Справа № 826/10738/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 лютого 2017 року № 826/10738/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк», третя особа: ПАТ «Радикал Банк», про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд), з урахуванням усунення виявлених недоліків, надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» (далі - відповідач, уповноважена особа Фонду) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання позивачу запитуваних ним відомостей про суму відсотків, нарахованих йому за всіма будь-коли розміщеними ним в ПАТ «Радикал Банк» банківськими вкладами, з вказівкою на номери і дати договорів, із розбивкою по періодам нарахування; зобов'язання відповідача надати позивачу запитувані ним відомості.

В обґрунтування позову зазначено, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідачем протиправно не вчиняються дії щодо надання позивачу запитуваної ним інформації.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі №826/10738/16 (далі - справа), яку призначено до розгляду у судовому засіданні, та, згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено ПАТ «Радикал Банк» (також далі - третя особа).

Під час переходу до розгляду справи по суті представник позивача підтримала позов та просила задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому та наданих на його обґрунтування доказах, а представник відповідача та третьої особи заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування. Представник відповідача та третьої особи зазначив, що запитувана позивачем інформація йому не надана, оскільки у банку, на час звернення позивача та його представника, була відсутня достатня кількість первинної документації для виконання запиту позивача. Останнього повідомлено, що запитувані ним відомості будуть надані як тільки відповідна документація буде знаходитися у розпорядженні банку.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, а також відсутність заперечень з боку представників осіб, які беруть участь у справі, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши у порядку письмового провадження належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як з'ясовано у ході судового розгляду справи та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, 23 грудня 2015 року позивач звернувся до ПАТ «Радикал Банк» (також далі - Банк) із вимогою надати інформацію про суму відсотків, нарахованих за всіма будь-коли розміщеними у Банку банківськими вкладами, з вказівкою на номери і дати договорів та розбивкою по періодам нарахування.

Розглянувши запит позивача, Банк надав відповідь про те, що він тимчасово позбавлений первинних документів і не може надати позивачу запитувані відомості внаслідок вилучення документів у процесі обшуку 15 липня 2015 року.

Повторно 01 квітня 2016 року до ПАТ «Радикал Банк» із запитом від імені позивача звернувся адвокат Бардіна Олена Олександрівна.

06 квітня 2016 року Банк надав відповідь на адвокатський запит, що не може задовольнити його через відсутність документів, які саме і підтверджують наявність зобов'язань Банку перед позивачем.

В подальшому, а саме 13 квітня 2016 року адвокат позивача звернувся до Головного Управління Національної поліції в місті Києві з адвокатським запитом, яким просив повідомити які саме документи щодо позивача були вилучені у процесі обшуку 15 липня 2015 року.

Листом від 18 квітня 2016 року №7454/125/23/5-16 Головне управління Національної поліції в місті Києві надало відповідь, що документи, які стосуються позивача, повернуто Банку 15 вересня 2015 року.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду із позовом про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання запитуваних позивачем відомостей та зобов'язання відповідача вчинити дії, а саме надати позивачу запитувані ним відомості.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з постановою Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», банки мають забезпечити формування первинних документів (паперових і електронних), що були підставою для відображення операцій в обліку та звітності.

Первинним документом є документ, який містить відомості про операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п. 2.12 розділу 2 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року №174, банк (філія, відділення) після закінчення касового обслуговування клієнтів підраховує суми за касовими документами, за якими проведені касові операції, і звіряє їх та залишок готівки в операційній касі з даними бухгалтерського обліку.

Касовий документ - це документ, який оформляється для здійснення касової операції.

Отже, касовий документ при здійсненні касових операцій є документом первинного обліку. Інформація, що вноситься до операційної системи банку, має відповідати первинним документам, і щодо відображення суми, реквізитів платежу, прізвища платника завжди є прохідною. А тому, не маючи оригіналу договору банківського вкладу, всіх можливих додатків до нього, касових документів, що підтверджують факт отримання вкладу установою банку і можливе його повне або часткове повернення позивачу, відповідач не мав можливості переконатися, що сума вкладів, інформацію про яку вимагає позивач, дійсно є тотожною сумі операції (транзакції) позивача, щодо якої встановлено ознаки нікчемності.

Як вбачається зі змісту листа Головного управління Національної поліції в місті Києві, справу позивача разом із оригіналами договору строкового банківського вкладу від 03 квітня 2014 року №1-14057 та заявою про самозайнятість осіб від 03 квітня 2014 року надано на відповідальне зберігання працівникам Банку, про що складено відповідний протокол та акт прийому-передачі документів.

Викладене підтверджується доданою відповідачем до письмових заперечень проти позову копією акту прийому-передачі документів від 15 вересня 2015 року, а саме про повернення частини документів, які були вилучені під час обшуку 15 квітня 2015 року у приміщенні Банку, розташованого у Київській області, с. Петропалівська Борщагівка, вул. Леніна, 2в, у межах кримінального провадження №0000621, яке 18 липня 2015 року зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Зі змісту акту вбачається, що 15 вересня 2015 року Банку повернуто договір стокового банківського вкладу №1-14057 та заяву про самозайнятість осіб від 03 квітня 2014 року. При цьому, в акті відсутні будь-які посилання на касові (платіжні) документи, що підтверджують рух коштів по рахунках позивача.

Отже, твердження позивача про отримання Банком первинних документів від правоохоронних органів 15 вересня 2015 року не підтверджуються, а навпаки спростовуються наданими відповідачем суду доказами.

У письмових запереченнях проти позову відповідачем зазначено, що встановити дату отримання Банком документів позивача неможливо, оскільки протягом 2015-2016 років правоохоронні органи почали повертати документи, вилучені під час обшуку 15 липня 2015 року. Загалом, у процесі повернення документів до банку було складено 47 актів приймання-передачі. В актах опису документів, що повертались, відсутня щонайменша деталізація щодо номеру касового документу по номеру чи то по прізвищу вкладника. Передача касових документів проводилась фактично поштучно, без деталізації. Враховуючи порядок відображення вилучених документів, згідно з протоколом обшуку від 15 липня 2015 року, деталізувати повернення документів, які фактично вилучались мішками, не мало жодного сенсу. Такій підхід позбавляє відповідача можливості чітко вказати коли саме до Банку були повернуті первинні документи по вкладам позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність факту бездіяльності відповідача, оскільки Банком розглянуто запити позивача та його представника - адвоката по суті та надано відповіді щодо тимчасової неможливості надання запитуваних відомостей з незалежних від Банку причин.

Таким чином, підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення як основної, так і похідної від неї вимоги. Суд зазначає, що з метою отримання відповідних відомостей позивач має право повторно звернутися до відповідача із запитом. Суд не може зобов'язати Банк надати запитувану інформацію, оскільки відповідачем бездіяльності не допущено, до того ж, має місце заявочний принцип.

При цьому, стосовно тверджень відповідача про те, що шляхом подання до Банку адвокатського запиту представник позивача просила надати інформацію, яка становить банківську таємницю, суд зазначає, що такі твердження не відповідають дійсності. Зокрема, зі змісту адвокатського запиту вбачається, що адвокат просила повідомити коли позивач зможе отримати запитувану ним інформацію, а не надати їй, адвокату, відомості про позивача як клієнта банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та обставин суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк», третя особа: ПАТ «Радикал Банк», про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволені позову ОСОБА_1.

Копії постанови направити (вручити) сторонам та третій особі (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.І. Келеберда