Справа № 537/6216/16-а
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 р. Справа № 537/6216/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Бартош Н.С. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 19.01.2017р. по справі № 537/6216/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Крюківського районного суду м. Крменчука від 19.01.2017 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

-визнано бездіяльність Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо не зарахування до стажу роботи. що дає право на відставку та отримання щомісчного довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді 23 років 8 місяців 10 днів , також військової служби - 1 рік 11 місяців 16 днів, 50% навчання в юридичному інститцті - 1 рік 11 місяців та роботу в органах прокуратури Полтавської області - 3 роки 5 місяців 21 день , згідно наданого Автозаводським райсудом м. Кременчука розрахунку стажу, та проведення розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді без обчислення граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання - неправомірними.

-зобов'язано Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді 23 років 8 місяців 10 днів , також військової служби - 1 рік 11 місяців 16 днів, 50% навчання в юридичному інституті - 1 рік 11 місяців та роботу в органах прокуратури Полтавської області - 3 роки 5 місяців 21 день , згідно наданого Автозаводським райсудом м. Кременчука розрахунку стажу, та проведення розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді без обчислення граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та визначити такий спосіб виконання рішення : щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2016р. при зміні грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді Автозаводсткого районного суду м. Кременчука здійснювати перерахунок щомісячного довічного грошового утримання і виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді , без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов'язано Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області подати в місячний строк звіт про виконання даної постанови суду.

Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі відповідач), не погоджуючись з вказаним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Крюківського районного суду м. Крменчука від 19.01.2017 року та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заперечення проти неї , дослідивши докази по справ, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 має стаж судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання 31 рік 19 днів, з яких на посаді судді 23 роки 08 місяців 10 днів, звільнений з посади судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області в звязку із поданням заяви про відставку, відповідно до постанови Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року №1600 VIII .(а.с.18-45)

Згідно запису в військовому квитку ОСОБА_1 в період з 21 травня 1980 року по 05 травня 1982 року проходив строкову військову службу в лавах Збройних Сил СРСР.

В період з 1 вересня 1985 року по 30 червня 1989 року позивач навчався в вищому учбовому закладі Харківському юридичному інституті на денній формі навчання, з 01.08.21989р. по 21.01.1993р. працював в прокуратурі Автозаводсткого району м. Кременчука на посаді стажера та помічника прокурора, що підтверджується копією трудової книжки.(а.с.14)

ОСОБА_1 є суддею у відставці, з 04.10.2016р. перебуває на обліку в Кременчуцькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86 % від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді.

Для врахування проценту розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці пенсійним органом враховано стаж роботи позивача на посаді судді , а саме 23 роки 08 місяців 10 днів, що підтверджується листом-відповіддю Кременчуцького об'єднаного равлінні Пенсійного фонду України Полтавської області нвід 04.11.2016р. на ім'я позивача.

25.11.2016р. позивач звернувся до відповідача з заявою про зарахування стажу, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - військову службу, частину навчання в вищому учбовому закладі та роботу в органах прокуратури, провести перерахунок та виплати з 04.10.2016р. щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 %. (а.с.49)

З розпорядження відповідача від 08.12.2016р., шо фактично позивачу визначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86 %. (а.с.48)

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідач, нараховуючи позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86% суддівської винагороди не зарахував до стажу що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді період проходження строкової військової служби, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, а також роботу в органах прокуратури, а тому діяв неправомірно та порушив права позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Положеннями статті 126 Конституції України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Конституції конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть буди обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів при здійсненні ними своїх повноважень, закріплених у ч. 1 ст. 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Щомісячне довічне грошове утримання судді - це спрямована на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання, та по своїй правовій природі не є пенсією.

У відповідності до п.14 ч.1 ст.92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Згідно п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 року № 545) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином, крім стажу роботи на посаді судді 23 рік 08 місяців 10 днів, позивачу у стаж роботи, який дає право на отримання довічного грошового утримання повинен був зарахуватися період, який складається з періоду строкової військової служби в лавах ЗС СРСР 01 рік 11місяців 16 днів, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах Харківському юридичному інституті 1 рік 11 місяців та робота в органах прокуратури Полтавської області - 3 роки 5 місяців 21 днів.

Рішенням Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 визначено, що незалежність суддів є невідємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпечення державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей; гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Відповідно до ч.3 ст.141 Закону України « Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010р. № 2453 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.( в редакції Закону України від 02.03.2015 р. N 213-VIII).

Проте положення ч.3 ст. 141 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. N 4-рп/2016), а отже на час звільнення позивача зазначена норма не діяла.

Таким чином , при визначені розміру щомісячного довічного грошового утримання суд застосовує норму права, що діяла на час виходу позивачу у відставку.

Відповідно до ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 квітня 2010 № 2453 (в редакції, що діяла до внесення змін Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VI та на час виходу позивача у відставку) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» внесено зміни до вказаної норми, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 % грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» у зв'язку з тим, що вона не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів, а тому суперечить ст.126 Основного Закону України та вказано, що підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції до змін, внесених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

У вказаному рішенні Конституційний суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації, як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсії) чи внаслідок припинення повноважень чи набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

При цьому, у зазначеному рішенні Конституційний Суд України наголосив, що неодноразово висловлював та враховує попередні правові позиції стосовно гарантій незалежності суддів, зокрема і суддів у відставці, що були викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008.

Згідно ч.2 ст.70 Закону України «Про Конституційний Суд України» у разі необхідності Конституційний Суд України може визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки їх виконання, а також покласти на відповідні державні органи обов'язки щодо забезпечення виконання рішення, додержання висновку.

З метою реалізації зазначених повноважень (ч.2 ст.70 Закону України «Про Конституційний Суд України»), Конституційний Суд України, у п.8 мотивувальної частини вказаного Рішення від 03 червня 2013 року зазначив, що підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону №2453 в редакції до змін, внесених Законом №3668, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Рішення Конституційного Суду України має преюдиційне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними та є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03 червня 2013 року підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції до змін, внесених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Таким чином, станом на 04.10. 2016 року стаж роботи позивача, що дає йому право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання становить 31 рік 19 днів , а отже відповідно до ч.3 ст.138 Закону України " Про судоустрій та статус суддів" він має право на отримання такого утримання в розмірі 90% від грошового утримання судді на відповідній посаді.

Доводи апеляційної скарги щодо правомірності дій пенсійного органу, та відсутності порушень прав заявника, оскільки пенсійним органом здійснено зарахування позивачу періодів військової служби, навчання та роботи в прокуратурі до розрахунку стажу роботи, колегія суддів суддів вважає необґрунтованими, оскільки зазначені періоди роботи позивача зараховані до загального стажу, проте не враховані при визначені стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання.

З матеріалів справи вбачається, та визнається відповідачем, що пенсійним органом виплачується позивачу щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86% з урахування його стажу на посаді судді - 23 роки 08 місяців 10 днів, а не стажу роботи, що дає право на отримання довічного грошового утримання- 31 рік 19 днів( з яких 01 рік 11 місяців 16 днів військової служби, 1 рік 11 місяців навчання в вищому учбовому закладі та 3 роки 5 місяців 21 день робота в органах прокуратури) в розмірі 90%.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо призначення та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 86 %, без врахування до судового стажу роботи за вислугою років періоду проходження ним строкової військової служби, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах,та роботи в органах прокуратури, та задоволення позовних вимог.

Проте зобов'язуючи відповідача щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2016р. при зміні грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді Автозаводсткого районного суду м. Кременчука здійснювати перерахунок щомісячного довічного грошового утримання і виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді , без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, суд першої інстанції фактично вирішив позовні вимоги на майбутнє, проте як відповідно до ст.6 КАС України судовому захисту підлягає порушене право, а тому постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні, шляхом викладення другого абзацу в новій редакції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи , але з помилковим застосуванням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 1 ч.1 ст. 201, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області задовольнити частково.

Постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 19.01.2017р. по справі № 537/6216/16-а змінити виклавши абзац другий у наступній редакції:

Зобов'язати Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання період проходження військової служби - 1 рік 11 місяців 16 днів, половину навчання в юридичному інституті - 1 рік 11 місяців та роботу в органах прокуратури Полтавської області - 3 роки 5 місяців 21 день, згідно наданого Автозаводським райсудом м. Кременчука розрахунку стажу, та провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 04 жовтня 2016р.

В іншій частині постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 19.01.2017р. по справі № 537/6216/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови виготовлений 06.03.2017 р.