Справа № 815/1412/17
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2017-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1412/17
УХВАЛА

10 березня 2017 року

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Е.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси ГУ ДФС в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії відповідача, викладені в листі від 21.11.2016 року №1506/Д/15-32-05-01-08, щодо відмови у видачі їй довідок про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсій непрацюючим державним службовцям, із усіма складовими заробітної плати з якої сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування;

- зобовязати відповідача надати довідку розмір заробітної плати для перерахунку раніше призначеної пенсії за формою, яка затверджена постановою ПФУ №15-1 від 04.09.2013 року із зазначенням всіх складових заробітної плати у звязку з підвищенням з 01.12.2015 року та з 01.05.2016 року посадових окладів державним службовцям.

Відповідно до статті 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, крім іншого, подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження у справі.

Вивчивши позов ОСОБА_1 судом встановлено, що вона обґрунтовує свої вимоги правом на перерахунок пенсії.

Статтею 18 КАС України встановлена предметна підсудність адміністративних справ.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи у спорах фізичних осіб з субєктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахування, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням,виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Таким чином, пунктом 4 ч.1 ст.18 КАС України визначена категорія адміністративних справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, тобто по суті спору між сторонами. Позивачем у справах цієї категорії повинна бути фізична особа. Відповідачем може бути як орган місцевого самоврядування (наприклад, від соціального захисту населення міської ради), так і орган державної влади (наприклад, Управління Пенсійного фонду України) або ж різні суб'єкти владних повноважень як співвідповідачі.

У своєму позові ОСОБА_1 до ДПІ про визнання протиправними дії та зобовязання вчинити дії стверджує про наявність у неї права на перерахунок пенсії, яке порушено відповідачем у звязку з відмовою надати довідку для перерахунку пенсії.

Тобто зміст позову ОСОБА_1, його підстави та викладені ним вимоги свідчать про те, що справа за її позовом відноситься до категорії справ, визначених в п.4 ч.1 ст.18 КАС України.

При цьому суд враховує ту обставину, що у п.6 постанови Пленуму ВАСУ від 06.03.2008 року №2 зазначено, що судам необхідно розрізняти правові наслідки недотримання правил предметної і територіальної підсудності.

Так, у разі відкриття провадження в адміністративній справі без дотримання правил предметної підсудності суд повинен передати справу на розгляд адміністративного суду, якому вона підсудна, незалежно від того, на якій стадії розгляду справи виявлено порушення правил цієї підсудності, оскільки суд, який відкрив провадження у справі з таким порушенням, не є компетентним у її розгляді (п.2 ч.1 ст.22 КАС України) Порушення правил предметної підсудності є підставою для скасування рішень судів нижчих інстанцій з направленням справи на новий розгляд до належного суду.

Юрисдикція судів України поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, тобто суди наділені повноваженнями розглядати справи, що виникають з будь-яких вре гульованих правом суспільних відносин.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» згідно з його преамбулою визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.1 Закону судова влада в Україні відповідно до конституційних засад роділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом. Судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Статтею 8 Закону встановлено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення інституціональних вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у своїй практиці сформував так зване «право на суд», яке включає такий елемент, як «належний суд», тобто суд, який встановлений відповід но до закону і повинен задовольняти ряд вимог, передбачених в п. 1 ст. 6 Конвенції і вироблених прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, а саме бути незалежним та безстороннім. Здійснення правосуддя судом, встановленим законом, поширюєть ся не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом норм, що регулюють його діяльність.

У рішенні по справі Кембелл і Фелл проти Сполученого Королівства від 28 червня 1984 року Європейський суд з прав людини відзначив, що суд не обовязково повинен розумітись як юрисдикція класичного типу, інтегрована в загальну судову систему держави. Проте необхідно, щоб ці органи були створені на підставі закону та володіли деякими основоположними рисами: незалежністю від виконавчої влади і сторін, достатнім строком повноважень та такою процедурою розгляду справ, яка б давала гарантії законності в кожному конкретному випадку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії підсудна місцевому загальному суду як адміністративному, якій є повноважним судом, оскільки категорія справ щодо спорів з субєктами владних повноважень з приводу перерахування пенсійних виплат відповідно до ст.18 КАС України предметно підсудна місцевому загальному суду як адміністративному.

Згідно п.6 ч.3 ст. 108 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна адміністративному суду, куди вона надійшла.

Керуючись ст. 108 КАС України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що з цим адміністративним позовом він може звернутися в місцевий загальний суд як адміністративний.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом пяти днів з дня отримання ухвали.

Суддя Катаєва Е.В.