Справа № 301/390/17
Суддя: Пітерських М. О.
Дата ухвалення: 2017-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 301/390/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" березня 2017 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О, при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №4 (забезпечення супроводження) РПОП ГУ НП в Закарпатській області Антонюка Володимира Івановича про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови серії БР №377934 від 11 лютого 2017 року про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в Іршавський районний суд з адміністративним позовом до інспектора взводу №4 (забезпечення супроводження) РПОП ГУ НП в Закарпатській області Антонюка В.І.про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови серії БР №377934 від 11.02.2017 року про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивовано тим, 11 лютого 2017 року близько 09 години 47 хвилин, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер «НОМЕР_1», позивач рухався у напрямку міста Мукачево, де на автодорозі між населеними пунктами с. Сільце та с. Кам'янське, Іршавського району, був зупинений інспектором Антонюком В.І. Незрозуміло відрекомендувавшись, інспектор пояснив причину зупинки тим, що позивач на транспортному засобі не ввімкнув ближнє світло фар поза населеним пунктом, після чого виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Вважає, що вказана постанова є незаконною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

При розгляді справи відповідачем не були взяті до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що транспортний засіб є технічно справним, під час їзди ближнє освітлення було постійно включено і на момент зупинки також працювало. Інспектор Антонюк В.І. сфотографував автомобіль на мобільний телефон, з приводу чого позивач звернув його увагу на те, що фотофіксація за допомогою мобільного телефону при яскравому сонячному освітленні та проти сонця не відображає світла фар, проте даний факт не був взятий до уваги. Також інспектором не було складено протоколу про адміністративне правопорушення, копія такого позивачу не вручалася. Натомість відразу винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення, в якій не вказано місця, часу вчинення і суті адміністративного правопорушення, нормативний акт, яким передбачено відповідальність за дане правопорушення, позивачу не надано можливості дати пояснення по суті правопорушення і не роз'яснено права, передбачені ст.268 КУпАП. Крім того, відповідачем рішення прийнято за відсутності свідків, без врахування пояснень дружини позивача ОСОБА_3, яка була присутня на місці події. Таким чином, інспектором Антонюком В.І. було винесено оскаржувану постанову за відсутності доказів і лише на основі власних припущень, без належної оцінки всіх доказів в їх сукупності. Просив позов задовольнити, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП закрити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі і просив його задовольнити, а також розглянути справу по суті у його відсутності (а.с. 17,19).

Відповідач інспектор Антонюк В.І. - суб'єкт владних повноважень - в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, письмові заперечення на позов не подав (а.с. 18).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторона посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржує постанову про накладення на нього адміністративного стягнення серії БР №377934 від 11.02.2017 року (а.с. 4).

Копію постанови ОСОБА_1 отримав 11.02.2017 року в день її винесення.

До суду з даним адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся 14.02.2017 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду (а.с.1).

Враховуючи наведене суд вважає, що позивачем дотримано визначений ст.289 КУпАП строк звернення до суду.

Згідно оскаржуваної постанови серії БР №377934 від 11.02.2017 року, «ОСОБА_1 11.02.2017 року о 09 годині 47 хвилин на автодорозі Мукачево-Хуст-Рогатин керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер «НОМЕР_1», із неввімкненим ближнім світлом фар поза населеним пунктом (а.с. 4). Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП у виді штрафу в сумі 425 грн.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КПАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших.

Однак, постанова про накладення адміністративного стягнення не містить опису обставин, установлених при розгляді справи, які мають значення для визначення правильної юридичної кваліфікації порушення, не наведено в ній доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, не вказано конкретний пункт ПДР України, порушення якого допустив ОСОБА_1

Згідно ст.ст. 252 та 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Однак, при винесенні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення вказані положення закону дотримані не були, свідченням чого є як відсутність посилання на докази в самій оскаржуваній постанові, так і відсутність яких-небудь додатків до постанови на основі яких посадова особа встановила наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, так і позовної заяви оскаржувана постанова була винесена відповідачем безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу.

Згідно ч.1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Рішення) у п.1 вказав, що положення ч.1 ст.276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У ст.258 ч.1 та ч.2 КУпАП визначено вичерпний перелік випадків, коли адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

До вказаного переліку стаття 122 КУпАП не належить та з оскаржуваної постанови вбачається, що особа оспорює допущення нею правопорушення.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу (абзац 3 п.2.3. Рішення).

Таким чином, суд вважає, що розгляд справи інспектором Антонюком В.І. носив формальний характер, переконання про винність позивача у скоєнні даного правопорушення була висловлена співробітником патрульної поліції наперед.

Розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач в судове засідання не з'явився та відповідно до ст.71 КАС України не надав суду доказів на спростування позовних вимог та документів, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови, не навів доказів правомірності своїх дій та прийнятого рішення, законності та обґрунтованості накладення на позивача стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.122 КУпАП.

Не наведення в постанові доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, а також процесуальні порушення допущені при розгляді справи, тобто неналежна процесуальна форма дій інспектора поліції, позбавляє суд можливості висловитися про відсутність або наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 та впевнитись у тому, що оскаржувана постанова винесена об'єктивно, обґрунтовано та законно у відповідності до ст.283 КУпАП.

Враховуючи наведене, суд вважає, позовні вимоги щодо визнання дій відповідача незаконними та скасування постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення такі, на думку суду, задоволенню не підлягають, оскільки це питання не підлягає вирішенню в порядку судочинства.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 256, 258, 280, 283 КУпАП, Рішенням КСУ від 8 квітня 2015 року N 3-рп/2015, ст. ст. 2, 11, 18, 41, 71, 86, 160, 171-2 КАС України,

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати дії інспектора взводу №4 (забезпечення супроводження) РПОП ГУ НП в Закарпатській області Антонюка Володимира Івановича щодо винесення постанови серії БР №377934 від 11 лютого 2017 року незаконними.

Постанову інспектора взводу №4 (забезпечення супроводження) РПОП ГУ НП в Закарпатській області Антонюка Володимира Івановича серії БР №377934 від 11 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 425 грн. - скасувати.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на постанову суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання її копії до Львівського адміністративного апеляційного суду через Іршавський районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуюча : М. О. Пітерських