Справа № 161/10215/16-а,2-а/161/559/16
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року Справа № 876/1284/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Носа С.П., Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови по справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС України, про визнання незаконною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №1343/20505/2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що суб'єкт владних повноважень, рішення якого оскаржується, склав протокол про порушення митних правил від 17 червня 2016 року, в якому зазначив про порушення позивачем строків транзитних перевезень відповідно до ст. 95 МК України. Кваліфікуючою ознакою даного адміністративного правопорушення є приналежність транспортного засобу, що перевищив строк перебування в режимі транзиту, до транспортних засобів комерційного призначення. З системного аналізу норм МК України, позивач робить висновок про те, що транспортний засіб, що був інструментом адміністративного правопорушення не може бути кваліфікованим, як транспортний засіб комерційного призначення.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2016 року позов задоволено. Суд виходив з того, що 19 березня 2016 року у зоні митного контролю міжнародного автомобільного пункту пропуску «Устилуг-Зосін», митного поста «Устилуг» Волинської митниці ДФС на митну територію України по смузі руху «Зелений коридор» заїхав легковий автомобіль KIA CEED під керуванням ОСОБА_1 в режимі транзит.

Якщо позивача ввозив т.з. особистого користування в режимі «Транзит», то мав письмово задекларувати в порядку, передбаченому для громадян, та внести на рахунок органу доходів і зборів грошову заставу в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезені таких т.з. на митну територію України. Подібного, стороною відповідача не доведено, а тому позивач перетнув кордон в звичному режимі, а не в режимі «Транзит».

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Покликання маються на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги продовження ч. 1 ст. 381 МК України, а саме: зазначені вимоги не поширюються на т.з., постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Є хибною позиція суду, що позивач на т.з. особистого користування перетнув митний кордон без застосування заходів гарантування, як це передбачено ч. 2 ст. 380 МК України, позаяк пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу.

Відповідно позивач є громадянином України, та немає можливості ввезти на територію України т.з. особистого користування зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, відповідно до ч.2 ст. 380 МК України, бо згідно даної статті ввезення дозволяється громадянам - нерезидентам.

Поняття «товар», який застосовується в ст. 90, 470 МК України включає в себе транспортний засіб особистого користування, що вказує на правомірність винесеної постанови відповідачем.

Позивачем подано заперечення на апеляційну скаргу, яке відповідає висновкам викладеним у судовому рішенні.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вбачає її аргументованою.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставина справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про порушення митних правил №1343/20505/2016 від 17 червня 2016 року, складеного старшим державним інспектором митного поста «Устилуг» Волинської митниці ДФС Демчук Л.М., під час проведення перевірки інформації в програмно-інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЕАІС ДФС, було встановлено, що 19 березня 2016 року о 08 год. 42 хв. громадянин України ОСОБА_1 по смузі руху «зелений коридор» ввіз на митну територію України через пункт пропуску «Устилуг» Волинської митниці ДФС автомобіль «KIA CEED» р/н НОМЕР_1 vin-код НОМЕР_2 в режимі транзит. Станом на 17 червня 2016 року ОСОБА_1 не вивіз за митний кордон України вказаний автомобіль, а тому перевищив встановлений ст. 95 МК України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до органів ДФС більше, ніж на 10 діб.

Відповідно до постанови в справі про порушення митних правил №1343/20505/2016 від 13 липня 2016 року, яка постановлена начальником Волинської митниці ДФС - начальник управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_3, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст. 470 Митного кодексу України та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 500 (п'ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8 500 гривень.

Відповідно до статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також, здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Пункт 59 статті 4 МК України встановлено, що транспортні засоби комерційного призначення - будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Пунктом 60 статті 4 МК України передбачено, що транспортні засоби особистого користування - це наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тон), 8711 згідно з УКТЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Аналогічні приписи містить у собі і стаття 1 Додатку «С» до Конвенції про тимчасове ввезення (Стамбул, 1990р.).

Пунктом 1 частини першої статті 95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Частиною третьою статті 470 МК України передбачено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів».

Відповідно до частини першої статті 105 МК України у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами помішуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках В.1 - В.9, С, до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками.

Частиною першою статті 189 МК України передбачено, що транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Тимчасово ввезені на митну територію України транспортні засоби комерційного призначення підлягають вивезенню без внесення в їх конструкцію будь-яких змін (без урахування природного зношення, витрати пально-мастильних матеріалів та необхідного ремонту). Тимчасове ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України допускається за умови, що транспортні засоби не використовуватимуться для внутрішніх перевезень митній території України.

При цьому, статтею 1 Конвенції та пунктом 35 статті 4 МК України встановлено, що поняття «особа» у вказаних нормативних актах означає як юридичну, так і фізичну особу. У зв'язку з цим, особисте користування (приватне використання) не обмежується виключно інтересами фізичної особи, а може здійснюватися і в інтересах юридичних осіб.

З огляду на викладене вище, згідно із положеннями Митного кодексу України та Конвенції транспортні засоби, які тимчасово ввозяться на митну територій України громадянами-резидентами в службових цілях, а не для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів через митний кордон України, не відносяться до транспортних засобів комерційного призначення.

Крім того, відповідно до частини другої статті 366 МК України канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню, а згідно вимог частини другої статті 380 та частини першої статті 381 МК України, транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться громадянами - нерезидентами або ввозяться громадянами з метою транзиту на митну територію України, не підлягають письмовому декларуванню.

Відповідно до Глави 1 статті 1 Додатку А Стамбульської Конвенції про тимчасове ввезення «Документ на тимчасове ввезення» означає міжнародний митний документ, що приймається як митна декларація і дозволяє ідентифікувати товари (у тому числі транспортні засоби) та містить міжнародну чинну гарантію на покриття ввізного мита і податків.

Отже, тимчасове ввезення громадянами України транспортних засобів можливе з застосуванням міжнародного митного документа (книжка А.Т.А., або книжка С.Р.Б.), що містить чинну міжнародну гарантію сплати митних платежів або надання фінансової гарантії, передбаченому розділом X Митного кодексу України.

Пунктом 1 розділу II «Особливості виконання митних формальностей відповідно до митного режиму тимчасового ввезення Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року № 657, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 жовтня 2012 р. за № 1669/21981 передбачено, що для митного оформлення товарів, що тимчасово ввозяться на митну територію України, митному органу подаються Митна декларація, книжка А.Т.А. або інший документ, передбачений законодавством України з питань державної митної справи.

Як встановлено з матеріалів справи, жодних документів, які підтверджували б комерційне використання автомобіля «KIA CEED» р/н НОМЕР_1 vin-код НОМЕР_2, а саме платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів, позивачем не було надано.

Таким чином, ввезений позивачем транспортний засіб є транспортним засобом особистого користування та відповідає всім вимогам такого, наведеним вище. При цьому, питання ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування з метою транзиту через митну територію України врегульовано статтею 381 МК України.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198 п.3 ч.1, 202, 205, 207, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну Волинської митниці Державної фіскальної служби України задоволити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2016 року по справі № 161/10215/16-а скасувати, та прийняти нове рішення яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови по справі про порушення митних правил - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

судді С.П. Нос

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 13.03.2017 року.