куп`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_2 у проведенні перерахунку пенсії з підвищенням на 150% з 16 лютого 2016 року як дитині жертві нацистських переслідувань, яка народилась в місці примусового тримання матері, зобов`язавши відповідача здійснити перерахунок та виплачувати їй пенсію шляхом її підвищення на 150% як дитині жертві нацистських переслідувань, яка народилась в місці примусового тримання матері з 16 лютого 2016 року з подальшим перерахуванням, виходячи з мінімального розміру пенсії. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона народилася 13 березня 1944 року у м.Нордгорн Графства Бентгейм Німеччина, є інвалідом 2 групи, у звязку з чим має право на пільги встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту», відповідно до якого визнана учасником бойових дій. Як особа, прирівняна до учасника бойових дій, позивачка вважає, що має право на отримання підвищення пенсії у розмірі 150% мінімальної пенсії за віком. Звернувшись до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, позивачка отримала відмову.

У судовому засіданні представник позивачки адвокат ОСОБА_1 адміністративний позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову ОСОБА_2 заперечував, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи приходить до такого.

Встановлено, що ОСОБА_2 народилася 13 березня 1944року у місті Нордгорн Графства Бентгейм Німеччина під час перебування її матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на примусових роботах в Німеччині у період з 05 червня 1942 року по 05 травня 1945року, що встановлено рішення Дворічанського районного суду Харківської області від 16 лютого 2016року, яке набрало законної сили 27.02.2016року (а.с.8-9).

ОСОБА_2 має право на пільги, встановлені статтями 6-1, 6-2 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», а також законодавством України для ветеранів війни учасників війни, що підтверджується відповідними посвідченнями (а.с.4,52).

Крім того, відповідно до довідки МСЕК від 29.08.2013року, ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи безстроково (а.с.10).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України.

Відповідно до ч.2 ст. 6 зазначеного Закону в редакції Закону № 488/95-ВР від 22.12.95 прирівняними до учасників бойових дій вважаються колишні неповнолітні (яким на момент ув'язнення не виповнилося 16 років) в'язні концтаборів, гетто та інших місць примусового тримання, створених фашистською Німеччиною та її союзниками в період другої світової війни, а також діти, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участі ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 3 ст.2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Таким чином, внесення змін Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 07.04.2015 № 291-VIII , а саме виключення ч.2 ст.6, є обмеженням прав осіб, які прирівняні до учасників бойових дій, а тому відповідно до ч.3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є недійсними.

Відповідно до ч.4 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищуються в розмірі 150 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Редакція статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з моменту прийняття закону зазнавала неодноразових змін, однак враховуючи вищезазначені положення ст.2 цього Закону права та пільги не можуть бути скасовані без рівноцінної заміни.

Як вбачається із заперечень, наданих відповідачем (а.с.62-63) надбавка, яку отримує позивач складала 25 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а з 29.08.2013року 40 %.

Відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, гарантований законодавством України розмір пенсії в розмірі 150 процентів мінімальної пенсії за віком є більшим, ніж підвищення такої пенсії на 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Це означає, що розрахунковою величиною для визначення підвищення пенсії ветеранам війни є розмір мінімальної пенсії за віком.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій (а пенсії є такими) визначаються Законом України від 5 жовтня 2000 року № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Відповідно до статті 17 зазначеного Закону мінімальний розмір пенсії за віком, як основна державна соціальна гарантія, встановлюються законами.

На час звернення позивачки з заявою про призначення пенсії 5 квітня 1994року позивачка мала право на отримання пенсії у вищезазначеному розмірі.

Як свідчить позиція Суду ЄС у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку це надання колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 16 років) в'язням концтаборів, гетто та інших місць примусового тримання, створених фашистською Німеччиною та її союзниками в період другої світової війни, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків, надбавок до пенсії, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Відносини, що склалися між позивачем та відповідачем є публічно-правовими відносинами, виходячи із змісту статті 3 та пункту 2 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Враховуючи те, що позивачка наділена спеціальним статусом, який крім того відповідно до повідомлення та рішення Експертної комісії УНФ «Взаєморозуміння і примирення» визнано та застосовано до неї на виконання Закону ФРН шляхом призначення компенсаційної виплати за примусову працю в період націонал-соціалізму за категорією «Доплата, діти діти (підвищена)» (а.с.7), тобто вона наділена державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання надбавки до пенсії.

Наділивши зазначену категорію громадян соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень таких осіб.

Згідно ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 7-9, 11, 69-71, 94, 160-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_2 до Куп`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання перерахувати та виплачувати пенсію шляхом її підвищення - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Куп`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_2 у проведенні перерахунку пенсії з підвищенням на 150% з 16 лютого 2016 року як дитині жертві нацистських переслідувань, яка народилась в місці примусового тримання матері.

Зобов`язати Куп`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_2 пенсію шляхом її підвищення на 150% як дитині жертві нацистських переслідувань, яка народилась в місці примусового тримання матері з 16 лютого 2016 року з подальшим перерахуванням, виходячи з мінімального розміру пенсії.

Стягнути з Куп`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до Державного бюджету України судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Купянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення.

Суддя А.В. Литвинов