Справа № 826/8558/16
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8558/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кобилянський К.М.
Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Національного центру управління та випробувань космічних засобів на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом Національного центру управління та випробувань космічних засобів до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС України у м.Києві про визнання недійсними та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 листопада 2016 року адміністративний позов Національного центру управління та випробувань космічних засобів задоволено частково, визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві від 28 липня 2015 року №5713-25 в частині суми недоїмки у розмірі 46969,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального права та задовольнити позов у повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що законодавчо визначеною датою початку окупації АР Крим є 20 лютого 2014 року, а податкова вимога ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 28 липня 2014 року №5713-25 є неправомірною.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач до липня 2014 року був зареєстрований за юридичною адресою: с.Вітіне Сакського р-ну АР Крим та перебував на податковому обліку в Сакській ОДПІ ГУ Міндоходів в АР Крим.

Наказом Державного космічного агентства України від 14 квітня 2014 року №60 у зв'язку з тимчасовою окупацією сухопутної території АР Крим та міста Севастополя та з метою відновлення оперативного управління Національним центром вирішено змінити місцезнаходження позивача з с.Вітіне Сакського району АР Крим на нове - м.Київ, Печерський район, вул.Московська, 8.

Наказом від 17 квітня 2014 року №12 «Про зміну місцезнаходження Національного центру управління та випробувань космічних засобів та проведення організаційно-штатних заходів» вирішено змінити місцезнаходження та зупинити з 01 липня 2014 року всі види діяльності та господарські відносини відповідно до Положення про Національний центр управління та випробувань космічних засобів за попереднім місцезнаходженням: 96500, с.Вітіне, Сакського району, АР Крим.

28 липня 2014 року ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві сформовано податкову вимогу №5713-25, згідно якої станом на 27 липня 2014 року сума податкового боргу позивача за узгодженими грошовими зобов'язаннями з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) становить 533376,24 грн., в тому числі основний платіж - 530929,00 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 578,60 грн., пеня - 1868,64 грн.

Сума вказаного податкового боргу виникла у зв'язку з поданням позивачем податкової звітності, а саме: уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ від 13 березня 2014 року у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний (податковий) період травень 2013 року на суму 117727,00 грн.; уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ від 13 березня 2014 року у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний (податковий) період грудень 2013 року на суму 363690,00 грн., уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ від 14 березня 2014 року у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний (податковий) період січень 2014 року на суму 2469,00 грн., податкова декларація з ПДВ від 14 березня 2014 за звітний (податковий) період лютий 2014 року на суму 46969,00 грн.

Також 28 липня 2014 року ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві прийнято рішення про опис майна у податкову заставу, згідно з яким відповідно до ст.89 р.ІІ ПК України вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності платника податків НЦУВКЗ.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що оскільки датою початку тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим є 27 березня 2014 року, то в силу вимог пп. «а» п.15.1 ст.15 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим», списанню підлягає сума податкового боргу (недоїмка), що виникла у позивача в період після 27 березня 2014 року, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог лише в частині визнання недійcною та скасування податкової вимоги від 28 липня 2014 року №5713-25 в частині суми недоїмки у розмірі 46969,00 грн.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження колегія суддів приходить до наступних висновків.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, Законом України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України», який є спеціальним законом, що визначає особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України згідно із ст.13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», створює вільну економічну зону «Крим», та врегульовує інші аспекти правових відносин між фізичними і юридичними особами, які знаходяться на тимчасово окупованій території або за її межами.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 9.1.3 п.9.1 ст.9 ПК України податок на додану вартість віднесено до загальнодержавних податків.

Згідно пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п.57.1 ст.57 ПК України).

Пунктом 57.3 ст.57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 05 грудня 2013 року №765 затверджено Порядок ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), відповідно до п.4 р.ІІІ якого нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів, а також митних та інших платежів - на підставі оформленої митної декларації. Нарахування узгоджених сум грошових зобов'язань за податками, зборами, митними платежами та сум єдиного внеску, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань. При поданні уточнюючого розрахунку, що збільшує або зменшує грошові зобов'язання минулих податкових періодів платника та ліквідаційної звітності, нарахування в інтегрованій картці платника проводиться датою його подання.

Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою (п.31.1 ст.31 ПК України).

Пунктами 38.1, 38.3 ст.38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов'язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно п.87.1 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (п.87.9 ст.87 ПК України).

Податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу (п.п.14.1.153 п.14.1 ст.14 ПК України).

В силу вимог п.59.1 ст.59 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктамим 59.3-59.4 вказаної статті передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, право на формування податкової вимоги виникає у контролюючого органу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи витягу з інтегрованої картки платника ПДВ за 2014 року та копій податкової звітності позивача, сума податкового боргу виникла внаслідок подання уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ від 13 березня 2014 року у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний (податковий) період травень 2013 року на суму 117727,00 грн., уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ від 13 березня 2014 року у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний (податковий) період грудень 2013 року на суму 363690,00 грн., уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ від 14 березня 2014 року у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний (податковий) період січень 2014 року на суму 2469,00 грн., податкової декларації з ПДВ від 14 березня 2014 за звітний (податковий) період лютий 2014 року на суму 46969,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що зазначені суми податкових зобов'язань є узгодженими сумами грошового зобов'язання та станом на відповідні дати набули статусу податкового боргу.

Разом з тим, відповідно до пп.«а» п.15.1 ст.15 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» будь-якій юридичній особі - резиденту України, яка змінює (змінила) своє місцезнаходження з тимчасово окупованої території на іншу територію України, списується податковий борг, суми розстрочених (відстрочених) грошових зобов'язань за будь-якими податками (зборами, обов'язковими платежами), що виникли з моменту тимчасової окупації.

До платників податків, які станом на початок тимчасової окупації мали місцезнаходження на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, починаючи з 1 числа місяця, на який припадає початок тимчасової окупації, не застосовуються фінансові санкції, штрафні санкції та пеня за порушення порядку подання, обчислення, правильності заповнення податкових декларацій та повноти сплати сум податків і зборів, допущені під час здійснення господарської діяльності на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя;

Вирішуючи дану справу, суд першої інстанції керувався п.12.1 ст.12 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України», відповідно до якого початком тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя визнано дату набрання чинності Резолюцією №68/262 Сесії Генеральної Асамблеї Організації Об'єднаних Націй від 27 березня 2014 року про підтримку територіальної цілісності України. В окремих випадках, прямо визначених цим Законом, початком тимчасової окупації вважається дата набрання чинності Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Однак, судом першої інстанції не було враховано, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення дати початку тимчасової окупації» від 15 вересня 2015 року №685-VIII, що набрав чинності 09 жовтня 2015 року, ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» доповнено частиною другою наступного змісту: «Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року», а п.п.12.1 і 12.2 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» виключено.

Таким чином, враховуючи, що самостійно визначені податкові зобов'язання з податку на додану вартість виникли у позивача 13-14 березня 2014 року (дати подання уточнюючих розрахунків та податкової декларації з ПДВ за лютий 2014 року), тобто після початку тимчасової окупації АР Крим, - на переконання колегії суддів, вказана заборгованість підлягає списанню на підставі пп.«а» п.15.1 ст.15 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України».

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд апеляційної інстанції враховує ту обставину, що на момент винесення оскаржуваної вимоги був відсутній Закон України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» з відповідними змінами щодо визначення дати початку тимчасової окупації АР Крим та списання податкового боргу, а тому при її винесенні податковий орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Законом, внаслідок чого податкова вимога не підлягає визнанню протиправною, однак підлягає скасуванню як така, що суперечить чинним положенням законодавства.

Поряд з наведеним, суд вважає за необхідне зазначити, що ст.99 КАС України передбачено строки звернення до адміністративного суду, зокрема, ч.2 цієї статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до суду першої інстанції також було заявлено вимогу про визнання недійсним та скасування рішення ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві про опис майна у податкову заставу від 28 липня 2014 року, проте ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 21 листопада 2016 року позовну заяву Національного центру управління та випробувань космічних засобів до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС України у м.Києві залишено без розгляду в частині позовних вимог про визнання недійсним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу від 28 липня 2014 року, на підставі ст.ст.99, 100 КАС України.

У зв'язку з наведеним, враховуючи, що ухвала суду першої інстанції про залишення без розгляду позовних вимог щодо визнання недійсним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу від 28 липня 2014 року позивачем не оскаржувалась, що свідчить про його згоду з зазначеною ухвалою, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом визнання недійсною та скасування податкової вимоги ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 28 липня 2014 року №5713-25.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, тому постанова Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 листопада 2016 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Національного центру управління та випробувань космічних засобів - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 листопада 2016 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Національного центру управління та випробувань космічних засобів - задовольнити.

Визнати недійсною та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві від 28 липня 2014 року №5713-25.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 06 березня 2017 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Мельничук В.П.

Лічевецький І.О.