Справа № 541/2142/16-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 р.Справа № 541/2142/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Миргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20.10.2016р. по справі № 541/2142/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Миргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про скасування рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язання призначити пенсію,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до Миргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі - відповідач), у якому просила суд: скасувати рішення Миргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №1 від 22.07.2016 року про відмову в призначенні пенсії за вислугу років; зобовязати Миргородське обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області призначити їй пенсію за вислугу років з моменту звернення, тобто з 26.08.2015 року.

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20.10.2016 року вказаний позов задоволено частково. Скасовано рішення Миргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №1 від 22.07.2016 року про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за вислугу років, згідно п. «е» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Зобовязано Миргородське обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області повторно розглянути питання про призначення пенсії ОСОБА_1, відповідно до п. «е» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до стажу роботи працівником освіти період роботи керівником хору в загальноосвітній школі №59 I-III ступенів м. Харкова, з 01.09.1996 року по 14.01.1997 року, та викладачем в дитячій музичній школі ім. Бетховена, з 16.10.2002 року по 15.01.2003 року.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до наказу №143-К від 01.09.1996 року ОСОБА_1 з 01.09.1996 року прийнята на посаду керівника хору загальноосвітньої школи №59 I-III ступенів м. Харкова. Наказом №21 від 14.01.1997 року переведена на посаду вчителя музики.

Згідно наказу №436 від 16.10.2002 року ОСОБА_1 прийнята на посаду викладача по класу хору та сольфеджіо в дитячій музичній школі ім. Бетховена 16.10.2002 року. Наказом №4 від 15.01.2003 року звільнена з посади викладача на підставі ст. 38 КЗпП України.

Позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ч.1 ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», оскільки вважає, що має більш ніж 25 років спеціального викладацького стажу.

Рішенням Миргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 22.07.2016 року № 1 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років, згідно п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у звязку з відсутністю необхідної тривалості спеціального стажу роботи, підтвердженого в установленому законом порядку, оскільки до спеціального стажу роботи не підлягають зарахуванню наступні періоди роботи: з 01.09.1996 р. по 13.01.1997 р. на посаді керівника хору в загальноосвітній школі №59 I-III ступенів м. Харкова, оскільки дана посада не передбачена в загальноосвітніх навчальних закладах згідно розділу 1 «Освіта» Переліку закладів і установ освіти; з 16.10.2002р. по 15.01.2003р. на посаді викладачу хору та сольфеджіо в дитячій музичній школі ім. Бетховена, оскільки не надано підтверджуючі документи, щодо належності даної музичної школи до закладів та установ освіти.

Не погодившись із вказаною відмовою, позивач звернулась до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, з включенням їй до стажу роботи працівником освіти.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального захисту при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджений у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Досліджуючи правомірність відмови відповідача у зарахуванні до спеціального стажу роботи періодів роботи позивача з 01.09.1996 р. по 13.01.1997 р. на посаді керівника хору в загальноосвітній школі №59 I-III ступенів м. Харкова, з посиланням на те, що дана посада не передбачена в загальноосвітніх навчальних закладах згідно розділу 1 «Освіта» Переліку закладів і установ освіти, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно розділу 1 «Освіта» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсії за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.93 року N 909, до стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років зараховуються робота в вищих навчальних закладах I - II рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах на посадах директорів, їх заступників з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виховної) роботи, старших майстрів виробничого навчання, майстрів виробничого навчання, викладачів, педагогів професійного навчання, практичних психологів, соціальних педагогів, керівників гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

На підставі досліджених в ході розгляду справи доказів судом встановлено, порівняно з загальними назвами посад у вказаному Переліку, позивачем, на посаді керівника хору в загальноосвітній школі №59 I-III ступенів м. Харкова, фактично виконувалася гурткова робота.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій, позивач має право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, з включенням їй до стажу роботи працівником освіти, в тому числі період роботи керівником хору в загальноосвітній школі №59 I-III ступенів м. Харкова, з 01.09.1996 року по 14.01.1997 року.

Досліджуючи правомірність відмови відповідача у зарахуванні до спеціального стажу роботи періодів роботи позивача з 16.10.2002р. по 15.01.2003р. на посаді викладача хору та сольфеджіо в дитячій музичній школі ім. Бетховена з посиланням на те, що не надано підтверджуючі документи, щодо належності даної музичної школи до закладів та установ освіти, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до положень ст. 29 Закону України «Про освіту» структура освіти включає в себе, зокрема, позашкільну освіту, яка є частиною структури освіти і спрямовується на розвиток здібностей, талантів дітей, учнівської та студентської молоді, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про позашкільну освіту» структуру позашкільної освіти становлять: позашкільні навчальні заклади; інші навчальні заклади як центри позашкільної освіти у позаурочний та позанавчальний час, до числа яких належать: загальноосвітні навчальні заклади незалежно від підпорядкування, типів і форм власності, в тому числі школи соціальної реабілітації, міжшкільні навчально-виробничі комбінати, професійно-технічні та вищі навчальні заклади I-II рівнів акредитації, гуртки, секції, клуби, культурно-освітні, спортивно-оздоровчі, науково-пошукові об'єднання на базі загальноосвітніх навчальних закладів, міжшкільних навчально-виробничих комбінатів, професійно-технічних та вищих навчальних закладів I-II рівнів акредитації; клуби та об'єднання за місцем проживання незалежно від підпорядкування, типів і форм власності; культурно-освітні, фізкультурно-оздоровчі, спортивні та інші навчальні заклади, установи; фонди, асоціації, діяльність яких пов'язана із функціонуванням позашкільної освіти.

Згідно з ч.4 ст.21 цього Закону педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» встановлено, що в позашкільних навчальних закладах право на пенсію за вислугу років мають право громадяни, які працювали на таких посадах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідувачі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

При цьому, даною постановою посада викладача в позашкільних закладах освіти не була передбачена.

Однак, постановою Кабінет Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 затверджено перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників до яких віднесено, зокрема, посади викладача позашкільного навчального закладу.

Відповідно до листа Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995р. №01-3/133-02-2 порядок призначення пенсії за вислугою років, передбачений Постановою Кабінет Міністрів України від 04.11.1993р. №909, поширено на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання, без внесення змін до неї.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001р. № 433 (зі змінами) «Про затвердження переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад» затверджено перелік типів позашкільних навчальних закладів до яких віднесено музичні школи.

Таким чином, період роботи позивача з 16.10.2002р. по 15.01.2003р. на посаді викладача хору та сольфеджіо в дитячій музичній школі ім. Бетховена повинен зараховуватись до стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років, тому не врахування цих періодів роботи позивачки до її спеціального стажу відповідачем є протиправним.

Така ж правова позиція викладена у рішеннях Вищого адміністративного суду від 26.09.2013р. № К/800/39138/13, від 10.04.2013р. № К/9991/24107/11, від 12.02.2014р. № К/800/34834/13.

Керуючись вищенаведеним колегія суддів вважає, що позовні вимоги слід задовольнити шляхом скасування рішення Миргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №1 від 22.07.2016 року про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за вислугу років, згідно п. «е» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та зобовязати Миргородське обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області повторно розглянути питання про призначення пенсії ОСОБА_1, відповідно до п. «е» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Колегія суддів також вважає обґрунтованим вихід судом першої інстанції за межі позовних вимог та зобовязання відповідача врахувати при вирішенні питання при призначенні пенсії позивачу період роботи керівником хору в загальноосвітній школі №59 I-III ступенів м. Харкова, з 01.09.1996 року по 14.01.1997 року, та викладачем в дитячій музичній школі ім. Бетховена, з 16.10.2002 року по 15.01.2003 року.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Миргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20.10.2016р. по справі № 541/2142/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4