Справа № 727/3870/16-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/3870/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова О.Г.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

28 лютого 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання незаконною відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 червня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 червня 2016 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Оскільки рішення суду першої інстанції, у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, прийняте у порядку скороченого провадження, то за правилами п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України апеляційний розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню, з прийняттям нової постанови про часткове задоволенні позову, з наступних підстав.

Встановлено, що позивач з 26.12.2008р. отримував пенсію за віком відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 84% від середньомісячного заробітку на день призначення пенсії та продовжував працювати в органах прокуратури. 22.12.2010р. позивач звільнився з роботи в органах прокуратури у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років.

23.03.2011р. на підставі заяви позивача відповідачем здійснено перерахунок пенсії за вислугу років на підставі поданих документів із розрахунку 88% від суми місячного (чинного) заробітку відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

13.12.2012р. на підставі заяви позивача відповідачем здійснено перерахунок пенсії за вислугу років з 01.07.2012р. із розрахунку 80% від суми місячного (чинного) заробітку відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

22.04.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок отримуваної пенсії з урахування довідки прокуратури Чернівецької області №18/166 вих-16 від 06.04.2016 року, в якій зазначено посада в органах прокуратури з якої позивач вийшов на пенсій та розмір заробітної плати працівника прокуратури на даній посаді станом на 01.12.2015р.

Листом від 28.04.2016р. №51/Ф-11 відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії, роз'яснивши, що оскільки згідно п. 5 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 з 01 червня 2015 року скасовуються норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначалось відповідно до спеціальних законів, в тому числі Закону України « Про прокуратуру», у зв'язку з чим з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеним законом, не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Не погоджуючись з діями відповідача позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії.

Колегія суддів частково погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» за кожен повний рік роботи понад 10 років на посадах прокурорів та слідчих пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

На час звільнення позивача з роботи у зв'язку з виходом на пенсію стаж роботи на посадах, що давали право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (за вислугу років) становив 14 років 10 місяців 2 дні, що підтверджується трудовою книжкою позивача, а тому збільшення стажу роботи на прокурорських посадах передбачало збільшення розміру пенсії до 88% заробітку.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668- VI, який набрав чинності з 01.10.2011, внесено зміни до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права. Так, відповідно до ст.50-1 Закону "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ в редакції від 09.08.2003, яка діяла на час призначення позивачу пенсії та до набрання чинності Законами України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 та «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VII, встановлено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі, зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам регулюють частини 13-18 ст. 50-1 Закону "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Законів № 3668-УІ та № 1789-ХІІ не зазнали змін.

Відповідно до ч. 13 ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Оскільки при вирішенні питання про збільшення розміру пенсії підлягають застосуванню норми закону, які діяли на час виходу позивача на пенсію, позивач має право на отримання пенсії у розмірі 88% від розміру заробітку на час призначення пенсії. Тому є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що призначений позивачу розмір пенсії (84% на день звернення про призначення пенсії) підлягає збільшенню до 88% від розміру заробітку з якого обчислюється пенсія. Отже, позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії позивача на підставі довідки прокуратури Чернівецької області №18/166 вих-16 від 06.04.2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною 13 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ, держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування, але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Частиною 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ визначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувалися у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, які тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадився з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом з тим, Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

15.07.2015 року набув чинності Закон України "Про прокуратуру", згідно Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закон України "Про прокуратуру", крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50- 1, частини третьої статті 51 2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Таким чином, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" втратили чинність.

Згідно ч. 20 ст. 86 Закону України " Про прокуратуру" (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

Відтак, судом першої інстанції не було вірно вирішено питання дії закону в часі, а отже суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про неправомірність дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У п. 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116). У Рішенні від 02 березня 1999 року N 2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

З огляду на вищенаведене, у спірних правовідносинах відповідач здійснював свої повноваження в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, та правомірно відмовив позивачу в проведенні перерахунку пенсії на підставі вказаної довідки.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є частково законним та обґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, постанову суду першої інстанції належить скасувати і прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у 2012 році щодо перерахунку пенсії ОСОБА_2 за вислугу років в розмірі 80% від розміру середнього заробітку за посадою, з якої він вийшов на пенсію.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 виходячи із середньомісячного заробітку згідно довідки прокуратури Чернівецької області за № 18/522 від 26 листопада 2012 року, виходячи з розрахунку 88% від середнього заробітку.

У задоволенні решти позову відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4