Справа № 451/42/17
Суддя: Мулявка О. В.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

02 березня 2017 рокуСправа №451/42/17
Провадження № 2-а/451/9/17

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Мулявка О.В.

з участю секретаря судового засідання Крикавської М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у січні 2017 року звернувся до суду із адміністративним позовом, відповідно до вимог якого просить визнати неправомірною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР №746213 від 21 грудня 2016 року.

В обґрунтування вимог посилається на обставини, що 12.01.2017 року листом він отримав постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №746213, яка винесена 21 грудня 2016 року Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції.

Згідно даної постанови на нього накладено штраф в розмірі 425 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

У постанові вказано, що ОСОБА_1 21.12.2016 року о 09:00 годині, керуючи транспортним засобом VOLVO FH 12460 номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі Київ-Чоп-М06, під час руху розмовляв по мобільному телефону, чим порушив Правила дорожнього руху України.

Крім цього, даною постановою працівник поліції визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Вважає вказану постанову працівника управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно п.9 розділу ІV інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 року за №1376 зазначено, що бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення заповнюється розбірливим почерком.

Із доданої ним до заяви постанови АР №746213 від 21 грудня 2016 року вбачається, що така є нечитабельна.

Крім цього, зазначає, що факт вчинення ним адміністративного правопорушення зафіксований відповідачем в автоматичному режимі, і протокол про адміністративне правопорушення останній не складав.

Однак, позивач заперечує факт користування мобільним телефоном під час керування транспортним засобом, оскільки 21.12.2016 року о 09:00 годині ранку на автодорозі Київ-Чоп працівником поліції жодних обєктивних доказів щодо цих обставин, не наведено.

Працівник патрульної поліції рухався легковим спецтранспортом по заду та не міг апріорі зафіксувати факт користування ним мобільним телефоном через те, що габарити і знаходження кабіни водія значно вище легкового транспорту.

Окрім цього, 17 лютого 2017 року в адресу суду надійшла заява від позивача, в якій останній, із наведенням відповідних обґрунтувань, просить поновити встановлений законом процесуальний строк звернення до адміністративного суду.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги та клопотання про поновлення строку на звернення до суду підтримав в повній мірі та в обґрунтування останній надав суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві (а.с.1).

Також, позивач у судовому засіданні наголосив, що 21.12.2016 року, о 09:00 годині, він керував транспортним засобом VOLVO на автодорозі Київ-Чоп-М06 і був зупинений працівниками поліції. На запинання, яка причина зупинки, отримав відповідь, що для перевірки документів. Предявивши їм документи, працівники поліції сказали, що оформлятимуть постанову за порушення ним Правил дорожнього руху, оскільки він розмовляв по мобільному телефону під час руху. Жодних доказів щодо порушення працівники поліції не надали, сказавши, що як таких доказів не потрібно. Працівники поліції пішли в свій автомобіль, а через деякий час надали йому підписати постанову, однак він відмовився, оскільки не погодився з нею. Окрім цього, вони повідомили, що складену постанову скерують на його адресу. Таким чином, зазначає, що постанова про адміністративне правопорушення складена у його відсутності. Працівники поліції не пропонували йому проїхати у відділення поліції для складання постанови. Позовні вимоги просить задоволити.

Представник Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції в судове засідання неодноразово не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Про причини, що унеможливили його прибуття у засідання, суд не повідомив.

Вислухавши пояснення позивача зясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити, виходячи з наступних міркувань.

Із змісту статті 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Закріплений у ч.1 ст.11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами, встановленими статтею 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС УКраїни в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, відповідно до даних, викладених у постанові у справі про адміністративне правопорушення серії АР №746213 від 21 грудня 2016 року вбачається, що о 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_1, керуючи автомобілем VOLVO FH 12460, номерний знак НОМЕР_2 на автодорозі Київ-Чоп-М06, під час руху розмовляв по мобільному телефону, чим порушив п.2.9 (д) Правила дорожнього руху України (а.с.3).

Згідно даних у оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на суму 425 гривень.

Із даних, озвучених ОСОБА_1 у судовому засіданні та, викладених обґрунтувань в адміністративному позові, останній заперечив факт вчинення ним правопорушення та відмовився підписати оскаржуваний документ.

У відповідності до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинно бути обовязково зясовані серед інших обставин і такі як, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

У контексті вимог ст.ст.251,252 КУпАП слід розуміти, що саме на працівників поліції, уповноважених на притягнення особи до адміністративної відповідальності, покладено обовязок зібрати відповідні докази стосовно причетності особи до вчинення адміністративного правопорушення, що в даному випадку представниками відповідача зроблено не було.

Також слід зазначити, що 26 травня 2015 року Конституційним Судом України у справі №1-11/2015 прийнято рішення, яке є обовязковим до виконання на території України і, відповідно до такого зазначено, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем вчинення», які містяться у ст.ст.258,276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Зокрема, словосполучення «за місцем вчинення», застосоване у положенні ч.1 ст.276 цього Кодексу, за якою справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем вчинення, вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст.258 КУпАП на орган, уповноважений на винесення постанов про вчинення адміністративного правопорушення, покладено обовязок виносити таке рішення згідно вимог ст.283 КУпАП.

У ст.283 КУпАП зазначається, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Наведене слід розуміти, що для винесення постанови, співробітник поліції спочатку повинен розглянути адміністративну справу (вивчити докази, показання свідків, пояснення обвинуваченого, документи, позицію адвоката тощо).

Тобто, для винесення законного та обґрунтованого рішення у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, справа про порушення ПДР може бути розглянута лише в будівлі правоохоронного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена в супереч вимогам закону та, відповідно підлягає до скасування.

Згідно із ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Що стосується поновлення ОСОБА_1 строку для звернення до суду для оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, то відповідно до ст.102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку суд вирішує в порядку письмового провадження чи в судовому засіданні на розсуд суду.

Як вбачається з позовної заяви, така подана до суду 16.01.2017 року (вх.238).

Із обґрунтувань, викладених у заяві (а.с.21) та озвучених позивачем у засіданні, оскаржувану постанову він отримав 12.01.2017 року листом, однак на конверті не міститься поштових штемпелів пошти відправника та пошти одержувача (а.с.4).

Таким чином, суд вважає, що клопотання позивача про поновлення процесуального строку підлягає до задоволення, від так поновлює даний процесуальний строк.

Керуючись ст.ст.7-12,71,100,102,160-163,171-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Поновити процесуальний строк звернення до адміністративного суду.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР №746213 від 21 грудня 2016 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1, визнати незаконною та скасувати.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийОСОБА_2