Справа № 205/7188/16-а
Суддя: Остапенко Н. Г.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

21.02.2017 Єдиний унікальний номер 205/7188/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., при секретарі Шевцовій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 2-ї роти 4-го батальйону рядового поліції Повзло Олени Володимирівни про скасування постанови АР №015780 від 13 вересня 2016 року по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

26.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Інспектора патрульної поліції 2-ї роти 4-го батальйону рядового поліції Повзло Олени Володимирівни про скасування постанови АР №015780 від 13 вересня 2016 року по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13 вересня 2016 року інспектором патрульної поліції 2-ї роти 4-го батальйону рядовим поліції Повзло О.В. було винесено постанову АР №015780 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, проїзав перехрестя на заборонений сигнал світлофора.

ОСОБА_1 зазначив, що діяв у відповідності п.16.8 ПДР, який не тільки дозволяє, а зобов*язує водія, який виїхав на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофора, продовжити рух незалежно від сигналу світлофора на виїзді.

Вважає дану постанову незаконною, оскільки справу було розглянуто на місці зупинки транспортного засобу всупереч ст..276 КУпАП.

Крім того, зазначив, що відповідно рішення КСУ розгляд постанови повинен був відбуватися за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

На підставі вищезазначеного просить скасувати постанову інспектора патрульної поліції 2-ї роти 4-го батальйону рядового поліції Повзло Олени Володимирівни АР №015780 від 13 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, письмово просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

В судове засідання відповідач не з'явився, письмово просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги не визнала та просила відмовити.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що постановою серії АР № 015780 від 13.09.2016 року, інспектора патрульної поліції 2-ї роти 4-го батальйону рядового поліції Повзло Олени Володимирівни було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що водій ОСОБА_1 13.09.2016 року о 22-20 год. в м. Дніпро по вул.. Запорізьке шосе, 38 проїхав перехрестя вул.. Джинчарадзе - Запорізьке шосе на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги правил 8.7.3е ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно п. 3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008 р. постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд адміністративних порушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що інспектор поліції уповноважений, згідно ст. 222 КУпАП, розглядати зазначені в ній порушення та приймати рішення щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, та відповідно накладати адміністративні стягнення у вигляді штрафу на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховує принципи справедливості.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно п. 2 розділу ІІІ вищевказаної Інструкції така постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З урахуванням ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченогостаттею 185-3 КУпАП, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно, при оформленні адміністративних матеріалів у сфері забезпечення дорожнього руху, працівниками Національної поліції згідно ст. 258 КУпАП не складаються протоколи.

Тобто, інспектором 2-ї роти 4-го батальйону УПП в м. Дніпропетровську рядового поліції Повзло О.В., правомірно винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Суд дає оцінку посиланню позивача на рішення Конституційного суду № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року, що розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з огляду на те, згідно п. 2.3. вказаного рішення перелік адміністративних правопорушень, які за адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом, вважає стягнення накладено правомірно та не вбачає протиправності в діях поліцейського.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 № 596-УІІІ, який набув чинності 07.11.2015р. було внесено зміни до згаданого переліку, а саме змінено ч. 2, 4, 5 статті 258 КУпАП, відповідно до яких порушення в сфері безпеки дорожнього руху (ПДР) віднесено до категорії справ розгляд яких відбувається на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Тобто, як вбачається з змін внесених до КУпАП від 14.07.2015 року та які набрали чинність 07.11.2015 року, та які не могли бути враховані в рішенні Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015, уповноваженими органами та посадовим особам прямо передбачена можливість складати постанови на місці вчинення правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху. Крім того, норми КУпАП та Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 передбачають винесення постанови за вчинені адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 122 КУпАП на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Вимоги ст. 69 КАС України передбачають, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Твердження позивача щодо неправомірності дій поліцейського не знайшло свого підтвердження та спростовано вищезазначеними нормативними актами.

Враховуючи зазначені обставини, а також відсутність належних доказів в підтвердження позовних вимог, суд вважає, що факт вчинення порушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП встановлений та доведений, тому дії інспектора 2-ї роти 4-го батальйону УПП в м. Дніпропетровську рядового поліції Повзло О.В., щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є правомірними, а тому з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП в задоволенні позову ОСОБА_1, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, 222, 251, 258, 278-280, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 2-ї роти 4-го батальйону рядового поліції Повзло Олени Володимирівни про скасування постанови АР №015780 від 13 вересня 2016 року по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Г.Остапенко