Справа № 2-а-79/11
Суддя: Крамаренко Т. В.
Дата ухвалення: 2011-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

01 лютого 2011 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого-судді - Крамаренко Т.В.. при секретарі - Пучко і.В., за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Миколаєва адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2' праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що він є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській AEC 1 категорії, інвалідом II групи захворювання, яке пов'язане по ліквідації наслідків ЧАЕС, у зв'язку з цим , відповідно до ст. 48 Закону України від 28.02.1991р. «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Проте відповідачем у період 2008-2010 року виплати здійснювалися не в повному обсязі, у зв'язку з чим йому не доплачено за ці роки 10 235грн..

Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з відповідача недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2008р., 2009р., 2010р. у розмірі 10 235грн..

Позивач у судовому засіданні вимоги свого позову підтримав та просив про їх задоволення, а також просив поновити йому строк дня звернення до суду з позовом.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в тому числі і позивачу ОСОБА_1 проведені в повному обсязі, у встановленому порядку, в межах асигнувань передбачених відповідними бюджетними програмами, у розмірах визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (із змінами внесеними Постановою від 2.07.2005р. №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобш і ьс ької катастрофи »).

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії Чорнобильській ЛЕС', 1 категорії інвалідом II труїш захворювання, яке повязане по ліквідації наслідків ЧАЕС, у звязку з цим, відповідно до ст. 48 Закону України від 28.02.1991р. «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закону) має право на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, розмір якої визначається на момент виплати такої допомоги.

В той же час щорічна допомога на оздоровлення виплачувалась позивачу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради у розмірах , встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р. №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р. №562) (надалі Постанова) і складала 2008р.-120грн., 2009р.-120грн., 2010р. -120грн..

Відповідно до ч.ЗЗ ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Постановою Кабінету Міністрів України встановлено конкретні розміри виплат у визначеній сумі, що суперечить вимогам вищевказаного Закону, яким визначені основні положення конституційних прав громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, а тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом згідно з Конституцією України є неприпустимими.

Крім того, розмір виплат, передбачених вищевказаною постановою Кабінету Міністрів України, не відповідає визначеному Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" розміру, кратному мінімальній заробітній платі, яка збільшувалась в різні часи Законами України "Про встановлення мінімальної заробітної плати" на відповідні роки.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, дії відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року не с правомірними.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині зобов'язання відповідача перерахувати, начислити та виплатити недоплачену грошову допомогу на оздоровлення за 2008, 2009, 2010 роки, згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, визначених на момент виплати. При цьому суд, приймає до уваги твердження позивача про те, шо про порушення його права дізнався лише у 2010 році, та враховуючи вид соціальної допомоги, призначеної на оздоровлення громадян, постражд ай их внаслідок Чорнобильської катастрофи, право на отримання якої гарантовано Конституцією України, керуючись принципами верховенства права, розумності і справедливості, вважає за необхідне поновити с трок звернення до суду за захистом його порушеного права.

R компетенцію адміністративного суду не входить дії щодо призначення та визначення розміру належних виплат замість субєкта владних повноважень, ці дії - виключна компетенція суб'єкту владних повноважень, в даному випадку - відповідача, отже вимоги, в частині стягнення з відповідача конкретної суми не підлягають задоволенню.

На підстав викладеного, керуючись ст.ст.З, 8, 22, 56, 58 Конституції України, ст. 48 Закону України Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 122, 158, 160-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриМаних сум щорічної допомоги на оздоровлення - задовольнити частково.

Визнати дії ОСОБА_2- праці та соціального захисту населення м, Миколаєва неправом і рними.

Зобовязати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення м. Миколаєва перерахувати, начислити та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу на оздоровлення за 2008, 2009, 2010 роки, згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, визначених на момент виплати.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом ч.З ст. 160 КАС України, апеляційна скарга подасться протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя