Справа № 150/77/17
Суддя: Цимбалюк Л. П.
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

"06" березня 2017 р.
Справа №150/77/17
Провадження по справі №2-а/150/21/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2017 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого: судді Л.П. Цимбалюк

при секретарі О.М. Горбей

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шаргородського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Вінницькій області про визнання рішення протиправним, визнання його нечинним та зобовязання призначити пенсію на пільгових умовах, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду звернувся ОСОБА_1 з вище зазначеним позовом, посилаючись на протиправність рішення Шаргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримує, просить їх задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності, виданої Шаргородським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Вінницької області від 08.02.2017 року, в судовому засіданні позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення. Зазначила, що відповідно до ст. 13 п. «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Однак, зазначений період роботи ОСОБА_1 не може бути зарахований до пільгового стажу за Списком №2, оскільки, позивачем не надано документів, які б підтверджували пільговий стаж роботи відповідно до вимог п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року, №637. Професія газозварщика, на якій працював ОСОБА_1, не підтверджується первинними документами та не проатестована, тому призначення пенсії позивачу на пільгових умовах є безпідставним.

Свідок ОСОБА_3 суду показав, що працювали разом із ОСОБА_4 в одній бригаді в ПМК-5 «Вінницького облміжколгоспбуду» газозварниками повний робочий день. Зазначив, що його було прийнято на роботу у 1983 році, а ОСОБА_1 почав працював за пів року раніше, у 2005 році звільнився. Підтвердив проведення атестації професії газозварника.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що працював в ПМК-5 «Вінницького облміжколгоспбуду» спочатку майстром, а пізніше прорабом. Зазначив, що у 1983 року ОСОБА_1 прийнято газозварником, на вказаній посаді останній пропрацював до 2005 року повний робочий день. Підтвердив, що атестація професії газозварника проводилась.

Зясувавши позицію сторін, заслухавши покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає вимоги позивача законними та обґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно даних трудової книжки серії БТ-І №7484956, виданої 17.07.1981 року, ОСОБА_1 працював в ПМК-5 «Вінницького облміжколгоспбуду»:

- з 25.02.1983 року слюсарем сантехніком згідно наказу №1/25 від 25.02.1983 року;

- 17.09.1984 року присвоєно кваліфікацію слюсара сантехніка 3 розряду згідно наказу №1/131 від 17.09.1984 року;

- 04.10.1985 року присвоєно суміжну професію газозварника 4 розряду згідно наказу №1/163а від 04.10.1985 року;

- 01.11.1987 року присвоєно 4 розряд газозварника згідно наказу №108-К від 26.10.1987 року;

- 13.10.1992 року присвоєно кваліфікацію газозварника 5 розряду згідно наказу №561 від 13.10.1992 року;

- 24.03.2005 року ОСОБА_6 звільнено за власним бажанням (а.с. 6-8).

26 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки, ОСОБА_1 працював на посаді газозварника,яка дає право на даний вид пенсії.

Згідно рішення №2 комісії по розгляду спірних питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення при Шаргородському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області від 19.01.2017 року, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по списку №2, у звязку із відсутністю необхідного стажу (12 років і 6 місяців) за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (а.с. 9-10).

Оглянутою в судовому засіданні пенсійною справою ОСОБА_1 встановлено, що позивач з 25.02.1983 року (згідно наказу №1/25 від 25.02.1983 року) по 24.03.2005 року (наказ №4-К від 24.03.2005 року працював в ПМК-5 «Вінницького облміжколгоспу». У 1985 році ОСОБА_1 освоїв професію газозварника 4 розряду (наказ №1/163 від 04.10.1985 року). У 1985 році ПМК-5 переіменовано на СПМК-67 (Спеціалізована Пересувна Механізована Колона №67) Вінницького обласного обєднання по агропромисловому будівництву «Вінницяоблагробуд» згідно наказу №78 від 28.03.1986 року як правонаступника «Облміжколгоспбуду» і відноситься до категорії підприємства з колективною формою власності. 17.11.2008 року відбулась реорганізація підприємства згідно протоколу №1 та №2 установичх зборів учасників ТОВ «Вінницька СПМК-67» від 27.11.2007 року, при цьому назву СПМК-67 змінено на ТОВ «Вінницька СПМК-67».

Як свідчить довідка, видана ТОВ «Вінницька СПМК-67» атестація робочих місць з 1992 року в СПМК-67 (Спеціалізована Пересувна Механізована Колона №67) Вінницького обласного обєднання по агропромисловому будівництву «Вінницяоблагробуд» не проводилась.

Згідно наказу ПМК-5 «Вінницького облміжколгоспбуду» від 17.09.1984 року, №1/131 ОСОБА_1 присвоєно третій кваліфікаційний розряд слюсара сантехніка.

Згідно наказу ПМК-5 «Вінницького облміжколгоспбуду» від 04.10.1985 року, №1/163а ОСОБА_1 після проходження навчання та здачі кваліфікаційних екзаменів присвоєно суміжну професію газозварника 4 розряду.

Із особистої картки №1335 вбачається, Що ОСОБА_1 працював в ПМК-5 «Вінницького облміжколгоспбуду» з 25.02.1983 року слюсарем - сантехніком, 04.10.1985 року присвоєно суміжну професію газозварника 4 розряду згідно наказу №1/163а від 04.10.1985 року; 01.11.1987 року присвоєно 4 розряд газозварника згідно наказу №108-К від 26.10.1987 року; 13.10.1992 року присвоєно кваліфікацію газозварника 5 розряду згідно наказу №561 від 13.10.1992 року; звільнений ОСОБА_1 24.03.2005 року на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ та організацій і інших джерел соціального забезпечення.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року державою Україна гарантується право громадян на отримання пенсійного забезпечення.

Згідно ст.6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року право вибору пенсії належить громадянам. Статтями 7, 81 цього ж Закону передбачено, що особи мають право звернутись до органу пенсійного забезпечення для призначення (перерахунку) пенсії в будь-який час після отримання права на неї або за місцем роботи (для працюючих осіб), або до органів пенсійного забезпечення за місцем проживання.

Згідно ст. 13 п. «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою КМ СРСР № 10 від 26.01.1991р. «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», професія газозварника дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року N 1788-XII особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно наданої копії паспорта позивача (а.с.4) вбачається, що він народився 09.01.1961 року та на дату подачі заяви про призначення пенсії мав необхідний вік для призначення пільгової пенсії - 55 років.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з Положенням «Про порядок підтвердження трудового стажу», затвердженого Постановою Держкомітета СРСР по труду і соціальних питаннях та Секретаріата ВСРПС №«369/16-52 від 12.09.1990 року - п.4 Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Згідно з п.1.1. Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях», затвердженої Постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 року №162 з наступними змінами від 19.10.1990 року №412 - трудова знижка є основним документом про трудову діяльність.

Згідно з п.п. 1 ч.2 п.4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який є чинним з 01.01.2004 року, пенсії на пільгових умовах призначаються особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року, №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Крім того, п.10 Оглядового листа Вищого адміністративного суду України від 14.08.2008 року №1406/100/13-08 «Про практику застосування законодавства з питань пенсійного забезпечення») в питаннях розгляду спорів щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах орієнтує суди виходити з того, що пунктом 18 зазначеного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника, що і підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 і ОСОБА_5 та надали копії трудових книжок про роботу в ПМК-5 «Вінницького облміжколгоспбуду» з ОСОБА_4

Згідно з п.п. 1 ч.2 п.4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який є чинним з 01.01.2004 року, пенсії на пільгових умовах призначаються особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Існуюча судова практика адміністративних судів (п.10 Оглядового листа Вищого адміністративного суду України від 14.08.2008 року №1406/100/13-08 «Про практику застосування законодавства з питань пенсійного забезпечення») в питаннях розгляду спорів щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах орієнтує суди виходити з того, що атестація робочих місць за умовами праці - це комплексна оцінка всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоров'я і працездатність працівників в процесі трудової діяльності.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року, №442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Частиною другою пункту 4 зазначеного Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Таким чином, законодавцем покладено обов'язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її непроведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

При вирішенні питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, судом відповідно до положень п.10 Оглядового листа Вищого адміністративного суду України від 14.08.2008 року враховуються покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які підтвердили зайнятість ОСОБА_1 повний робочий день на посаді газозварника, тобто на робочому місці зі шкідливими умовами праці, а також підтвердили проведення атестації вказаної професії. Той факт, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 працювали разом із ОСОБА_4 ПМК-5 «Вінницького облміжколгоспбуду» підтверджено відповідними записами в трудових книжках ОСОБА_3 та ОСОБА_5, копії яких містяться в матеріалах адміністративної справи.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, в силу приписів ч.4 ст.11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі (ч.2 ст.69 КАС України).

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем належним чином доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги щодо зарахування до спеціального стажу період роботи газозварником та призначення таким чином пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд, ґрунтуючись на підставі повно і всебічно з'ясованих обставинах в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про наявність належних та достатніх підстав для зарахування до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 період його роботи газозварником в період з 04.10.1985 року по 24.03.2005 року.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність захисту права позивача на отримання пенсії на пільгових умовах шляхом визнання дій відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах неправомірними та зобов'язання відповідача прийняти рішення стосовно призначення позивачу пенсії на пільгових умовах, з 26 жовтня 2016 року, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 11 КАС України.

На підставі вище викладеного та керуючись ст., ст.70, 71, 79, 86, 158, 160, 162, 163, 167, 255 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити в повному обсязі.

Визнати протиправним та нечинним рішення комісії по розгляду спірних питань повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсії відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення при Шаргородському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, від 19 січня 2017 року, №2 про відмову в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобовязати Шаргородське обєднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області, зарахувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцю с. Борівка Чернівецького району Вінницької області, до спеціального стажу період роботи з 04.10.1985 року по 24.03.2005 рік і призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 26 січня 2017 року дня подання заяви про призначення пенсії на пільгових умовах.

Присудити з Державного бюджету України на користь позивача 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ст.186 КАС України апеляційна скарга на постанову подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Чернівецький районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня отриманні копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Цимбалюк Л.П.