Справа № 264/7191/16-а
Суддя: Литвиненко Н. В.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/7191/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2017 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі судді Литвиненко Н. В. , при секретарі Сініловій Г.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Маріуполі Тембача Євгена Олександровича про визнання протиправними дій працівника поліції, визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказав, що 23.12.2016 року відповідачем була винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення АР № 333939 від 23.12.2016 року, про те, що нібито він 23.12.2016 року о 20-55 год., керуючи автомобілем «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул.Курчатова в м.Маріуполі здійснив виїзд на зустрічну смугу та накладено на позивача адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425грн.Із даною постановою не згоден та вважає дії відповідача неправомірними щодо складання вказаної постанови, оскільки порушення Правил дорожнього руху України він не скоював. Так, 23.12.2016 року близько 20-55 години він, керуючи автомобілем «Hyundai Accent», рухався по вул.О.Дундича та повернув на вул.Курчатова в м.Маріуполі згідно п.п. 16.12, 16.15 Правил дорожнього руху України по нерегульованому перехрестю, на якому не встановлено ніяких знаків, на дорожньому покритті не нанесено розмітки, після чого був зупинений працівником патрульної поліції інспектором Трембач Є.О. та інспектором Горновим В.О. Інспектор поліції Трембач Є.О. звинуватив його у з'їзді по зустрічній смузі і попросив передати документи. На звернення його пояснити вимоги саме якого знаку або дорожньої розмітки він порушив, відповідач пояснив, що з доказами його не обов'язково знайомити. Отже постановою від 23.12.2016 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення, не передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. Він надав заяву начальнику Управління патрульної поліції в м.Маріуполі щодо відсутності дорожніх знаків та розмітки на перехресті вул.Курчатова та вул.О.Дундича в м.Маріуполі. Жодних доказів того, що позивач порушив правила дорожнього руху інспектором під час розгляду справи не надано, порушення не було зафіксоване в автоматичному режимі. Крім того, розгляд справи на місці позбавив позивача надати документи, що характеризують його особу. При накладені стягнення відповідачем не враховано його особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід врахувати при винесенні постанови. Просив визнати дії інспектора поліції Трембача Є.О. щодо складання постанови про адміністративне правопорушення від 23.12.2016 року незаконними, визнати постанову АР № 333939 від 23.12.2016 року протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив позов задовольнити, справу розглянути за його відсутності.

Відповідач інспектор патрульної поліції роти №2 батальйону УПП в м.Маріуполі Трембач Є.О. в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В зв'язку з неявкою сторін суд, у відповідності до ч.4 ст.128 КАС України вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та відповідно до ст.41 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до постанови серії АР № 333939 від 23.12.2016 року, винесеної відповідачем відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП, 23.12.2016 року о 20-55год. позивач, рухаючись по вул.Курчатова біля будинку №43 в м.Маріуполі та керуючи транспортним засобом «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 на дорозі із двома полосами руху, яка має дві смуги в одному напрямку, здійснив виїзд і подальший рух призначеній для зустрічного руху дороги.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог, суд виходив з такого.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

У відповідності до статті 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху.

Тож, складаючи оскаржувану постанову, відповідач як інспектор поліції діяв в межах своїх повноважень і у спосіб, передбачений діючим КУпАП.

Тож в частині вимог визнання незаконними дій відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови відносно позивача при притягненні його до адміністративної відповідальності слід відмовити.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи органу внутрішніх справ у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено, зокрема, в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних повноважень.

Аналізуючи ці норми законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами органів внутрішніх справ, які зобов'язані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону.

Діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Позивач в своєму позові вказує, що жодних порушень вимог Правил дорожнього руху України не скоював, 23.12.2016 року близько 20-55 години він, керуючи автомобілем «Hyundai Accent», рухався по вул.О.Дундича та повернув на вул.Курчатова в м.Маріуполі згідно п.п. 16.12, 16.15 Правил дорожнього руху України по нерегульованому перехрестю, на якому не встановлено ніяких знаків, на дорожньому покритті не нанесено розмітки.

Вказаних позивачем доводів інспектором поліції Трембач Є.О. спростовано не було.

Відповідно до п. 16.12 Правил дорожнього руху України на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч.

Згідно п. 16.15. Правил дорожнього руху України якщо неможливо визначити наявність покриття на дорозі (темна пора доби, грязь, сніг тощо), а знаки пріоритету відсутні, водій повинен вважати, що перебуває на другорядній дорозі.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно із вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В порушення вказаних вимог в оскаржуваній постанові не наведено достатніх доказів вчинення правопорушення позивачем, у зв'язку з чим вказана постанова підлягає скасуванню з закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, 17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор постанови про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Таким чином, доказів щодо скоєння ОСОБА_1 вищезазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме: фото, відео-матеріали, пояснень свідків, тощо, відповідачем суду не надано.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова серії АР № 333939 від 23.12.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ст.122 ч.2 КУпАП підлягає скасуванню, оскільки за ч. 2 ст. 122 КУпАП відсутні докази, які б підтверджували факт скоєння цього правопорушення.

Керуючись ст.ст. 17, 18, 41, 70, 71, 159, 162, 163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Маріуполі Тембача Євгена Олександровича про визнання протиправними дій працівника поліції, визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 333939 від 23.12.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ст.122 ч.2 КУпАП, винесену інспектором роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м.МаріуполіТрембач Євгеном Олександровичем, скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного суду України через Іллічівський районний суд м. Маріуполя з одночасним надсиланням її копії особою, що її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Н. В. Литвиненко