Справа № 826/20057/16
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 березня 2017 року письмове провадження № 826/20057/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Арсірія Р.О., судді Кузьменка В.А., Огурцова О.П., розглянувши адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України

Міністерства юстиції України

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство «Експериментальний механічний завод»

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчините певні дії

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, в якій просить:

- визнати незаконним та скасувати висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 13.12.2016 року, виданий за результатами скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 01 грудня 2016 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 грудня 2016 року за №37875-0-33-16, із доповненнями до неї 06 грудня 2016 року, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 07 грудня 2016 року за №38313-0-33-16;

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 14.12.2016 №3656/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень»;

- скасувати проведену Міністерством юстиції України реєстраційну дію (реєстраційний номер ОНМ 00) від 14.12.2016р., проведену реєстратором Октисюк І.П. на підставі наказу Міністерства юстиції України від 14.12.2016 №3656/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень».

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що оскаржувані висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 13.12.2016 та наказ Міністерства юстиції України від 14.12.2016 №3656/5 стосуються безпосередньо прав позивача, а тому їхнє прийняття без залучення позивача є порушенням закріпленого Конституцією України принципу рівності сторін перед законом. Зазначив, що не забезпечення участі особи у прийнятті рішення стосовно неї, позбавило позивача можливості реалізувати право на захист, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, під час розгляду скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 01 грудня 2016 року із доповненнями до неї 06 грудня 2016 року. Також зазначає, що на час розгляду і прийняття оскаржуваних рішень існував судовий спір, а тому вважає оскаржувані рішення підлягають визнанню незаконними та скасуванню.

Представник відповідача - Міністерства юстиції України проти позову заперечив, мотивуючи тим, що оскаржувані висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 13.12.2016 та наказ Міністерства юстиції України від 14.12.2016 №3656/5 прийняті в межах компетенції та у відповідності до норм чинного законодавства. Зазначив, що відповідачами встановлено протиправність дій державного реєстратора, рішення якого було скасовано наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2016 №3656/5, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

До участі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Окружним адміністративним судом міста Києва залучено ОСОБА_3 (третя особа 1), ОСОБА_2 (третя особа 2), Публічне акціонерне товариство «Експериментальний механічний завод» (третя особа 3).

Представник третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, одержаних судом 25.01.2017 р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2016 року клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково, а саме ухвалено, заборонити Міністерству юстиції України, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, управлінню державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, іншим суб'єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, заборонити вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо нерухомого майна, розташованого в місті Києві за адресою вул. Кирилівська, 69, зокрема заборонити здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, заборонити вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо об'єкту нерухомого майна із реєстраційним номером 00.

Суд, встановивши відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, керуючись частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Відповідно до рішення Подільського районного суду міста Києва від 25 червня 2009 року у справі №2-3141/09 право власності Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» на об'єкт нерухомого майна - нежилі будівлі в літерах З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т, К, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано в Державному реєстрі прав 16 грудня 2015 року приватним нотаріусом Верповською О.В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №27131095.

9 жовтня 2009 року між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Експериментальний механічний завод» укладено договір купівлі - продажу, відповідно до якого Продавець передає, а Покупець приймає у власність нежилі будівлі в літерах З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т, К, загальною площею - 8588,9 кв. м., що знаходяться в АДРЕСА_1.

23 серпня 2016 року за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права власності №18247758 та поданих разом з нею документів приватним нотаріусом Скульською Т.А. прийнято рішення про державну реєстрацію прав тат їх обтяжень №31071341, на підставі якого до розділу Державного реєстру прав №00 внесено запис про перехід права власності на об'єкт нерухомого майна - нежилі будівлі в літерах З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т, К, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, від Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» до ОСОБА_1

У порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» 01 грудня 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подано до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України скаргу на дії державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Тетяни Анатоліївни, зареєстровано за №37875-0-33-16 від 02 грудня 2016 року, з доповненням до неї від 06 грудня 2016 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 07.12.2016 р. за №38313-0-33-16, в якій просили скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 31071341 від 23.08.2016 17:24:23. Доводи скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 01 грудня 2016 року №37875-0-33-16 з доповненням від 06 грудня 2016 року за №38313-0-33-16 обґрунтовані тим, що державний реєстратор повинен був відмовити в державній реєстрації прав оскільки, подані йому для державної реєстрації документи, а саме, акт приймання-передачі нерухомого майна від 29.07.2016, довідка про повну сплату №45/01 від 28.07.2016, акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 27.07.2016 не відповідали вимогам ні чинного на час вчинення реєстраційної дії законодавства ні умовам договору купівлі-продажу нежилих будівель від 19.10.2009, укладеного між ВАТ «Експериментальний механічний завод» (Продавець) і ОСОБА_1 (Покупець) та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пестич Л.В.

Крім того, скаржники зазначали, що п. 7.1. вищезазначеного договору встановлено, що право власності на відчужувані нежилі будівлі Покупець набуває з моменту державної реєстрації відповідно до п. 4 статті 334 ЦК України, після сплати ціни продажу, зазначеної в п. 2.1 Договору у порядку, передбаченому п. 2.2. Договору, за яким повний розрахунок має бути здійснений не пізніше 19 січня 2010 року у місті Києві з наступним підтвердженням цього факту письмовою заявою Продавця, що є невід'ємною частиною цього Договору; справжність підпису на заяві засвідчується в нотаріальному порядку; заява повинна бути нотаріально засвідчена не пізніше наступного дня, після здійснення повного розрахунку за цим договором. Проте, ОСОБА_1 такої заяви не подано до державного реєстратора, а також будь-якого іншого документа про внесення змін і доповнень до вищезазначеного Договору купівлі-продажу нежилих будівель від 19.10.2009.

Також скаржники звертали увагу, що нежилі будівлі, які були предметом відповідно до п. 1.1. Договору купівлі-продажу нежилих будівель від 19.10.2009, мають іншу площу, ніж об'єкт, щодо якого прийнято оскаржуване рішення.

Таким чином, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 31071341 від 23.08.2016 17:24:23, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Тетяною Анатоліївною, на думку скаржників, підлягало скасуванню.

Згідно з висновком Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, наявним у матеріалах справи від 13 грудня 2016 року, за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 01 грудня 2016 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №37875-0-33-16 від 02 грудня 2016 року, з доповненням до неї від 06 грудня 2016 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 07 грудня 2016 року за №38313-0-33-16, Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації вирішила скаргу від 01 грудня 2016 року з доповненням до неї від 06 грудня 2016 року задовольнити у повному обсязі та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 серпня 2016 року №31071341, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А. у зв'язку з порушенням норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції від 01 січня 2016 року) та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (у редакції від 01 січня 2016 року) та проведення реєстрації переходу права власності за наявності арешту, накладеного на майно відчужувача об'єкта нерухомого майна.

На підставі вказаного вище висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 13 грудня 2016 року, за результатами розгляду зазначеної скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з доповненням до неї, Міністерство юстиції України 14 грудня 2016 року прийняло наказ №3656/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», яким скасувало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 серпня 2016 року №31071341, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А.

Виконання наказу покладено на Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції згідно з Законом України від 26 листопада 2015 року №834-VIII ) передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір) (пункт перший частини другої статті 37 вищезазначеного Закону).

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України (частина дев'ята статті 37 цього Закону).

Процедуру розгляду скарг у сфері державної реєстрації на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора визначено Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (надалі за текстом - Порядок №1128) та передбачає утворення для забезпечення розгляду таких скарг постійно діючих комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом.

Відповідно пункту 2 Розділу І Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2016 №37/5, (надалі за текстом - Положення № 37/5), комісія є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції України, що в межах повноважень, визначених Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128, забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації.

Порядок роботи комісії визначений розділом ІІІ Положення № 37/5, яким встановлено, що формою роботи комісії є засідання, які проводяться у разі потреби. Дату, час і місце проведення засідання комісії визначає її Голова. Засідання комісії є правомочним у разі участі в ньому не менш як двох третин її складу. Секретар комісії завчасно повідомляє членів комісії, а також скаржника та/або його представника, суб'єкта оскарження та інших заінтересованих осіб про порядок денний запланованого засідання, дату, час і місце його проведення, а також надає/надсилає членам комісії та зазначеним особам необхідні матеріали в електронному або паперовому вигляді.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції згідно з Законом України від 26 листопада 2015 року №834-VIII ) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого е нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (частина друга статті 18 Закону).

Відповідно до пункту 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 № 553) для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв'язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем із заявою про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - нежилі будівлі в літерах З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т, К, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, подано: договір купівлі - продажу нежилих будівель від 19 жовтня 2009 року, зареєстрований у реєстрі за №2322, посвідчений приватним нотаріусом Пестич Л.В.; акт від 29.07.2016 приймання-передачі нерухомого майна до договору купівлі-продажу нежилих будівель від 19 жовтня 2009; довідку про повну сплату №45/01 від 28.07.2016, акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 27.07.2016.

Приватним нотаріусом Скульською Т.А. підставою для виникнення права власності на вищевказаний об'єкт нерухомого майна за ОСОБА_1 зазначено договір купівлі - продажу нежилих будівель від 19 жовтня 2009 року, зареєстрований у реєстрі за №2322, посвідчений приватним нотаріусом Пестич Л.В.

Судом встановлено, що згідно з пунктом 2.2. цього договору сторони домовились, що договір укладається з відкладальною умовою, а саме: сплата суми грошей, яка зазначена в пункті 2.1. договору, відстрочується до 19 січня 2010 року. При цьому вказується, що розрахунок згідно з пунктом 2.1. договору може бути проведений у будь-який спосіб, визначений сторонами, який не може протирічити чинному законодавству України, у будь-який день після укладення договору, але не пізніше 19 січня 2010 року.

Відповідно до пункту 4.1. договору продавець зобов'язався оформити передачу майна відповідним актом приймання-передачі також до 19 січня 2010 року.

Пунктом 8.2. Договору встановлено, що всі зміни та доповнення до цього договору купівлі-продажу укладаються у вигляді додаткової угоди і посвідчуються в нотаріальному порядку.

Згідно з відомостями Державного реєстру прав та аналізом документів, поданих позивачем для проведення державної реєстрації переходу права власності на об'єкт нерухомого майна - нежилі будівлі в літерах З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т, К, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, повна сплата та фактична передача майна відбулися лише 27 та 28 липня 2016 року, що прямо суперечить умовам договору купівлі-продажу нежилих будівель від 19 жовтня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №2322, посвідченого приватним нотаріусом Пестич Л.В.

Крім того, судом встановлено, що для проведення державної реєстрації прав не подавалось будь-яких документів, які б свідчили про внесення змін до вищезазначеного договору, відповідно до вимог пункту 8.2. (будь-які додаткові угоди відсутні) в частині відстрочення оплати ціни договору та фактичної передачі предмета договору.

Відповідно до пункту 7.1. договору купівлі-продажу нежилих будівель від 19 жовтня 2009 року зареєстрованого в реєстрі за №2322, посвідченого приватним нотаріусом Пестич Л.В., право власності на відчужувані будівлі покупець набуває з моменту державної реєстрації відповідно до частини четвертої статті 334 Цивільного кодексу України після сплати ціни п продажу, зазначеної в пункті 2.1. договору, у порядку, передбаченому пунктом 2.2. договору.

Водночас, відповідно до п. 2.2. Договору купівлі-продажу нежилих будівель від 19.10.2009 р., укладеного між ВАТ «Експериментальний механічний завод» (Продавець) і ОСОБА_1 (Покупець) та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пестич Л.В., повний розрахунок має бути здійснений у місті Києві з наступним підтвердженням цього факту письмовою заявою Продавця, що є невід'ємною частиною цього договору; справжність підпису на заяві засвідчується в нотаріальному порядку; заява повинна бути нотаріально засвідчена не пізніше наступного дня, після здійснення повного розрахунку за цим договором (термін розрахунку - 19 січня 2010 року).

Проте, державному реєстратору для прийняття рішення про державну реєстрацію прав не було надано письмової нотаріально засвідченої заяви продавця про повний розрахунок за договором, що є документом, який підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Вказаний факт підтверджується також поданою позивачем копією нотаріально засвідченої заяви ПАТ №Експериментальний механічний завод» про сплату грошових коштів, яку видано 06.09.2016 року, тобто вже після прийняття нотаріусом рішення про державну реєстрацію прав 23.08.2016.

Отже, з аналізу змісту Договору купівлі-продажу нежилих будівель від 19.10.2009, укладеного між ВАТ «Експериментальний механічний завод» (Продавець) і ОСОБА_1 (Покупець) та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пестич Л.В., а також документів, доданих до заяви про державну реєстрацію переходу права власності на об'єкт нерухомого майна - нежилі будівлі в літерах З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т, К, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_1, встановлено, що подані для проведення державної реєстрації прав документи не відповідають змісту і вимогам вищезазначеного договору ( пункти 2.1, 2.2, 4.1, 7,1, 8.2).

Враховуючи викладене, на думку колегії суддів, приватний нотаріус Скульська Т.А., всупереч вищенаведених вимог законодавства належним чином не перевірила подані їй для проведення реєстраційних дій документи, не врахувала їх недоліки, а тому Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України прийнято вмотивований, законний та обґрунтований висновок про задоволення скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 серпня 2016 року №31071341, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А.

Щодо посилання позивача на наявний судовий спір під час розгляду скарги відповідачами, суд зазначає наступне.

Позивач в позовній заяві зазначає, що Господарським судом міста Києва суддею Приваловим А.І. ухвалою від 10.10.2016 відкрито провадження у справі №910/18467/16 за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_1 та ПАТ «Експериментальний механічний завод» про визнання недійсним договору купівлі продажу нерухомого майна від 19.10.2009, а ОСОБА_3 залучено до розгляду справи в якості третьої особи. На думку позивача, ця обставина унеможливлювала розгляд відповідачами скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Відповідно до абзацу другого пункту 11 Порядку №1128 у разі повідомлення скаржником та/або його представником, іншими особами, які беруть участь у розгляді скарги по суті, про наявність судового спору між тими самими сторонами, з того ж предмета, з тих же підстав, про які зазначено у скарзі, ними надається копія відповідного рішення суду на засідання комісії.

За результатами розгляду скарги суб'єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу (пункт 12 Порядку №1128).

Пунктом 4 частини 8 статті 37 цього ж Закону встановлено, що Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо наявна інформація про судове провадження у зв'язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав.

Отже, відмова у задоволенні скарги може бути лише за наявності трьох обставин у сукупності, а саме: спір між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав.

Судом встановлено, що до Господарського суду міста Києва 07 жовтня 2016 року (реєстраційний номер суду 18467/16) звернувся позивач ОСОБА_10 до відповідача-1 Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод», відповідач-2 ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилих будівель від 19.10.2009. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2016 порушено провадження у справі №910/18467/16. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2016 залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_3.

Таким чином, сторонами в судовому провадженні, яке розглядається Господарським судом міста Києва і на яке посилається позивач, є ОСОБА_10, Публічне акціонерне товариство «Експериментальний механічний завод», ОСОБА_1.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 1128 під час розгляду скарги по суті обов'язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб'єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів.

Отже, сторонами розгляду скарги є скаржник та суб'єкт оскарження, інші заінтересовані особи виступають учасниками розгляду скарги.

Як встановлено судом, 01 грудня 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подано до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України скаргу на рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Тетяни Анатоліївни, зареєстровано за №37875-0-33-16 від 02 грудня 2016 року, з доповненням до неї від 06 грудня 2016 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 07.12.2016 за №38313-0-33-16.

З огляду на викладене, сторонами в розгляді скарги є ОСОБА_3, ОСОБА_2 та Скульська Т.А.

Зі змісту позовної заяви у справі №910/18467/16, яку долучено до матеріалів справи, вбачається, що предметом позову є визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилих будівель від 19.10.2009, а підставою - відсутність рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Експериментальний механічний завод» щодо надання повноважень Голові правління на відчуження майна товариства.

Предметом оскарження скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а підставою для скарги слугували порушення державним реєстратором чинного законодавства, а саме вчинення реєстраційної дії за поданими документами, які не відповідали умовам Договору купівлі-продажу нежилих будівель від 19.10.2009.

Таким чином, твердження позивача щодо існування судового рішення, яке унеможливлювало розгляд відповідачами скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду. Крім того, колегія суддів зазначає, що законодавчі норми не містять застережень щодо наявності у Мінюсту прав на розгляд скарг за наявності судових спорів, якщо про наявність такого спору останньому не було відомо.

Щодо неналежного повідомлення позивача про розгляд скарги, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 1128 під час розгляду скарги по суті обов'язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб'єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів.

Матеріали справи свідчать, що Міністерством юстиції України листом від 09.12.2016 № 2/37875-0-33-16/19К на адресу позивача як заінтересованій особі надіслано копію скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та поінформовано про повідомлення щодо дати, часу та місця розгляду скарги на сайті Департаменту Державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України.

Проте, позивач зазначає, що вказаний лист із копією скарги відповідачем відправлено в день її розгляду і долучає в підтвердження копію конверта зі штемпельним відбитком відділення поштового зв'язку 13.12.2016.

Пунктом 10 та абзацом першим пункту 11 Порядку № 1128 передбачено, що суб'єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін'юсту.

Копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті. Суб'єкт оскарження має право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов'язково приймаються комісією до розгляду.

Оскільки, Порядком №1128 визначено вичерпні способи повідомлення осіб, запрошених до розгляду скарги по суті, який не передбачає надіслання поштовим відправленням такого повідомлення заінтересованим особам із копією скарги, суд вважає, що з метою належного виконання вимог чинного законодавства відповідачем вжито певних заходів для своєчасного повідомлення позивача про розгляд скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Крім того, до матеріалів справи відповідачем долучено Оголошення про засідання комісії 13 грудня 2016, яке було опубліковано на сайті Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України офіційного сайту Мінюсту.

Проте, відповідачами не спростовано твердження позивача про несвоєчасне повідомлення про розгляд скарги.

Суд погоджується з позивачем, що несвоєчасне отримання ним повідомлення про дату, час та місце розгляду скарги позбавило його можливості прийняти участь в розгляді скарги, надати свої пояснення по суті скарги, однак не погоджується, що дана обставина є підставою для скасування оскаржуваних рішень, оскільки, як встановлено судом, Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України повно і всебічно розглянуто скаргу ОСОБА_3 Та ОСОБА_2 та виявлено порушення приватним нотаріусом Скульської Т.А. вимог чинного законодавства, які не спростовано позивачем в ході судового розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України прийнято вмотивований, законний та обґрунтований висновок про задоволення скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 серпня 2016 року №31071341, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А.

Крім того, враховуючи правомірність висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України від 13 грудня 2016 року, колегія суддів не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України 14 грудня 2016 року №3656/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», що був прийнятий відповідачем на підставі цього висновку.

Оскільки судом встановлено правомірність рішень, прийнятих відповідачами, позовна вимога про скасування проведеної Міністерством юстиції України реєстраційної дії (реєстраційний номер ОНМ 00) від 14.12.2016, проведеної реєстратором Октисюк І.П. на підставі наказу Міністерства юстиції України від 14.12.2016 №3656/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для відмови в задоволені позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий Суддя Р.О. Арсірій

Судді О.П. Огурцов

В.А. Кузьменко