Справа № 820/8681/15
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 р.Справа № 820/8681/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Шевцової Н.В. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2017р. по справі № 820/8681/15

за позовом Фам ОСОБА_4 Ієн

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

про скасування висновку та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Фам ОСОБА_4 Ієн (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (надалі по тексту відповідач) в якому, з урахуванням уточнень, просив суд:

- скасувати висновок (рішення) Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 31.12.2014 року про результати перевірки матеріалів, щодо правомірності документування посвідкою на постійне проживання в Україні громадянки ОСОБА_5 Фам ОСОБА_4 Ієн ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язати ГУ ДМС України в Харківській області поновити громадянки ОСОБА_5 Фам ОСОБА_4 Ієн ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідку на постійне проживання в Україні.

28.08.2015 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за вищевказаним адміністративним позовом.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 позовні вимоги задоволено частково.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016 - постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 - скасовано, прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.10.2016 - постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2017 року адміністративний позов Фам ОСОБА_4 Ієн до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування висновку та зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково.

Скасовано висновок (рішення) Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 31.12.2014 про результати перевірки матеріалів щодо правомірності документування посвідкою на постійне проживання в Україні громадянки ОСОБА_5 Фам ОСОБА_4 Ієн ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2017 року в частині задоволення позову та прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить постанову суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу-без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Фам ОСОБА_4 Ієн є громадянкою ОСОБА_6 Республіки ОСОБА_5, 07 червня 2005 року та рішенням відділу ГІРФО УМВС України в Харківській області на підставі п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про імміграцію" (дружина іммігранта) їй надано дозвіл на імміграцію в Україну та 04 січня 2005 року документовано посвідкою на постійне проживання серії ХР № 12276, терміном дії - безстроково.

Позивач звернувся до Головного управління ДМС у Харківській області, з письмовою заявою від 26.02.2014 про обмін посвідки на постійне місце проживання в Україні серії ХР 12276 від 04.01.2005 року у зв'язку з її непридатністю для користування, але відповідач обмін бланку посвідки не здійснив.

Вказана обставина послугувала зверненню позивача за захистом своїх прав у судовому порядку.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2014 року по справі № 820/4581/14 визнано, що ГУ ДМС України в Харківській області безпідставно було відмовлено в здійснені позивачеві обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні та зобов'язано ГУ ДМС України в Харківській області здійснити Фам ОСОБА_4 Ієн обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні ХР 12272 від 04.01.2005 року.

На виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2014 року, ГУ ДМС України в Харківській області 28.04.2014 року здійснено Фам ОСОБА_4 Ієн обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні.

В подальшому, 05.08.2015 року Фам ОСОБА_4 Ієн звернулась до ГУ ДМС України в Харківській області з заявою щодо підтвердження громадянства України її дитини Ву Чінь Зуі 15.04.2005 року, яка згідно свідоцтва про народження 1-Вл № 004046 народилась в Україні.

Позивачу було повідомлено в усній формі, що рішенням ГУ ДМС в Харківській області її посвідка на постійне проживання в Україні ІН 053426 від 28.04.2014 року скасована, висновку (рішення) ГУ ДМС України в Харківській області чи письмової відповіді позивачу не надано.

На виконання вимог ухвали ВАС України від 18.10.2016, Харківським окружним адміністративним судом ухвалою від 19.12.2016 було витребувано у Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, належним чином завірену копію рішення про скасування посвідки на постійне проживання в Україні громадянину ОСОБА_5 Фам ОСОБА_4 Ієн ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачем, на виконання вказаної ухвали було надано відповідь про затвердження 31.12.2014 висновку ГУ ДМС України в Харківській області про результати перевірки матеріалів щодо правомірності документування посвідкою на постійне місце проживання в Україні громадянки ОСОБА_6 Республіки ОСОБА_5 Фам ОСОБА_4 Ієн, яким фактично було прийнято відповідне рішення з цього приводу.

Відповідачем повідомлено, що іншого рішення у вигляді окремого документу відносно позивача не приймалось.

Задовольняючи позов в частині скасування висновку (рішення) Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 31.12.2014 про результати перевірки матеріалів щодо правомірності документування посвідкою на постійне проживання в Україні громадянки ОСОБА_5 Фам ОСОБА_4 Ієн ІНФОРМАЦІЯ_1, суд першої інстанції виходив з його протиправності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено, що іноземці та особи без громадянства можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або прибути для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території.

Іноземці та особи без громадянства, які іммігрували на постійне проживання або прибули для тимчасового працевлаштування, отримують посвідки відповідно на постійне або тимчасове проживання.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначаються Законом України № 2491-ІІІ від 07 червня 2001 року "Про імміграцію" ( надалі - Закон № 2491-ІІІ).

Відповідно до абз. 1 та 4 частини 1 статті 1 Закону № 2491-ІІІ імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

Дозвіл на імміграцію - рішення спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції та підпорядкованих йому органів, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Статтею 6 Закону № 2491-ІІІ визначено повноваження спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції і підпорядкованих йому органів.

Так, за приписами п. 2,3 частини 1 вказаної статті, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції: організовує роботу з перевірки правильності оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутності підстав для відмови у його наданні; організовує роботу з прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видання копій цих рішень особам, яких вони стосуються.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про імміграцію", у редакції, що діяла на час видачі позивачу посвідки на постійне проживання в Україні, дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції.

Згідно до п. 6 ч. 2 ст. 4 зазначеного Закону, квота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів: батьки, чоловік (дружина) іммігранта та його неповнолітні діти.

В ході розгляду справи встановлено, що позивачу, на підставі пункту 6 частини 2 статті 4 Закону України «Про імміграцію» (дружина іммігранта), рішенням відділу ГІРФО УМВС України в Харківській області від 04.01.2005 року надано дозвіл на імміграцію в Україну та документовано її посвідкою на постійне проживання в Україні серії ХР № 12276.

Оскаржуваним рішенням скасовано рішення відділу ГІРФО УМВС України в Харківській області від 04.01.2005 року про надання дозволу на імміграцію в Україну позивачу, посвідки на постійне проживання в Україні серії ХР № 12276, ІН №053426 видані позивачу визнано неправомірно виданими та вирішено вилучити.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, підставою для його прийняття стало те, що посвідка на постійне проживання України чоловіка позивача громадянина СРВ ОСОБА_7 Бао, ІНФОРМАЦІЯ_2, за наявності якої позивачу надано дозвіл на імміграцію в Україну, була видана з порушенням ЗУ "Про імміграцію" та 16.01.2014 року керівництвом УДМС України в Київській області прийнято рішення про скасування посвідки на постійне проживання в Україні громадянина СРВ ОСОБА_7 Бао.

Оскаржуване рішення прийнято на підставі п. 6 ст. 12 ЗУ «Про імміграцію».

Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про імміграцію", у редакції, що діяла на час прийняття рішення відповідачем про скасування дозволу, дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Таким чином, ЗУ "Про імміграцію" встановлений вичерпний перелік підстав для скасування дозволу на імміграцію в Україну.

При цьому, оскаржуване рішення не містить посилань на інший Закон України, який містить інші випадки скасування дозволу на імміграцію.

Представником відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтверджено, що оскаржуване рішення прийнято на підставі п. 6 ст. 12 ЗУ «Про імміграцію», проте не зазначено, які інші випадки, передбачені законами України, стали підставою для скасування дозволу на імміграцію позивачу та вилучення посвідок на постійне проживання в Україні.

Така підстава для скасування дозволу на імміграцію як скасування посвідки на постійне проживання одного з подружжя не передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним оскаржуваного рішення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що висновок (рішення) Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 31.12.2014 року прийнято всупереч вимогам законодавства, а тому такий висновок (рішення) підлягає скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2017р. по справі № 820/8681/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_8
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_9 ОСОБА_10
Повний текст ухвали виготовлений 06.03.2017 р.