Справа № 816/2360/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/2360/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відділу Держгеокадастру у Першотравневому районі про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділу Держгеокадастру у Першотравневому районі про визнання протиправним та скасування висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 03 листопада 2016 року № 10/82-16, зобов'язання погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території с. Пришиб, по вул. Бахарєва, Пришибської сільської ради, Кременчуцького району Полтавської області, шляхом надання позитивного висновку (редакція позовних вимог від 28 січня 2017 року).

В обґрунтування позовних вимог посилався на протиправність відмови гр. ОСОБА_2 у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території с. Пришиб, по вул. Бахарєва, Пришибської сільської ради, Кременчуцького району Полтавської області. Вказує на те, що ним робота з розробки зазначеного проекту землеустрою виконана належним чином, до проекту долучено усі передбачені чинним земельним законодавством документи, з огляду на що вважає викладені у висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 03 листопада 2016 року № 10/82-16 зауваження безпідставними, а сам висновок - протиправним.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому підтримав позовні вимоги.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки суду не повідомив. У письмових запереченнях проти позову вказував на безпідставність позовних вимог у зв'язку із чим просив адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Згідно з частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За приписами частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження у порядку частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України без фіксації за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 01 жовтня 2013 року, рнок НОМЕР_1. Основним видом економічної діяльності позивача є діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах (а.с. 50).

03 січня 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 отримав кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника № 000617 (а.с. 51). 17 серпня 2016 року позивачу видано кваліфікаційний сертифікат інженера-геодезиста № 010493 (а.с. 53).

Судом встановлено, що 19 вересня 2016 року між позивачем та гр. ОСОБА_2 укладено договір про виконання робіт щодо розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території с. Пришиб, по вул. Бахарєва, Пришибської сільської ради, Кременчуцького району Полтавської області.

22 вересня 2016 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 направлено на адресу відділу Держгеокадастру у Кременчуцькому районі Полтавської області розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території с. Пришиб, по вул. Бахарєва, Пришибської сільської ради, Кременчуцького району Полтавської області з проханням щодо його погодження.

За наслідками розгляду вказаного проекту відділом Держгеокадастру у Кременчуцькому районі Полтавської області складено ОСОБА_3 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 29 вересня 2016 року № 205/41-16, яким вказано на наявність у поданому на затвердження документі низки недоліків та відмовлено у його погоджені та надано строк для усунення вказаних недоліків (а.с. 46).

28 жовтня 2016 року після виправлення визначених у ОСОБА_3 від 29 вересня 2016 року № 205/41-16 недоліків позивачем на адресу відділу Держгеокадастру у Кременчуцькому районі Полтавської області повторно направлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території с. Пришиб, по вул. Бахарєва, Пришибської сільської ради, Кременчуцького району Полтавської області з метою його погодження.

03 листопада 2016 року відповідач ОСОБА_3 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 10/82-16 відмовив у погоджені проекту землеустрою гр. ОСОБА_2, вказавши на наявність інших недоліків поданої на затвердження документації (а.с. 9).

Не погоджуючись з правомірністю дій відповідача щодо відмови у погоджені проекту землеустрою гр. ОСОБА_2 щодо відведення земельної ділянки та вважаючи ОСОБА_3 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 10/82-16 протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 186-1 Земельного кодексу України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

За приписами частини п'ятої статті 186-1 Земельного кодексу України територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Відповідно до вимог частини восьмої статті 186-1 Земельного кодексу України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений). Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки. Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2016 року № 580 "Деякі питання реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" затверджено Тимчасовий порядок взаємодії між територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру на період реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру під час погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки (далі за текстом - Тимчасовий порядок).

Пунктом 8 Тимчасового порядку передбачено, що розгляд та погодження або відмова у погодженні проектів землеустрою здійснюються працівниками територіальних органів Держгеокадастру, які вибрані за принципом випадковості системою електронного документообігу Держгеокадастру.

Розгляд та погодження або відмова у погодженні проектів землеустрою здійснюються експертами державної експертизи у порядку черговості їх надходження відповідно до вимог, установлених статтею 186-1 Земельного кодексу України /пункт 13 Тимчасового порядку/.

Відтак, під час розгляду повторно поданого на затвердження проекту землеустрою гр. ОСОБА_2 щодо відведення земельної ділянки, відділом Держгеокадастру у Першотравневому районі Донецької області визначено інші недоліки, ніж ті, що вказані у первинному ОСОБА_3 про відмову гр. ОСОБА_2 у затвердженні її проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 29 вересня 2016 року № 205/41-16.

При цьому суд звертає увагу, що приписами частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтерес.

Згідно вимог частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд наголошує, що захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Об'єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Для розкриття цих категорій необхідно звернути увагу на Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 (справа № 1-10/2004). Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

З урахуванням наведених вище міркувань Конституційний Суд України вирішив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або охоронюваний законом інтерес якої порушені такою діяльністю.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, в адміністративного суду відсутні підстави для задоволення позову.

В той же час, суд звертає увагу на наступне.

Між позивачем та гр. ОСОБА_2 існують договірні правовідносини, за змістом яких фізична особа-підприємець ОСОБА_1 за дорученням замовника виконує роботи розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав взяті на себе зобов'язання за договором шляхом розробки проекту землеустрою та передачі його до органу Держгеокадастру на затвердження.

Відтак, складений відповідачем висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 03 листопада 2016 року № 10/82-16, яким фактично відмовлено гр. ОСОБА_4 у затвердженні її проекту землеустрою, жодним чином не порушує охоронюваних законом прав та інтересів позивача, оскільки стосується правовідносин, що склались між гр. ОСОБА_4 та органом Держгеокадастру в процесі розгляду суб'єктом владних повноважень питання про можливість затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зазначеній фізичній особі.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем при зверненні до суду з цим позовом не обґрунтовано у чому саме полягає порушення його прав та законних інтересів.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відділу Держгеокадастру у Першотравневому районі про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Суддя І.Г. Ясиновський