Справа № 813/596/17
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

з питань строку звернення до адміністративного суду

09 березня 2017 року № 813/596/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Харів М.Ю.,

за участю:

представник позивача ОСОБА_1,

представники відповідачів не прибули

розглянувши у судовому засіданні клопотання позивача про визнання поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, атестаційної комісії № 20 Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі, виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

встановив:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, атестаційної комісії № 20 Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просить суд:

" - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Національної поліції у Львівській області про включення ОСОБА_2 в список поліцейських, які підлягають атестуванню, з підстав передбачених Законом України "Про Національну поліцію";

- визнати протиправними та скасувати результати атестування ОСОБА_2 у формі рішення (висновку) атестаційної комісії № 20 ГУНП у Львівській області від 26.09.2016, оформлене протоколом серії ОП № 15.00036809.0090781 від 26.09.2016 та висновком атестаційної комісії від 26.09.2016, якими ОСОБА_2 визнано таким, що займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, з підстав зазначених у протоколі та висновку від 26.09.2016;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 25.10.2016 № 314 о/с в частині звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" сержанта поліції ОСОБА_2, - поліцейського-водія Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області;

- поновити сержанта поліції ОСОБА_2 на посаді поліцейського-водія Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 25.10.2016, зарахувавши час вимушеного прогулу до вислуги років;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) за час вимушеного прогулу з дня звільнення, а саме з 25.10.2016, всі види грошового забезпечення (в тому числі премію), які були йому визначені на день звільнення, а саме станом на 25.10.2016;

- звернути до негайного виконання постанову суду в частині поновлення сержанта поліції ОСОБА_2 на службі в Національній поліції України на посаді поліцейського-водія Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 25.10.2016, та в частині зобов'язання Головного управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) за час вимушеного прогулу всіх видів грошового забезпечення (в тому числі премії), які були йому визначені на день звільнення, а саме станом на 25.10.2016, у межах суми стягнення за один місяць."

Позивач подав до суду заяву від 10.02.2017 вх. № 3078, у якій просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Національної поліції у Львівській області про включення ОСОБА_2 в список поліцейських, які підлягають атестуванню, з підстав передбачених Законом України "Про Національну поліцію"; визнання протиправними та скасування результатів атестування ОСОБА_2 у формі рішення (висновку) атестаційної комісії № 20 ГУНП у Львівській області від 26.09.2016, оформлене протоколом серії ОП № 15.00036809.0090781 від 26.09.2016 та висновком атестаційної комісії від 26.09.2016, якими ОСОБА_2 визнано таким, що займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, з підстав зазначених у протоколі та висновку від 26.09.2016; визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 25.10.2016 № 314 о/с в частині звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" сержанта поліції ОСОБА_2, - поліцейського-водія Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

У судовому засіданні представник позивача заявлене клопотання підтримав. Зазначає, що позивач дійсно пропустив місячний строк встановлений ч. 3 ст. 99 КАС України, проте причини пропуску є поважними, оскільки позивач здійснював догляд за малолітнім сином, враховуючи те, що дружина перебувала на останньому місяці вагітності, а в подальшому в пологовому будинку з новонародженою донькою. Крім того, зазначає, що він здійснював догляд за важкохворою матір'ю.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області, в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача атестаційної комісії № 20 Головного управління Національної поліції у Львівській області в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Згідно з ст. 8 КАС України, адміністративний суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, як свідчить позиція Європейського Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Отже, суд враховує практику Європейського Суду, спрямовану на ефективний доступ особи до суду для захисту її порушеного права та дійшов висновку про те, що необхідно визнати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України в разі визнання причин пропуску строків звернення до адміністративного суду поважними, судом виноситься про це відповідна ухвала.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 158-160, 165, 167 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Клопотання представника позивача задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після постановлення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя Кедик М.В.

Ухвала у повному обсязі складена 13.03.2017.