Справа № 816/2001/16
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 р. Справа № 816/2001/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2016р. по справі № 816/2001/16

за позовом Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИЛА:

Лубенська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області (далі по тексту - позивач, Лубенська ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач, ФОП ОСОБА_1В.), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість в сумі 69 573, 76 грн., в тому числі: 64 789, 96 грн. по податку на доходи фізичних осіб (р/р 0011, код платежу 11010500, одержувач - УК у Лубенському районі/м. Лубни, МФО 831019) та 4 783,80 грн. по військовому збору (р/р 0011, код платежу 11011000, одержувач - УК у Лубенському районі/м. Лубни, МФО 831019).

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2016 року по справі № 816/2001/16 у задоволенні адміністративного позову Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2016 року по справі № 816/2001/16 та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зокрема, посилається на порушення судом першої інстанції приписів п.п. 59.5 ст. 59, п.п. 102.1, 102.2, 102.4 статті 102 Податкового кодексу України, що призвело до неправильного вирішення справи, а також на доводи та обставини викладені в апеляційній скарзі.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) зареєстрований у встановленому законом порядку як фізична особа-підприємець, про що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань зроблено запис 16.09.1992 року (а.с.6). та перебуває на податковому обліку в Лубенській ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області з 08.08.1996 (а.с.8).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 має податковий борг, що виник внаслідок своєчасно не сплачених грошових зобов'язань самостійно визначених по уточненій податковій декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік № 927661900 від 31.03.2016 року (а.с.13-14).

У зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок у попередніх звітних періодах відповідачем розраховано:

- податок на доходи фізичних осіб в розмірі 64 789,96 грн., з них 60 269,73 грн. - основний платіж, 1808, 09 грн. - сума штрафу та 2 712, 14 грн. сума пені;

- військовий збір в розмірі 4 908, 37 грн., з них 4 565,91 грн. - основний платіж, 136,98 грн. - штраф та 205,48 - сума пені.

Оскільки податкова заборгованість з податку на доходи фізичних осіб та військового збору до Державного бюджету відповідачем самостійно не була перерахована, що підтверджується розрахунком податкового боргу станом на 19.10.2016 року (а.с. 9-10), що за правилами ст.70 КАС України є належним та допустимим доказом невиконаного податкового обов'язку з боку відповідача, Лубенська ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області звернулась до суду з даним позовом про стягнення вказаної суми в примусовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на заявлену суму податкового боргу позивачем податкова вимога не направлялась, відтак у податкового органу не виникло права на звернення до суду про стягнення відповідної суми.

Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків оскарженню не підлягає.

Отже, грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, не підлягає оскарженню, вважається узгодженим з моменту подання платником податків такої декларації та має бути самостійно сплачено протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Кодексом для подання вказаної податкової декларації.

Відповідно до пп.14.1.175. п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання, набуває статусу податкового боргу.

Пунктом 129.1.1. ст. 129 Податкового кодексу України передбачено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Крім того, за приписами п. 126.1. ст.126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Наявність податкового боргу у ФОП ОСОБА_1 підтверджується відомостями облікової картки платника податків, копії якої наявні в матеріалах справи (а.с.11-12, 18-20)

Доказів сплати податкового боргу відповідачем суду не надано.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

На виконання вищезазначених положень 17.09.2013 року Лубенською ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області сформовано та направлено на адресу відповідача податкову вимогу на суму 3923,59 грн., яку отримано відповідачем 19.09.2013 року, що підтверджується підписом відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.17).

Згідно витягу з інтегрованої картки ФОП ОСОБА_1, податкова вимога була винесена на суму податкового боргу по єдиному податку з фізичних осіб в розмірі 3 923,59 грн., який виник 28.08.2013 року (а.с.18-20).

Доказів оскарження вказаної вимоги сторонами не надано, а судом не встановлено.

Вказана вимога не скасована, є чинною та підлягає виконанню.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Колегія суддів зауважує, що з дати направлення податкової вимоги сума заборгованості змінювалась, але не переривалась, у звязку з чим відповідно до положень п. 59.5 ст. 59 ПК України відсутні підстави для направлення податкової вимоги відповідачу.

Таким чином, Лубенською ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області, як органом, який здійснює контроль за правильністю та своєчасністю сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), вживалися заходи з погашення податкового боргу у встановленому законом порядку, однак, вони не призвели до погашення боргу ФОП ОСОБА_1.

Згідно п. 20.1.34 ст. 20 Податкового Кодексу України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до п. 2 ст. 87 Податкового кодексу України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно з п. 95.1. ст. 95 ПК України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п.95.2 ст. 95 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Лубенською ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області до матеріалів справи надано довідку, зі змісту якої судом встановлено, що відповідачем відкрито розрахункові рахунки в установах банків (а.с. 16).

Таким чином, оскільки відповідачем станом на дату розгляду та вирішення справи податковий борг з податку на доходи фізичних осіб та військового збору у загальному розмірі 69573,76 грн. не сплачено, що підтверджується відомостями картки особового рахунку, та прийнявши до уваги заходи, які вживалися Лубенською ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області щодо погашення податкового боргу (направлення податкової вимоги), колегія суддів приходить до про те, що дана заборгованість підлягає стягненню в примусовому порядку.

Колегія суддів вважає хибними посилання суду першої інстанції на положення пункту 102.4 статті 102 Податкового кодексу України, оскільки в силу положень ст. 102, п.95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, для звернення до суду з даним позовом податковий орган має право протягом 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, однак не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) платнику податкової вимоги.

Колегія суддів зауважує, що сума заборгованості є безперервною, а заявлена до стягнення сума податкового боргу виникла 31.03.2016 року, відтак строк позовної давності не сплинув.

З огляду на викладене, позовні вимоги Лубенської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості в сумі 69 573, 76 грн. підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2016 року по справі № 816/2001/16, не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вона ухвалена при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п.3 ч. ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції, внаслідок допущених порушень підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області задовольнити.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2016р. по справі № 816/2001/16 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість в сумі 69 573, 76 грн., в тому числі: 64 789, 96 грн. по податку на доходи фізичних осіб (р/р 0011, код платежу 11010500, одержувач - УК у Лубенському районі/м. Лубни, МФО 831019) та 4 783,80 грн. по військовому збору (р/р 0011, код платежу 11011000, одержувач - УК у Лубенському районі/м. Лубни, МФО 831019).

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови виготовлений 07.03.2017 р.