Справа № 804/7441/15
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/7441/15

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Мороз Л.Л., Горбатюка С.А., Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому розгляді касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Будком - Форт” на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року по справі №804/7441/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Будком - Форт” до Дніпропетровської митниці ДФС України про скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, Дніпропетровською митницею ДФС відмовлено позивачу у прийнятті вантажної митної декларації та оформлена картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №110100000/2014/234944 від 11.12.2014 р.

Застосувавши інший метод визначення митної вартості товарів, ніж заявлений „Будком - Форт”, відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №110100000/2014/200246/1 від 11.12.2014р.

Підставою для прийняття оскаржуваних рішень, Дніпропетровська митниця ДФС вважає те, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, не може бути прийнятий у зв’язку з тим, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально. Вважає, що такі дії та рішення відповідача не відповідають чинному законодавству відносно порядку митного оформлення товару та застосування методів визначення митної вартості товару.

В запереченнях на касаційну скаргу Дніпропетровська митниця ДФС просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції – без змін.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями товариство з обмеженою відповідальністю „Будком - Форт” звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ТОВ „Будком-Форт” (Комісіонер) та ТОВ „АТБ-Маркет” (Комітент) укладений договір комісії № 1209/7 від 12.09.2014(далі – Договір Комісії), за умовами якого Комісіонер зобов’язався за дорученням Комітента за винагороду укласти від свого імені за рахунок Комітента певні договори, серед яких зовнішньоекономічні угоди купівлі-продажу товарів.

Згідно п.3.3 Договору Комісії в суму витрат Комісіонера по виконанню доручення Комітента входять підтверджені відповідними документами транспортні витрати, витрати по навантаженню, розвантаженню, зберіганню, страхуванню, сплаті митних податків та зборів, інші витрати, обумовлені сторонами.

Відповідно п.3.5 Договору Комісії за погодженням сторін Комітент вправі самостійно замовляти і оплачувати послуги третіх осіб, які пов'язані і необхідні для виконання комісійного доручення за цим договором (транспортно-експедиційні послуги, послуги з диспетчеризації транспорта, послуги з перевезення вантажів по території України та в міжнародному сполученні, фрахт суден та інше), безпосередньо на користь цих осіб.

Також, 17.09.2014 ТОВ „Будком-Форт” (Покупець) укладений з Consorfrut, S.L., Іспанія (Продавець) контракт № 2828-CF/BF (далі – Контракт), за умовами якого Продавець зобов’язався поставити товар, а Покупець – прийняти та оплатити його. Обумовлений контрактом товар поставляється партіями у повній відповідності з вимогами, на умовах і по цінах, вказаними у Додатках та Специфікаціях до даного Контракту, які є його невід’ємною частиною (п.1.2 Контракту).

З метою здійснення митного оформлення партії товару „хурма свіжа” за вищевказаним Контрактом, декларантом 11.12.2014р. подана до митного органу електронна митна декларація (МД) № 110010000/2014/234869, згідно якої позивачем заявлена митна вартість товару за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, що становило 0,8785 дол. США за кг.

Для підтвердження заявлених відомостей про заявлену митну вартість товару декларантом були подані наступні документи, зазначені у графі 44 вищевказаної декларації.

Митницею при перевірці поданих декларантом документів виявлено, що в наданих до митного оформлення документах по транспортних витратах містяться розбіжності.

На підтвердження вартості перевезення партії товару „хурма”, ввезеної ТОВ „Будком-Форт” за Контрактом, до митного оформлення декларантом наданий договір перевезення №643 від 01.04.2013, укладений ТОВ „АТБ-Маркет” з експедитором ПП „Транс Логістик”.

Митницею зазначено, що укладення договору перевезення іншим підприємством ніж покупець не передбачено міжнародними комерційними термінами „Інкотермс-2010” за заявленими умовами поставки та Контрактом. У зв’язку цим договір перевезення № 643 від 01.04.2013, укладений ТОВ „АТБ-Маркет” з експедитором ПП „Транс Логістик”, та пов’язані з ним договори перевезення №14/05/01 від 14.05.2014 не можуть бути використані для підтвердження транспортної складової митної вартості товару.

До митного оформлення надана заява на страхування № 45 від 05.12.2014 із зазначенням страховки у розмірі 240,62 грн., а в калькуляції витрат на доставку вантажу №10/12-05 від 10.12.2014 відсутня інформація про страхування, також рахунок-проформа від перевізника ПП „Транс-Логістик”, що надані ТОВ „АТБ-Маркет” (отримувачем та власником вантажу є ТОВ „Будком-Форт”) від 04.12.2014.

В договорі на перевезення № 643 від 01.04.2014 п.3.1 зазначено, що вартість послуг виконання розраховується як сума вартості послуг третіх осіб залучених виконавцем для здійснення перевезення та фіксованої експедиційної винагороди 400 грн.

За результатами перевірки поданих декларантом документів Митниця просила надати пояснення щодо зазначених питань.

Митний брокер позивача листом № 11/12-10 від 11.12.2014 повідомив, що консультацію з митним органом проведено, а перелічені під час консультацій документи або пояснення до наданих документів до МД надати у десятиденний термін немає можливості.

Пред’явлений до оформлення товар випущений у вільний обіг за МД №110100000/2014/234944 від 11.12.2014 під гарантійні зобов’язання відповідно до положень ч.7 ст.55 МК України та забезпечення сплати різниці між сумами митних платежів, обчислених згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною відповідачем, шляхом надання гарантій.

Листом № 558/10/04-50-25-2 від 03.03.2015 Митниця повідомила позивача про відмову у скасуванні рішення про коригування митної вартості товарів № 110100000/2014/200246/1 від 11.12.2014 про коригування митної вартості товару „хурма”, імпортованого за Контрактом.

За змістом вказаного листа про результати розгляду додаткових документів Дніпропетровська митниця повідомила позивача про невідповідність відомостей у наданих документах, відсутність підтвердження числових значень складових митної вартості товару, що оцінюється, а саме: Згідно п.3.1 договору від 01.04.2013 № 643, укладеного між клієнтом ТОВ „АТБ-МАРКЕТ” та виконавцем ПП „Транс Логістик”, п.1 додаткової угоди від 01.01.2014 № 2 до договору від 01.04.2013 № 643, вартість послуг виконавця розраховується як сума вартостей послуг третіх осіб, що залучаються для здійснення перевезення, та експедиційної винагороди.

Згідно відміток на міжнародній транспортній накладній (СМR) перевезення оцінюваної партії товару здійснено перевізником ПП „Стас”, Київська область.

Для організації перевезення оцінюваної партії товару ПП „Транс-Логістик” укладений договір про надання послуг з транспортного обслуговування від 14.05.2014 № 14/05/01 з виконавцем ПП „Стас”, Київська область. Документи щодо вартості послуг третіх осіб за вказаним договором на перевезення, пов’язаними з договором № 643 від 01.04.2013, не надавались до митного оформлення та не надіслані листом № 26-02/5 від 26.02.2015, що унеможливлює проведення розрахунку вартості послуг експедитора ПП „Транс-Логістик”, як суми вартостей послуг третіх осіб та документального підтвердження заявленої декларантом транспортної складової митної вартості товару.

У SWIFT від 19.12.2014 та платіжному дорученні в іноземній валюті № 10 від 16.12.2014 наявне посилання лише на Контракт № 2828-CF/BF від 17.09.2014, що унеможливлює ідентифікацію сплаченої суми з партією товару, який оцінюється.

Суди першої і апеляційної інстанцій, відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходили з того, що позивачем не надавались до митного оформлення документи щодо вартості послуг третіх осіб за договором на перевезення від 14.05.2014 № 14/05/01, пов’язаними з договором № 643 від 01.04.2013, що унеможливлює проведення розрахунку вартості послуг експедитора ПП „Транс-Логістик”, як суми вартостей послуг третіх осіб та документального підтвердження заявленої декларантом транспортної складової митної вартості товару.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 Митного кодексу України(далі – МК України) митна декларація та інші документи подаються до органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, – декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Згідно ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено – банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У відповідності до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів включає в себе контроль правильності обрання декларантом методу визначення митної вартості товарів.

Положеннями п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частинами 10, 11 ст. 58 МК України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов’язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, серед яких витрати на транспортування після ввезення.

З огляду на зміст наведених положень, суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що транспортні витрати (у разі не включення їх до ціни товару) є однією із складових митної вартості, і визначення їх розміру впливає на визначення розміру митної вартості товарів.

Судами встановлено, що позивачем до митного оформлення надана специфікація № 5 від 03.12.2014 (Додаток № 1 до Контракту) та інвойс №011406731 від 03.12.2014, які стосувались партії товару (хурми), заявленої до митного оформлення за електронною МД №110010000/2014/234869 від 11.12.2014 і в яких визначені умови поставки FCA Valencia, Spain.

Згідно Інкотермс 2010, під поставкою на умовах FСА розуміються умови поставки, коли основну частину перевезення забезпечує покупець. При цьому покупець сам обирає вид транспорту, сам організує весь ланцюгу доставки, укладає договори перевезення, а зобов’язання продавця щодо поставки вважається виконаним, коли він поставляє товар – після його митного оформлення у режимі експорту – перевізнику, визначеному покупцем – у визначеному місці, тобто поставка продавцем до пункту завантаження (у даному випадку Valencia, Spain).

Позивачем для підтвердження транспортної складової митної вартості товарів були надані: первісно, договір перевезення вантажу від 01.04.2013 № 643, укладений між ТОВ „АТБ-Маркет”(клієнт) та ПП „Транс Логістик”(виконавець), за умовами якого виконавець зобов’язався за плату та за рахунок клієнта надати послуги з організації і здійснення перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародних сполученнях і по території України; договір про надання послуг з транспортного обслуговування від 14.05.2014 №14/05/01, укладений між ПП „Транс Логістик” (замовник) та ПП „Стас” (виконавець), за умовами якого виконавець зобов’язався надати замовнику послуги з транспортного, транспортно-експедиційного, експедиційного обслуговування – перевезення вантажів та/або організація перевезення вантажів автотранспортом і міжнародних сполученнях і по території України, а замовник зобов’язався приймати та оплачувати такі послуги; міжнародна транспортна накладна (СМR), з якої вбачається, що перевезення оцінюваної партії товару здійснено перевізником ПП „Стас”; додатково: Додаткова угода № 2 від 01.01.2014 до договору перевезення вантажу від 01.04.2013 № 643, згідно якої пункт 3.1 вказаного договору викладено в наступній редакції: вартість послуг виконавця (ПП „Транс Логістик”) розраховується як сума вартості послуг третіх осіб, що залучаються для здійснення перевезення, та експедиційної винагороди.

Як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, зовнішньоекономічний Контракт укладений товариством як комісіонером на виконання умов договору комісії № 1209/7 від 12.09.2014, укладеного з ТОВ „АТБ-Маркет” (комітент), що не суперечить положенням чинного Цивільного кодексу України. При цьому, за умовами п.3.5 даного Договору Комісії Комітент (ТОВ „АТБ-Маркет”) мав право на самостійне замовлення та оплату таких послуг третіх осіб, як транспортно-експедиційні послуги, послуги з перевезення вантажів територією України та в міжнародних сполученнях.

У відповідності до п.6 ч.2 ст.53 МК України до обов’язкових документів, які підтверджують митну вартість товару, належать транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено фактичне перевезення товару здійснювалось перевізником ПП „Стас”, при цьому, ТОВ „Будком-Форт” та ТОВ „АТБ-Маркет” не укладали договорів з ПП „Стас”. Разом з тим, Товариством не надавались до митного оформлення та не надсилались з листом № 26-02/5 від 26.02.2015 документи щодо вартості послуг третіх осіб за вказаним договором на перевезення від 14.05.2014 № 14/05/01, пов’язаними з договором перевезення вантажу №643 від 01.04.2013.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій що враховуючи умови п.3.1 договору перевезення вантажу від 01.04.2013 № 643 (у редакції Додаткової угоди № 2 від 01.01.2014), останній містить в собі платежі вартості послуг третіх осіб, які залучаються для здійснення перевезення(транспортна складова), яким є у даному випадку платіж на користь фактичного перевізника ПП „Стас”.

Отже, беручи до уваги необхідність включення до митної вартості складової транспортних витрат, зокрема понесених ПП „Транс Логістик” на користь ПП „Стас” за договором на перевезення від 14.05.2014 №14/05/01 та відсутність належних доказів здійснення відповідних платежів, сумніви відповідача стосовно правильності зазначеної декларантом вартості, яка фактично понесена за транспортування товару та впливає на рівень митної вартості товару є обґрунтованим.

Колегія суддів вважає помилковим висновок судів попередніх інстанцій, щодо підставності посилань митниці на наявність розбіжностей у наданих додатково позивачем платіжних банківських документах, що полягає у відсутності посилання на специфікацію до договору у графі 70 «деталі платежу».

Судами встановлено, що у SWIFT від 19.12.2014 та платіжному дорученні в іноземній валюті № 10 від 16.12.2014 наявне посилання на Контракт № 2828-CF/BF від 17.09.2014, зокрема, у платіжному дорученні в іноземній валюті № 10 від 16.12.2014 у графі 70 „деталі платежу” міститься посилання на передплату за вказаним Контрактом.

Отже, враховуючи загальний характер вимог 2.2 вищезазначеного Положення щодо заповнення обов’язкового реквізиту „призначення платежу” у платіжному дорученні в іноземній валюті, без визначення конкретних видів документів, на які повинно міститься посилання у даному реквізиті, у митного органу не було правових підстав для виникнення сумніву, щодо ідентифікації сплаченої суми з партією товару, який оцінюється.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Будком - Форт” відхилити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: