Справа № 803/201/17
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року Справа № 803/201/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання Ткачук І.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Сахарчука А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27 грудня 2016 року №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Луцькою ОДПІ була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р., за результатами якої був складений акт від 11.11.2016 року №5342/13-04/НОМЕР_1. На підставі цього акта перевірка Луцька ОДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення від 27 грудня 2016 року №, яким ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 131330,76 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 32832,69 грн.

Позивач зазначає, що підставою для висновків контролюючого органу про порушення податкового законодавства є те, що ОСОБА_3 не дотрималась підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме не включила до складу загального річного оподатковуваного доходу дохід, який отриманий як додаткове благо від ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" за прощення суми боргу, у зв'язку з цим платником податків занижено об'єкт оподаткування з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік на суму 773966,81 грн. В результаті цього занижено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік в розмірі 131330,76 грн.

ОСОБА_3 не погоджується з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, оскільки вважає, що податковий орган дійшов помилкового висновку про те, що сума пені по кредитному договору в 2014 році є доходом.

Позивач вказує на те, що 20 березня 2007 року уклала кредитний договір №014/1101/82/34463 з ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", від якого отримала кредит в розмірі 150000,00 доларів США. Однак, 27 травня 2014 року та 31 жовтня 2014 року уклала договори з банком про часткове прощення боргу за цим кредитним договором. В результаті цього відбулося прощення боргу за кредитним договором №014/1101/82/34463 від 20 березня 2007 року на загальну суму 773966,81 грн., яка складається з 245586,33 грн. основної суми боргу та 528380,48 грн. пені за порушення строків повернення заборгованості за кредитним договором.

ОСОБА_3 звертає увагу на те, що відповідно до підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 ПК України пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, нарахована банком відповідно до умов договору та анульована за його рішенням не є доходом платника податку, який підлягає оподаткуванню. У зв'язку з цим недекларування фізичною особою додаткового блага у вигляді анульованої (прощеної) кредитором суми пені не є правопорушенням, а тому відсутні підстави для притягнення такої особи до відповідальності.

На підставі наведеного позивач зазначає, що Луцькою ОДПІ під час прийняття податкового повідомлення-рішення від 27 грудня 2016 року № було безпідставно та неправомірно збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 164163,45 грн., оскільки контролюючий орган включив під час розрахунку такого грошового зобов'язання суму доходу у вигляді пені в розмірі 528380,48 грн., яка нарахована банком за порушення строків повернення заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи вищезазначене, позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 27 грудня 2016 року №.

В письмових запереченнях на адміністративний позов представник відповідача не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_3 та вважає його безпідставним на підставі наступного.

Відповідно до відомостей з центральної бази даних з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів та відомостей, наданих АТ "Райффайзен Банк Аваль" по громадянці ОСОБА_3 доходи у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, з повідомленням про вручення боржнику відповідного повідомлення про таке анулювання (прощення) боргу під підпис особисто в розмірі 773966,81 грн. У зв'язку з цим такий дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, тобто сума боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, відображається за ознакою доходу. Однак, ОСОБА_3 не відобразила відповідний дохід та добровільно не подала декларацію про отриманий дохід до Луцької ОДПІ, за що її було притягнуто до відповідальності та донараховано суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі 131330,76 грн.

Відтак, представник відповідача вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення правомірним, оскільки до загального річного оподатковуваного доходу позивача за 2014 рік підлягала включенню вся сума прощеного боргу, адже лише з 01.01.2015 року до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді саме основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, а відповідні зміни до Податкового кодексу України були внесені Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформит" від 28.12.2014 року №71-VІІІ, який не має зворотної дії в часі.

На підставі вищевикладеного представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову повністю.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав частково, а саме щодо скасування податкового повідомлення-рішення в частині донарахування сум податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та штрафних санкцій, які розраховані включаючи до середньомісячного доходу 528380,48 грн. пені, нарахованої банком за порушення строків повернення заборгованості за кредитним договором.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнав з підстав, викладених у письмовому запереченні проти позову, просив у його задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх письмовими доказами, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 20 березня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (Кредитор) та ОСОБА_3 (Позичальник) було укладено кредитний договір №014/1101/82/34463, відповідно до умов якого, зокрема, Кредитор, на положеннях та умовах цього Договору, надає Позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 150000,00 доларів США на строк по 19 березня 2017 року (а.с.13-15).

Пунктом 2.1 зазначеного договору передбачено, що кредитні гроші призначені для використання на споживчі цілі.

З матеріалів справи слідує, що АТ "Райффайзен Банк Аваль" надіслало Луцькій ОДПІ письмове повідомлення від 27.07.2016 року №4-2/1172, згідно якого ОСОБА_3 було нараховано дохід у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом, а саме за 2 квартал 2014 року в сумі 759037,59 грн. та за 4 квартал 2014 року в сумі 14929,22 грн. (а.с.30-31).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 податкову декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік про отримані вищевказані доходи до податкового органу не подавала.

У зв'язку з цим Луцька ОДПІ на підставі наказу від 24.10.2016 року №1186 провела документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, про що складено акт від 11.11.2016 року №5342/13-04/НОМЕР_1 (а.с.9-12). Перевіркою встановлено, що позивачем порушено пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, ст.179 ПК України, в результаті чого підлягає донарахуванню податок на доходи фізичних осіб за 2014 рік в сумі 131330,76 грн.

На підставі акта перевірки від 11.11.2016 року №5342/13-04/НОМЕР_1 Луцька ОДПІ прийняла податкові повідомлення-рішення від 27 грудня 2016 року № (а.с.8), яким ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання за основним платежем з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 131330,76 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 32832,69 грн. (а.с.8).

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, суд враховує наступне.

Відповідно до п.п.162.1.1 п.162.1 ст.162 ПК України, платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з п.163.1 ст.163 ПК України, об'єктом оподаткування резидента є загальний місячних (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до п.164.1 ст.164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим Кодексом.

Загальний оподатковуваний дохід є будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з пп.164.1.2 п.164.1 ст.164 ПК України, загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 ПК України.

Так, відповідно до абз. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст.165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом;

Згідно з пунктами 54.1, 54.2 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Пунктом 54.3 ст.54 ПК України передбачено, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об'єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством; дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган; дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом; результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Відповідно до п.54.5 ст.54 цього Кодексу, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

З матеріалів справи слідує, що контролюючий орган під час перевірки встановив, що згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів, громадянка ОСОБА_3 в 2 кварталі 2014 року отримала дохід як додаткове благо в сумі 759037,59 грн., в 3 кварталі 2014 року - 14929,22 грн. від АТ "Райффайзен Банк Аваль", а всього 773966,81 грн. у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням.

Враховуючи це, Луцька ОДПІ донарахувала позивачу суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі 131330,76 грн., де сума середньомісячного доходу, що оподатковується відповідно до п.167.1 ст.167 ПК України (в редакції, чинної станом на 2014 рік) за ставкою 15% становить 12180,00 грн., а тому сума податку на доходи фізичних осіб складає 1827,00 грн. (12180,00 грн.х15%=1827,00 грн.), при цьому сума середньомісячного доходу, що оподатковується за ставкою 17% становить 761786,81 грн. (773966,81 грн.-12180,00 грн.=761786,81 грн.), відтак за цією ставкою позивачу донараховано 129503,76 грн. (761786,81 грн.х17%=129503,76 грн.).

Відповідно до п.167.1 ст.167 ПК України (в редакції, чинній на момент отримання позивачем доходу) ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Згідно з пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

При цьому, відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дисидентів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентами або нерезидентами в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна. Доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; г) доходів страховиків -резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); є) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Таким чином, об'єктом оподаткування на доходи фізичних осіб є також дохід, одержаний платником податку на доходи фізичних осіб як додаткове благо.

Виходячи з приписів Податкового кодексу України визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Тобто, законодавець передбачає сплату податку у випадку саме отримання додаткового блага, яке залишилось у платника податку після списання боргу установою банку, у вигляді отриманих раніше коштів чи користування майном.

Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України (в редакції, чинній з 07.05.2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Судом встановлено, що податок на доходи фізичних осіб нарахований ОСОБА_3 за 2014 рік, однак відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Рішенням Конституційного суду України від 09.02.1999 року №1-рп/99 визначено, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Положення статті 58 Конституції України слід застосувати в даному випадку, тому що це спрямовано на поліпшення правового становища фізичної особи, оскільки основними засадами Конституції України є людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека, що визнаються найвищою цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість держави. У зв'язку з цим суд до даних правовідносин застосовує пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України, чинний з 07.05.2015 року.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_3 уклала з ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" договори від 27 травня 2014 року та від 31 жовтня 2014 року про часткове прощення боргу за кредитним договором №014/1101/82/34463 від 20 березня 2007 року.

Так, відповідно до договору від 27 травня 2014 року про часткове прощення боргу сторони домовились, що з дати укладення цього договору кредитор здійснює часткове анулювання (прощення) боргу позичальника в розмірі, що складає еквівалент 759037,59 грн. по офіційному курсу НБУ на дату погашення, в тому числі: основна сума боргу (неповернутого кредиту) - 20000,00 доларів США, що складає еквівалент 233216,42 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладення цього договору; проценти, нараховані за користування кредитом - 0,00 доларів США, що складає еквівалент 0,00 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладення цього договору; розрахована пеня за порушення строків повернення заборгованості за кредитним договором - 525821,17 грн. (а.с.16-18).

Відповідно до договору від 31 жовтня 2014 року про часткове прощення боргу сторони домовились, що з дати укладення цього договору кредитор здійснює часткове анулювання (прощення) боргу позичальника в розмірі, що складає еквівалент 14929,22 грн. по офіційному курсу НБУ на дату погашення, в тому числі: основна сума боргу (неповернутого кредиту) - 955,00 доларів США, що складає еквівалент 12369,91 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладення цього договору; проценти, нараховані за користування кредитом - 0,00 доларів США, що складає еквівалент 0,00 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладення цього договору; розрахована пеня за порушення строків повернення заборгованості за кредитним договором - 2559,31 грн. (а.с.19-21).

Отже, згідно з цими договорами ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" було прощено позивачу борг на загальну суму 773966,81 грн., з яких основна сума прощеного боргу (неповернутого кредиту) становить 245586,33 грн., а сума прощеної (анульованої) пені - 528380,48 грн.

Враховуючи пп. 165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України, суд дійшов висновку, що пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, нарахована банком відповідно до умов договору та анульована за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню, тому сума нарахованої та прощеної банком пені в розмірі 528380,48 грн. не включається до суми доходу під час нарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування.

Зазначене також узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 04.10.2016 року у справі №809/4380/15 та постанові Верховного суду України від 16.09.2015 року у справі №822/4487/14.

Відтак, Луцька ОДПІ під час донарахування ОСОБА_3 грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб зобов'язана була включити до суми отриманого доходу у вигляді додаткового блага лише основну суму прощеного боргу (неповернутого кредиту) в розмірі 245586,33 грн. У зв'язку з цим, враховуючи ставки податку, визначені в п.167.1 ст.167 ПК України (в редакції, чинній на момент отримання позивачем доходу), сума середньомісячного доходу, що оподатковується за ставкою 15% становить 12180,00 грн., а тому сума податку на доходи фізичних осіб за цією ставкою складає 1827,00 грн. (12180,00 грн.х15%=1827,00 грн.), при цьому сума середньомісячного доходу, що оподатковується за ставкою 17% становить 233406,33 грн. (245586,33 грн.-12180,00 грн.=233406,33 грн.), відтак за цією ставкою сума податку на доходи фізичних осіб складає 39679,08 грн. (233406,33 грн.х17%=39679,08 грн.). Отже, сума податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає нарахуванню ОСОБА_3 має становити 41506,08 грн. (1827,00 грн.+39679,08 грн.=41506,08.грн.).

Крім того, відповідно до абзацу 2 пункту 123.1 статті 123 ПК у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. Відтак, сума штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих позивачу має становити 10376,52 грн. (41506,08 грн.х25%=10376,52 грн.).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що Луцька ОДПІ протиправно збільшила ОСОБА_3 суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 89824,68 грн. (131330,76 грн.-41506,08 грн.=89824,68 грн.) та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 22456,17 грн. (32832,69 грн.-10376,52 грн.=22456,17 грн.). У зв'язку з цим суд адміністративний позов задовольняє частково та скасовує податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 27 грудня 2016 року № на загальну суму донарахованих ОСОБА_3 грошових зобов'язань в розмірі 112280,85 грн. (89824,68 грн.+22456,17 грн.=112280,85 грн.).

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як слідує з матеріалів справи, позивач відповідно до квитанцій №0.0.711915472.1 від 21.02.2017 року сплатила судовий збір у розмірі 1642,00 грн. (а.с.2).

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково, тому судовий збір в розмірі 1123,13 грн. слід присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Луцької ОДПІ.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 27 грудня 2016 року № в частині збільшення ОСОБА_3 суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 89824,68 грн. (вісімдесят дев'ять тисяч вісімсот двадцять чотири гривні 68 коп.) та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 22456,17 грн. (двадцять дві тисячі чотириста п'ятдесят шість гривень 17 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити

Присудити на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області судовий збір у розмірі 1123,13 грн. (одна тисяча сто двадцять три гривні 13 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 10 березня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Д. Ковальчук