Справа № 826/4821/16
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"07" березня 2017 р. Справа № 826/4821/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Франовської К.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від "31" жовтня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Київського апеляційного адміністративного суду, Державної судової адміністрації України про зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку заробітної плати ,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної судової адміністрації України, Київського апеляційного адміністративного суду, в якому просив:

- визнати протиправними дії Київського апеляційного адміністративного суду щодо нарахування та виплати заробітної плати позивачу, виходячи з розміру посадового окладу меншого, ніж передбаченого абзацом 2 частини 1 статті 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції Закону України від 14.10.2014 року №1697- VІІІ «Про прокуратуру» та абзацом другим частини першої статті 147 Закону України від 07.07.2010 року №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 12.02.2015 року №192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд», за період з 26 жовтня 2014 року по 31 грудня 2015 року;

- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України в частині неврахування під час визначення обсягів видатків бюджету на оплату праці об'єктивної потреби Київського апеляційного адміністративного суду в коштах, достатніх для виконання Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в частині оплати праці працівників суду;

- зобов'язати Київський апеляційний адміністративний суд здійснити перерахунок і виплату заробітної плати позивачу (з урахуванням всіх складових, обрахунок яких залежить від посадового окладу), виходячи з розміру посадового окладу, передбаченого абзацом другим частини першої статті 144 Закону України від 07.07.2010 року №2453-VІ «Про судоустрій та статус суддів» у редакції Закону України від 14.10.2014 року №1697- VІІІ «Про прокуратуру» та абзацом другим частини першої статті 147 Закону України від 07.07.2010 року №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 12.02.2015 року №192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд», за період з 26 жовтня 2014 року по 31 грудня 2015 року з урахуванням виплачених сум;

- зобов'язати Державну судову адміністрацію України здійснити фінансове забезпечення діяльності Київського апеляційного адміністративного суду для виплати позивачу донарахованих Київським апеляційним адміністративних судом сум заробітної плати, виходячи з розміру посадового окладу, передбаченого абзацом другим частини першої статті 144 Закону України від 07.07.2010 року №2453-VІ «Про судоустрій та статус суддів» у редакції Закону України від 14.10.2014 року №1697- VІІІ «Про прокуратуру» та абзацом другим частини першої статті 147 Закону України від 07.07.2010 року №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 12.02.2015 року №192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд».

Позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що у період з 26 жовтня 2014 року по вересень 2015 року йому нараховувалась заробітна плата, виходячи з розміру посадового окладу, який дорівнював мінімальній заробітній платі в розмірі 1218 грн, а з вересня 2015 року - з розміру посадового окладу у розмірі 1378 грн, що не узгоджується із вимогами чинного законодавства, оскільки Кабінету Міністрів України не надано повноважень щодо регулювання розміру посадових окладів працівників апаратів судів. При цьому, позивач стверджує, що бездіяльність територіального управління Державної судової адміністрації в м. Києві є несправедливою і дискримінаційною стосовно працівників апарату суду, посадовий оклад яких залишався на рівні однієї мінімальної заробітної плати відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.10.2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою позов задовольнити.

В судове засідання позивач та представники відповідачів не з'явилися. Належним чином повідомлялися про час, дату та місце судового засідання, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Від позивача повернувся конверт з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

В апеляційній скарзі позивач просить справу розглядати без його участі.

Від представника Київського апеляційного адміністративного суду та ДСА України надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі.

Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_3 працює в Київському апеляційному адміністративному суді, з 20.10.2011 по 15.10.2015 обіймав посаду секретаря судового засідання, з 16.10.2015 по теперішній час - на посаді помічника судді та має 11 ранг державного службовця, що підтверджується копією трудової книжки.

Згідно зі штатним розписом Київського апеляційного адміністративного суду на 2014 рік і 2015 рік посадовий оклад секретаря судових засідань складав 1218,00 грн, виходячи з якого позивачу у спірний період нараховувалась заробітна плата, включаючи доплату за ранг, надбавки за вислугу років та за високі досягнення у праці, премії.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та умов нарахування та виплати заробітної плати працівникам апарату місцевих судів регулюються такими законодавчими та нормативно-правовими актами: Закон України від 07 липня 2010 року N 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон про судоустрій і статус суддів); Закон України від 12 лютого 2015 року N 192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд" (далі - Закон про забезпечення права на справедливий суд); Закон України від 16 грудня 1993 року N 3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон про державну службу); Закон України від 14 жовтня 2014 року N 1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон про прокуратуру); постанова Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року N 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (далі - Постанова КМУ N 268); постанова Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року N 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" (далі - Постанова КМУ N 644), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру", яким внесено зміни до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", зокрема, передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Разом з тим, при вирішенні даного спору суд враховує, що згідно із ч.1 ст.145, ч.1 ст.146 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

З 28 березня 2015 року Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" затверджено нову редакцію Закону України " Про судоустрій і статус суддів", статтею 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, ДСА, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Наведене узгоджується із положеннями частин сьомої, восьмої статті 33 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №3723-XII), згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Аналогічні положення закріплено також частиною другою статті 8 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 108/95-ВР), яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону № 108/95-ВР).

За правилами ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції до 28 березня 2015 року) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, ДСА. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (далі - БК) (ст.143 Закону №2453-VІ). Аналогічні правила закріплені і у ст.ст.145,146 Закону №2453-VІ у редакції з 28 березня 2015 року.

З 1 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року №80-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» (далі - Закон №80-VІІІ) визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону №2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015 року установлено, що норми і положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Одночасно, пункт 26 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України ( в редакції Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року N 79-VIII) у частині регулювання розміру посадового окладу працівника апарату суду прямо зазначав, що вони (посадові оклади) визначаються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (далі - постанова №268), зокрема Додатком 47, який залишався незмінним до 9 вересня 2015 року. Отже, Кабінет Міністрів України покладені на нього абзацом другим підпункту 1 пункту 13 розділу XIII Закону України "Про прокуратуру" та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконав.

Лише пунктом 6 постанови Уряду від 02.09.2015 N 644, на виконання пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України N 268 від 09.03.2006 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", виклавши у новій редакції схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів, з приміткою про те, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду.

Водночас слід зазначити, що постанова Кабінету Міністрів України від 02.09.2015року N 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" не містить вказівок про поширення її дії стосовно виплаченої раніше (у 2014 - 2015 роках) заробітної плати, або про необхідність проведення перерахунку заробітної плати працівникам апаратів судів за попередні періоди. Таким чином, дія зазначеної постанови на інші спірні правовідносини ( за період з 26.10.2014року по 09.09.2015року) не поширена.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 БК, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 БК керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Тож, колегія суддів зазначає, що в розумінні ст. 22 Бюджетного кодексу України Державна судова адміністрація є головним розпорядником бюджетних коштів, а Київський апеляційний адміністративний суд є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня.

Отже, Київський апеляційний адміністративний суд наділений повноваженнями здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці та не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача.

Колегія суддів звертає увагу, що позовними вимогами та предметом спору є визнання протиправними дій та зобов'язання вчинення дій щодо нарахування та виплати позивачу заробітної плати, а не здійснення дій щодо затвердження штатних розписів з новими посадовими окладами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у Київського апеляційного адміністративного суду у спірний період були відсутні повноваження для нарахування та виплати позивачу, як помічнику судді цього ж суду, заробітної плати з урахуванням розміру посадового окладу, який був визначений в ч. 1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (зі змінами, внесеними підпунктом 59 розділу XII Прикінцеві положення Закону України "Про прокуратуру" N 1697-VII) та в ч. 1 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"), без збільшення в установленому порядку видатків із бюджету на ці цілі.

Вказані висновки колегією суддів здійснені з урахуванням правової позиції Верховного Суду України у справі № 820/4648/15, яка відповідно до вимог ч. 2 ст. 161 та ч. 1 ст. 244-1 Кодексу адміністративного судочинства України повинна враховуватись судами при застосуванні правових норм в аналогічних правовідносинах.

Отже, позовні вимоги, а відтак і вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від "31" жовтня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.О. Зарудяна

К.С. Франовська

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Київський апеляційний адміністративний суд вул.Московська 8,корп.30, м.Київ,01010

5- Державна судова адміністрація України вул.Липська,18/5,м. Київ,01601

- ,