Справа № 690/80/16-а
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 690/80/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Дудніченко В.М. Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

28 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря Шутовської І.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Звенигородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області на постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 18 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Звенигородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року позивач звернувся в Звенигородського районного суду Черкаської області з позовом до Звенигородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Ватутінського районного суду Черкаської області від 26 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено (а.с. 45-50).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 листопада 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, постанову Ватутінського міського суду Черкаської області від 26 березня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 117-119). Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій, Вищий адміністративний суд України зазначив, що судами залишилось поза увагою, що позивач фактично обрав умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені спеціальним Законом, а саме Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що, зокрема підтверджується заявою позивача від 14 січня 2016 року, а також запереченнями відповідача на позовну заяву, в яких останній вказує, що позивач 04 січня 2016 року звернувся до Фонду із заявою про призначення пенсії як ліквідатору аварії на ЧАЕС.

Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 18 січня 2017 року позов задоволено:

визнано протиправними дії Звенигородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області щодо відмови здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до ст.ст. 51, 56, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи» від 28.02.1991року №766- ХХ11;

зобов'язано Звенигородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області здійснити збільшення пенсії ОСОБА_2, відповідно до ч.2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи» на 1% заробітку, який був розрахований при визначені розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75% цього заробітку, починаючи з 14.01.2016 року.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обгрнутування вимог апеляційної скарги зазначає про відсутність правових підстав для застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» при визначенні доплати за понаднормовий стаж позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини та наданим доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з такого.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

04 січня 2016 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Ватутіне з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 182).

Протокольним рішенням управління Пенсійного фонду України в м. Ватутіне від 11.01.2016 позивачу призначено пенсію за віком та додаткову пенсію, за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 183).

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1055 «Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» реорганізувано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України, шляхом злиття окремих органів Пенсійного фонду України, у тому числі: управління Пенсійного фонду України в Звенигородському районі, управління Пенсійного фонду України в Лисянському районі, управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі, управління Пенсійного фонду України в м. Ватутіне в Звенигородське об'єднане управління Пенсійного фонду України.

Таким чином, позивач перебуває на обліку в Звенигородському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Черкаської області та з 04.01.2016 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

14 січня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою, про збільшення розміру його пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 6).

Листом від 01 лютого 2016 року № 353/02 відповідач відмовив позивачу у збільшенні розміру його пенсії. В обгрунтування відмови зазначив, що згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначення та виплата пенсії за даним законом проводиться згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 28 якого передбачено, що мінімальний розмір пенсії в розмірі прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб призначається, за наявності у чоловіків 35 років страхового стажу, а враховуючи те, що стаж позивача становить 31 рік 7 місяців та 16 днів, підстави для доплати за понаднормовий стаж відсутні (а.с. 8).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність зазначеної відмови відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Стаття 56 даного Закону передбачає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Разом з цим, порядок перерахунку пенсій Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не встановлений, що, на думку колегії суддів, є підставою для застосування аналогії закону, на підставі ч. 7 ст. 9 КАС України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що особи мають право самостійно обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач обрав умови пенсійного забезпечення, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується його заявами від 04.01.2016 та від 14.01.2016 (а.с. 182, 6).

Згідно з ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Колегія суддів звертає увагу на те, що для громадян, віднесених до категорій 1, 2, 3, 4, вищезазначена розрахункова величина має пільговий характер і визначена ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

Також, колегія суддів враховує, що згідно з п. 13 розділ XV Прикінцевих положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного довічного грошового утримання відповідно до законів України, у тому числі, «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія, щомісячне довічне грошове утримання за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач просив призначити та обчислити йому пенсію з урахуванням норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за таких обставин, у відповідача не було правових підстав керуватися нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» без врахування пільг, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчислюючи розмір понаднормового стажу ОСОБА_2

Така ж сама правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 17.02.2016 та від 07.07.2016 у справах № 162/820/15-а (К/800/49010/15) та № 162/628/15-а (К/800/41158/15).

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212 та 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Звенигородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області - залишити без задоволення.

Постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 18 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 03 березня 2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.