Справа № 818/8094/13-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року м. Київ К/800/16353/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Мороз Л.Л., Горбатюка С.А., Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому розгляді касаційну скаргу публічного акціонерного товариства „Сумихімпром" на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2014 року по справі №818/8094/13-а за позовом публічного акціонерного товариства „Сумихімпром" до Сумської митниці Міндоходів про скасування рішення, стягнення надмірно сплачених коштів, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року публічне акціонерне товариство „Сумихімпром" звернулося в суд з позовом до Сумської митниці Міндоходів, в якому просило: скасувати рішення Сумської митниці Державної митної служби України від 28.03.2013 року №805130000/2013/000066/1 про коригування митної вартості товарів; стягнути з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства „Сумихімпром" 11632 грн. 88 коп. в рахунок повернення надмірно сплаченого мита; стягнути з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства „Сумихімпром" 118655 грн. 42 коп. в рахунок повернення надмірно сплаченого податку на додану вартість.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає про неправомірність дій митного органу щодо визначення митної вартості товару за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, оскільки вважає, що заявлена декларантом митна вартість є достовірною та об'єктивною, яка підтверджується зовнішньоекономічним контрактом, інвойсом та іншими документами.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2013 року позовні вимоги задоволені.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2014 року скасоване рішення суду першої інстанції та відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з ухваленим по справі рішенням публічне акціонерне товариство „Сумихімпром" звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судового рішення, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ПАТ „Сумихімпром" та компанією „Tolexis International Limited" був укладений зовнішньоекономічний контракт №1409 RPT від 14.09.2012р., відповідно до якого Продавець зобов'язується поставити фосфорити виробництва (походження) Алжир в кількості 320000 метричних тон та фосфорити виробництва (походження) Сирія в кількості 300000 метричних тон, фосфорити виробництва (походження) Марокко в кількості 300000 метричних тон. Згідно додаткової угоди №5 від 21.02.2013 р. до контракту ціна однієї тони фосфоритів сирійського виробництва скала 117,0 долларів США на умовах CIF порт Миколаїв/Бердянськ за одну тону. Зазначене підтверджується копіями контракту та додатковї угоди до нього.

Для здійснення митного оформлення товару у кількості 2 598 900 кг по контракту позивачем була подана митна декларація (далі - МД) від 28.03.2013 р. № 805130000/2013/003326, до якої були додані наступні документи: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами, залізничні накладні для внутрішнього сполучення , кононсамент №1 від 08.03.2013 р., рахунок-фактура(інвойс) № 02384 від 11.03.2013 р., контракт від 14.09.2012 р., доповнення до контратку №3 від 20.11.2012р., та № 5 від 21.02.2013 р., довідка про проведення декларування валютних цінностей доходів майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами, інформація про позитивні результати санітарно-епідеміологічного контролю товару, інформація про позитивні результати радіологічного контролю товару, декларація про походження товару. Зазначене підтверджується карткою відмови у прийнятті митної декларації.

Митна вартість пред'явлених до митного оформлення товарів була визначена декларантом за основним методом (за ціною договору (контракту) і становила загальну суму 2 430 441,90 грн. (при курсі доллара США 7,993). З цієї суми позивачем розраховане ввізне мито в розмірі 48608,83 грн., та ПДВ в розмірі 495810,15 грн.

За наслідком розгляду наданих для митного оформлення товару документів, посадовою особою Сумської митниці було запропоновано декларанту подати додаткові документи, що підтверджують митну вартість товарів, а саме: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, договір із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором, рахунки про оплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, копію митної декларації країни відправника, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

У зв'язку з ненаданням декларантом всіх запитуваних документів, відповідачем 28.03.2013 року було прийняте рішення №805130000/2013/000066/1 про коригування митної вартості товарів за другорядним методом - за ціною договору щодо подібних товарів та видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що основний метод не застосовувався відповідачем у зв'язку з використання декларантом відомостей, не підтверджених документально. Декларантом не надані запитувані додаткові документи. При визначені митної вартості товару за другорядним методом митний орган мотивував неможливість застосування попереднього - за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосовувалися тому, що відсутня інформація по операціях з ідентичними товарами, які продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеними до нього. Підставою для визначення митної вартості стала цінова інформація щодо імпортних операцій по МД №805130000/2013/003126 від 22.03.2013 р, про що було зазначено у спірному рішенні про визначення митної вартості товару.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що оскаржуване рішення є неправомірним, оскільки митним органом не встановлено розбіжностей у поданих декларантом документах, які дають змогу встановити митну вартість товару. Подані декларантом документи підтверджують заявлену митну вартість товару, а митна вартість, визначена, митним органом, є необґрунтованою.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з того, що що рішення відповідача від 28.03.2013р. №805130000/2013/000061/1 про коригування митної вартості товарів прийняте з підстав не підтвердження позивачем числових значень складових митної вартості задекларованих товарів, зокрема оплати товару, що був пред'явлений до розмитнення.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо законності рішення Сумської митниці Міндоходів від 28.03.2013р. №805130000/2013/000066/1 про коригування митної вартості товарів.

Відповідно ст.49 МК митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ст.51 МК митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (ч. 1); митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодекс) (ч. 2).

Статтею 57 глави 9 МК встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорт, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

г) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу) відповідно до норм цього Кодексу) (ч. 3).

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплений в ст. 58 МК.

Відповідно до ч.4 ст.58 МК митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Як визначено в ч.5 ст.58 МК ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно ч.1 ст.53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, ч.2 вказаної статті передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару: 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товар) підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст.53 МК передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митною органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів наявне, зокрема, у випадку, якщо документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Статтею 54 МК встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митною контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч. 1). Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції)- здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненою декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій ст. 58 цього Кодекс) (ч. 2).

Як визначено ч.3 ст.54 МК за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.

Судами встановлено, що умовами контракту № 1409 RPT передбачена попередня оплата не пізніше ніж за 5 днів після відвантаження товару банківським переказом 100% вартості партії товару на підставі рахунку продавця. В інвойсі №02384, від 11.03.2013р. також міститься інформація щодо необхідності здійснення розрахунку покупця за товар впродовж 5 днів з дати відвантаження. Таким чином, на момент подання митної декларації до митного оформлення оплата за товар повинна була бути вже здійснена.

У випадку, коли рахунок сплачений, то обов'язковим документом, який підтверджує митну вартість товарів є банківські, платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, в порушення п.2 ч.2 ст.53 МК України при подачі відповідної митної декларації будь-яких платіжних документів декларантом позивача до митного органу подано не було, також їх не було надано і під час надання додаткових документів.

З огляду на зазначене, відповідач мав законні підстави для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів від 28.03.2013р. №805130000/2013/000066/1 із використанням другорядного методу визначення митної вартості - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Враховуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства „Сумихімпром" відхилити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: