Справа № 804/6679/16
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2016 р. Справа № 804/6679/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Ляшка О.Б., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Царичанський консервний завод" про застосування заходів реагування, -
Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Царичанський консервний завод" про застосування заходів реагування.
Відповідно до позовних вимог позивач просить:
Від відповідача заперечення проти позову не надходили.
Відповідно до приписів ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в скороченому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області в період з 01.09.2016 року по 21.09.2016 року відповідно до повідомлення від 04.07.2016 року № 4-4446-8-3, на підставі наказу № 479-П від 04.07.2016 року, направлення № 4-4445-8-3 від 04.07.2016 року було проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства України ТОВ "Царичанський консервний завод". За результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.
В ході планової перевірки встановлено, що ТОВ "Царичанський консервний завод" здійснює використання підземної води із двох свердловин для виробничих та побутових потреб (в тому числі, видобуток та використання води, що входить до складу напоїв), при відсутності дозволу на спеціальне водокористування, що є порушенням вимог ст. ст. 44, 48, 49 Водного кодексу України.
Також, в ході планової перевірки встановлено, що інвентаризація відходів на підприємстві не проведена, нормативи утворення відходів та клас небезпечності не визначено, що є порушенням вимог ст. 17 Закону України "Про відходи", Постанови КМУ № 2034 від 01.11.1999 "Про затвердження Порядку ведення державного обліку та паспортизації відходів". Організація місця зберігання відходів на території підприємства відсутні. Договори про передачу відходів підприємства з організаціями, які мають відповідні ліцензії, не укладено. Таким чином, підприємством здійснюється несанкціоноване розміщення відходів в навколишньому середовищі, що є порушенням вимог ст. ст. 17, 26, 32, 33 Закону України «Про відходи», ст. 55 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища".
Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області здійснює свою діяльність на підставі Положення про державну екологічну інспекцію в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, яке затверджено наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 429 від 04.11.2011 року (редакція, станом на час виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 4.2 вказаного Положення, передбачено, що Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області, відповідно до покладених на неї завдань, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог природоохоронного законодавства.
Відповідно до пункту 6.4 вказаного Положення Держекоінспекція у Дніпропетровській області для виконання покладених на неї завдань проводить перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства.
Згідно з частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.
Правові та організаційні основи і екологічні вимоги в галузі охорони вод та відтворення водних ресурсів визначено Водним кодексом України.
Відповідно до п. 9 ст. 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов'язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.
Згідно з ч. 1 ст. 48 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.
Частиною 1 ст. 49 Водного кодексу України передбачено, що Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.
Правові, організаційні та економічні засади діяльності, пов'язаної із запобіганням або зменшенням обсягів утворення відходів, їх збиранням, перевезенням, зберіганням, сортуванням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням та захороненням, а також з відверненням негативного впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини на території України визначено Законом України "Про відходи".
Відповідно до п. в) ч. 1 ст. 17 Закону України "Про відходи" суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані визначати склад і властивості відходів, що утворюються, а також ступінь небезпечності відходів для навколишнього природного середовища та здоров'я людини відповідно до нормативно-правових актів, які затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про відходи" державному обліку та паспортизації підлягають в обов'язковому порядку всі відходи, що утворюються на території України і на які поширюється дія цього Закону.
Пунктом а) ч. 1 ст. 32 Закону України "Про відходи" передбачено, що з метою обмеження та запобігання негативному впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини забороняється провадити будь-яку господарську діяльність, пов'язану з утворенням відходів, без одержання від місцевих органів виконавчої влади дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами відповідно до вимог цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про відходи" зберігання та видалення відходів здійснюються відповідно до вимог екологічної безпеки та способами, що забезпечують максимальне використання відходів чи передачу їх іншим споживачам (за винятком захоронення).
Згідно з ч. 1 ст. 55 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" суб'єкти права власності на відходи повинні вживати ефективних заходів для зменшення обсягів утворення відходів, а також для їх утилізації, знешкодження або розміщення.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон).
Відповідно до статті 1 цього Закону державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Частиною 5 статті 4 Закону визначено, що повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Вжиття інших заходів реагування, передбачених законом, допускається за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, а у випадках, передбачених законом, - із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом.
Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб'єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.
Пунктом 7 статті 7 Закону передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.
Доказів усунення виявлених в ході проведення перевірки порушень відповідачем до суду не надано.
З огляду на виявлені порушення, допущення яких не спростоване відповідачем, суд погоджується із доводами позивача про те, що подальша діяльність ТОВ "Царичанський консервний завод" щодо здійснення збору та використання підземних вод за відсутності дозволу на спеціальне водокористування, а також діяльність, пов'язана з утворенням відходів без дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами або без декларації про відходи, створює загрозу навколишньому природному середовищу, що є підставою для вжиття судом заходів реагування.
За змістом частин 4, 5 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.
Таким чином, суд дійшов висновку, що поданих доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
За наведених обставин позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Крім того, суд зазначає, що ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України та ст. 3 Закону України "Про судовий збір" передбачений обов'язок позивача сплатити судовий збір у належному розмірі під час подання адміністративного позову чи іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.
Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.
Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень сплачується ставка судового збору становить 1 розміру мінімальної заробітної плати.
Зважаючи, що позивача не звільнено від сплати судового збору, а в статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення з відповідача, суд прийшов до висновку про стягнення з позивача на користь Державного бюджету України судового збору у розмірі 1378,00 грн.
Керуючись, ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 158-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Адміністративний позов Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області - задовольнити.
Роз'яснити відповідачу, що відповідно до ч. 12 ст. 183-2 КАС України він має право подати заяву про скасування цих заходів реагування, якщо обставини, які стали підставою для вжиття заходів реагування, перестали існувати або усунуті, що підтверджується відповідними доказами. Така заява подається до адміністративного суду, який прийняв постанову про застосування відповідних заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).
Постанова підлягає негайному виконанню відповідно до ч.6 ст.183-2 та ч.1 ст. 256 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя О.Б. Ляшко