Справа № 365/120/17
Суддя: Хижний Р. В.
Дата ухвалення: 2017-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 365/120/17
Номер провадження: 2-а/365/12/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10.03.2017 року смт. Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ХИЖНОГО Р.В.,

розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Згурівської районної державної адміністрації Київської області про визнання бездіяльності суб"єкта владних повноважень протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 22.02.2017 року звернувся до Згурівського районного суду з вищезазначеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що він є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII, із змінами, внесеними Законом України від 25.12.1998 № 367-XIV «Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", в тому числі на отримання щорічної разової грошової допомоги у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком до 05 травня 2016 року. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розмір мінімальної пенсії за віком становив 1130,00 грн. У 2016 році відповідач нарахував та виплатив позивачу щорічну разову грошову допомогу у розмірі 920,00 грн. 30.01.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо доплати недоотриманої допомоги у розмірі 4730,00 грн. Своїм листом № 14 від 13.02.2017 року відповідач відмовив позивачу, посилаючись на положення ч. 1. ст. 23 Бюджетного кодексу України щодо здійснення платежів лише за наявності коштів та на положення постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", яка встановлює розмір зазначеної допомоги - 920,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити позивачу 4730,00 грн. щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплаченої суми.

07.03.2017 року Управління соціального захисту населення Згурівської районної державної адміністрації направило до суду письмові заперечення проти позову. Свої заперечення Управління обґрунтовувало тим, що 13.04.2016 року позивачу було виплачено щорічну разову грошову допомогу в розмірі 920,00 грн., шляхом зарахування коштів на картковий рахунок позивача. Допомога за 2016 рік була виплачена до 5 травня. Допомога виплачена в повному обсязі в розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 141. Статтею 95 Конституції України передбачено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір та цільове спрямування цих видатків. Законом України про Державний бюджет України на 2016 рік визначено, що виплата допомоги здійснюється в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Управлінням є виконавчим органом та проводить виплату допомоги в межах виділених бюджетних коштів. Розмір допомоги виплачений позивачу відповідає чинному законодавству, а тому позов є безпідставним, а отже таким, в задоволенні якого необхідно відмовити.

Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що позивач ОСОБА_1 є ветераном війни - учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1, виданим від 15.01.2016 року (копія посвідчення - а.с.9). Відповідач виплатив позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік в розмірі 920,00 грн., шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позивача 13.04.2016 року, що встановлено з копії додаткового списку одержувачів допомоги (а.с.21), копії списку № 2СК на виплату допомоги (а.с.20), копії платіжного доручення (а.с.19). Позивачу було відмовлено у доплаті недоотриманої допомоги у розмірі 4730,00 грн., з посиланням на виплату допомоги в повному обсязі в розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 141 (копія заяви позивача про виплату допомоги - а.с.11, листа-відмова Управління соціального захисту населення - а.с.7).

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно з п. 26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ встановлено, що норми і положення, зокрема ст.ст. 12, 13, 14, 15, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року визначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

Конституційний Суд України в своєму рішенні № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року зазаначив, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Постановою КМУ № 141 від 02.03.2016 року визначено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій - 920 гривень.

В силу ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення…

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи те, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Бюджетного кодексу України та постанови КМУ № 141 від 02.03.2016 року "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", які у встановленому законом порядку не визнано неконституційними, суд вважає, що відповідач правомірно здійснив нарахування та виплату позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік відповідно до постанови КМУ № 141 від 02.03.2016 року у розмірі 920 грн. В ході судового розгляду позивачем не було доведено неправомірність нарахування та виплати йому допомоги у визначеному розмірі, а тому суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.8, 9,10,11,12,17,18, 69,71,86,94,99,159,160,162,163,183-2 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Згурівської районної державної адміністрації Київської області про визнання бездіяльності суб"єкта владних повноважень протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання копії постанови.

ГОЛОВУЮЧИЙ Р.В. ХИЖНИЙ