Справа № 823/14/17
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року справа № 823/14/17

м. Черкаси

15 год. 32 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Каліновської А.В.,

при секретарі Баклаженко Н.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання протиправним та скасування припису,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати припис, винесений Головним територіальним управлінням юстиції у Черкаській області про недопущення повторних порушень від 30.12.2016 №12 за результатами проведеної позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1, свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №1407 від 16.07.2013.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.12.2016 відповідачем складено акт позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого №25 та припис №12 про недопущення повторних порушень позивачем вимог ч. 1 ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції до 19.01.2013. Позивач вважає, що виявлене відповідачем порушення виходить за межі предмета перевірки та не стосується тих питань, які були порушені у скарзі гр. ОСОБА_4 та звернення Чигиринської РДА, а виявлені порушення документально не підтверджені та спростовуються наявними в матеріалах перевірки документами. Крім того, позивач зазначив, що зазначене відповідачем в приписі від 30.12.2016 №12 порушення не конкретизоване, зроблено за вільного трактування та сформоване з порушенням норм законодавства України.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити позов у повному обсязі з підстав, зазначених вище.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову в яких зазначив, що Головним територіальним управлінням юстиції у Черкаській області 30.12.2016 правомірно у відповідності до вимог чинного Законодавства України складено акт позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого №25 та припис №12 про недопущення повторних порушень позивачем вимог ч. 1 ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції до 19.01.2013, оскільки вказане порушення також підтверджено ухвалою господарського суду Черкаської області від 24.03.2015 по справі №10/5026/1082/2012. Враховуючи вищенаведене, представник відповідача вважає, що адміністративний позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, судом встановлено, що Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на підставі скарги гр. ОСОБА_4 від 27.07.2015 б/н, звернення Чигиринської РДА від 22.01.2016 №36/01-01-26, доручення Міністерства юстиції України від 27.08.2015 №208/Г-15806/13.2 та від 11.02.2016 №233/2940-0-32-16/9.5 проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 під час виконання ним повноважень у справі №10/5026/1082/2012 про банкрутство КП «Чигиринське». Результати перевірки оформлені актом позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого від 30.12.2016 №25.

Вказаною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції до 19.01.2013 в частині дотримання черговості задоволення вимог із виплати заборгованості по заробітній платі, у звязку з чим Головним територіальним управління юстиції у Черкаській області винесено припис від 30.12.2016 №12 про недопущення повторних порушень позивачем у подальшій діяльності аналогічних порушень.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України №2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Повноваження ліквідатора та членів ліквідаційної комісії визначено статтею 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у якій зазначено, що ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку. Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Законом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором, у першу чергу, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню, на строк не менше п'яти років з дати визнання особи банкрутом; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному органу з питань банкрутства відповідну інформацію для ведення Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство; у разі провадження банкрутом діяльності, пов'язаної з державною таємницею, вживає заходів з ліквідації режимно-секретного органу. Для цього за погодженням із Службою безпеки України визначає склад ліквідаційної комісії режимно-секретного органу, яка формується в установленому законодавством порядку; веде реєстр вимог кредиторів; подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», інформацію центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 №1284/5, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 03.07.2013 за №1113/23645, затверджено Порядок контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі - Порядок №1284/5).

Відповідно до п. 1.3 цього Порядку, контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) здійснюють Міністерство юстиції України як державний орган з питань банкрутства та за дорученням Мін'юсту України головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі як територіальні органи з питань банкрутства.

Згідно з п. 2.3 Порядку №1284/5, здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих складається з таких етапів: проведення перевірки; складання довідки про результати перевірки діяльності арбітражного керуючого; надання арбітражним керуючим комісії заперечень щодо Довідки та (або) усунення зазначених у Довідці порушень; складення акта перевірки з урахуванням Довідки, заперечень та усунутих арбітражним керуючим порушень.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 98 Закону №2343-XII права та обов'язки арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право:

1) звертатися до господарського суду у випадках, передбачених цим Законом;

2) скликати збори і комітет кредиторів та брати в них участь з правом дорадчого голосу;

3) отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом;

4) залучати для забезпечення виконання своїх повноважень на договірних засадах інших осіб та спеціалізовані організації з оплатою їхньої діяльності за рахунок боржника, якщо інше не встановлено цим Законом чи угодою з кредиторами;

5) запитувати та отримувати документи або їх копії від юридичних осіб, органів державної влади і органів місцевого самоврядування та від фізичних осіб за їх згодою;

6) отримувати інформацію з державних реєстрів шляхом направлення офіційних запитів до держателя або адміністратора відповідного реєстру;

7) подавати до господарського суду заяву про дострокове припинення своїх повноважень;

8) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний:

1) неухильно дотримуватися вимог законодавства;

2) здійснювати заходи щодо захисту майна боржника;

3) аналізувати фінансову, господарську, інвестиційну та іншу діяльність боржника, його становище на ринках та надавати результати таких аналізів господарському суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію;

4) подавати відомості, документи та інформацію щодо діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у порядку, встановленому законодавством;

5) створювати умови для проведення перевірки додержання арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) вимог законодавства;

6) здійснювати заходи щодо забезпечення охорони державної таємниці відповідно до встановлених законодавством вимог;

7) у порядку, встановленому законодавством, надавати державному органу з питань банкрутства інформацію, необхідну для ведення Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство;

71) вживати заходів до недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно повідомляти суду про наявність такого конфлікту;

8) надсилати органам Національної поліції чи органам прокуратури повідомлення про факти порушення законності, виявлені в діяльності працівників підприємств та організацій, що містять ознаки дії (бездіяльності), переслідуваної у кримінальному чи адміністративному порядку;

9) виконувати інші повноваження, передбачені законодавством про банкрутство.

Під час реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов'язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство (ч. 3 цієї ж статті).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Черкаської області від 24.03.2015 по справі №10/5026/1082/2012 встановлено порушення позивачем дотримання черговості задоволення вимог із виплати заборгованості по заробітній платі працівникам КП «Чигиринське», у звязку з чим вказаним рішенням суду, зокрема, визнано дії ліквідатора банкрута з виплати усієї заборгованості із заробітної плати працівникам боржника у другу чергу такими, що суперечать положенням пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (від 14.05.1992 №2343-XII із змінами, останні з яких внесені Законом України від 02.10.2012 №5405-VI/тобто в редакції, чинній до 19.01.2013/); зобов'язано ліквідатора вжити заходів з виправлення порушення, вказаного у цій ухвалі (зокрема, щодо установлення черговості задоволення вимог кожного працівника, щодо повернення коштів у ліквідаційну масу та їх перерозподілу відповідно до вимог закону) і не пізніш як 15.06.2015 подати новий звіт про здійснену ліквідаційну процедуру та ліквідаційний баланс банкрута.

Таким чином, посилання позивача на те, що виявлені відповідачем порушення (ч. 1 ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом») документально не підтверджені не приймаються судом до уваги, з огляду на зазначену ухвалу суду.

Однак, слід звернути увагу, що позивачем вжито заходів на виконання вказаної ухвали господарського суду Черкаської області від 24.03.2015 по справі №10/5026/1082/2012 щодо виплати усієї заборгованості із заробітної плати працівникам КП «Чигиринське», що підтверджується ухвалою господарського суду Черкаської області від 22.04.2016 по справі №10/5026/1082/2012.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку, контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок.

Згідно абзацу третього пункту 2.6 Порядку, однією з підстав проведення позапланової перевірки арбітражного керуючого є звернення (скарги) фізичних та юридичних осіб щодо дій арбітражного керуючого з викладенням обставин невиконання або неналежного виконання ним покладених на нього повноважень, з яких вбачається необхідність проведення контролю.

Відповідно до підпункту 2.6.1 Порядку, позапланова перевірка здійснюється органом контролю за наявності згоди Мінюсту на її проведення, крім випадків проведення позапланової перевірки з підстав, передбачених абзацами пятим і шостим пункту 2.6 цього розділу.

Згідно пп. 2.6.2 Порядку, у разі надходження на адресу територіального органу з питань банкрутства звернення від фізичної чи юридичної особи про невиконання або неналежне виконання арбітражним керуючим покладених на нього повноважень територіальний орган з питань банкрутства надсилає відповідне звернення до Мінюсту для вирішення питання щодо проведення позапланової перевірки.

Відповідно до підпункту 2.6.3 Порядку, Мінюст аналізує звернення, які надійшли на його адресу, та, у разі якщо з таких звернень вбачається необхідність проведення додаткового контролю з боку державного органу з питань банкрутства, здійснює позапланову перевірку або зобовязує територіальний орган з питань банкрутства провести позапланову перевірку..

Пунктом 2.8 Порядку передбачено, що для проведення перевірки орган контролю надає доручення на проведення перевірки, в якому зазначаються:

- підстава для проведення перевірки;

- вид перевірки;

- склад комісії з перевірки;

- арбітражний керуючий, щодо якого буде здійснюватися захід;

- місце проведення перевірки з урахуванням вимог пункту 3.1 розділу ІІІ цього Порядку;

- предмет перевірки;

- строки проведення перевірки.

Відповідно до пункту 2.13 Порядку, на підставі доручення на проведення перевірки оформлюються посвідчення на проведення перевірки (додаток 2) та повідомлення про проведення перевірки (додаток 3), які підписуються керівником структурного підрозділу Мінюсту або структурного підрозділу територіального органу з питань банкрутства, відповідального за забезпечення реалізації повноважень державного органу з питань банкрутства.

Як встановлено судом, підставою для проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 під час виконання ним повноважень у справі №10/5026/1082/2012 про банкрутство КП «Чигиринське» стали: скарга гр. ОСОБА_4 від 27.07.2015 б/н, звернення Чигиринської РДА від 22.01.2016 №36/01-01-26, доручення Міністерства юстиції України від 27.08.2015 №208/Г-15806/13.2 та від 11.02.2016 №233/2940-0-32-16/9.5.

Зі змісту скарги гр. ОСОБА_4 від 27.07.2015 б/н та звернення Чигиринської РДА від 22.01.2016 №36/01-01-26 вбачається, що порушені в них питання стосуються додержання арбітражним керуючим ОСОБА_1 під час виконання ним повноважень у справі про банкрутство КП «Чигиринське», зокрема, щодо дотримання ним черговості задоволення вимог із виплати заборгованості по заробітній платі, тому необґрунтованим є твердження посилання позивача на те, що виявлене відповідачем порушення виходить за межі предмета перевірки та не стосується тих питань, які були порушені у вказаній скарзі та зверненні.

Положеннями п. 6.9 Порядку визначено, що у разі виявлення під час перевірки порушень у діяльності арбітражного керуючого орган контролю на підставі акта перевірки за наявності відповідних підстав виносить припис про недопущення повторних порушень (додаток 7) (далі - припис) та (або) розпорядження про усунення виявлених порушень (додаток 8) (далі - розпорядження). Орган контролю виносить розпорядження щодо порушень, які можуть бути усунені арбітражним керуючим, а щодо інших порушень - припис.

Як встановлено судом, оскаржуваний припис від 30.12.2016 №12 за формою та змістом відповідає вимогам додатку 7 до Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 27.06.2013 №1284/5, тому судом не береться до уваги твердження позивача про те, що зазначене відповідачем в приписі порушення не конкретизоване, зроблено за вільного трактування та сформоване з порушенням норм законодавства України.

Однак, під час розгляду справи судом встановлено, що Головним територіальним управління юстиції у Черкаській області в оскаржуваному приписі від 30.12.2016 №12 зазначено про недопущення повторних порушень позивачем у подальшій діяльності аналогічних порушень, а саме щодо ч. 1 ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції до 19.01.2013 в частині дотримання черговості задоволення вимог із виплати заборгованості по заробітній платі.

Так, пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (від 14.05.1992 №2343-XII із змінами, останні з яких внесені Законом України від 02.10.2012 №5405-VI/тобто в редакції, чинній до 19.01.2013/) було визначено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів, у порядку, встановленому цією статтею, у першу чергу задовольняються вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати за три місяці роботи, що передують порушенню справи про банкрутство чи припиненню трудових відносин у разі звільнення працівника до порушення зазначеної справи, грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, право на які виникло протягом двох років, відпрацьованих до порушення справи про банкрутство чи припинення трудових відносин, інших коштів, належних працівникам у зв'язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов'язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), право на які виникло протягом трьох останніх місяців до порушення справи про банкрутство чи припинення трудових відносин, а також вихідної допомоги, належної працівникам у зв'язку з припиненням трудових відносин, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі

Слід зазначити, що станом на час винесення відповідачем оскаржуваного припису (30.12.2016) ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не містила вказаних приписів про черговість задоволення вимог щодо виплати заборгованості із заробітної плати, натомість черговість задоволення вимог кредиторів зазначений у ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції Закону станом на 30.12.2016, тому відповідачем в оскаржуваному приписі помилково зазначено щодо недопущення повторних порушень позивачем у подальшій діяльності аналогічних порушень - саме ч. 1 ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції до 19.01.2013.

Крім того, як вже було зазначено судом вище, позивачем вжито заходів на виконання ухвали господарського суду Черкаської області від 24.03.2015 по справі №10/5026/1082/2012 щодо виплати усієї заборгованості із заробітної плати працівникам КП «Чигиринське», що підтверджується ухвалою господарського суду Черкаської області від 22.04.2016 по справі №10/5026/1082/2012.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування припису Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про недопущення повторних порушень від 30.12.2016 №12, прийнятого за результатами проведеної позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1, свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №1407 від 16.07.2013.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідач не довів правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Натомість позивач обґрунтував правомірність заявлених позовних вимог.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 14, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати припис Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про недопущення повторних порушень від 30.12.2016 №12, прийнятого за результатами проведеної позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1, свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №1407 від 16.07.2013.

Стягнути із Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на користь арбітражного керуючого ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.В. Каліновська

Повний текст рішення виготовлено 06 березня 2017 року.