Справа № 553/3382/16-а
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 р.Справа № 553/3382/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О,

в присутності:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 14.12.2016р. по справі № 553/3382/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України , Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області

про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області, в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області щодо не направлення до МВС України рішення про призначення виплати по травмам, отриманим 30.10.2014 та 01.10.2015 при виконанні службових обов'язків, та висновку з відповідними документами, підготовленими органом, у якому позивач, як працівник міліції проходив службу у терміни передбачені Постановою КМУ від 21.10.2005 № 850, а саме 15-денний термін з дня реєстрації;

-визнати протиправною бездіяльність МВС України щодо неприйняття рішення про призначення та виплату грошової допомоги у зв'язку з отриманими травмами 30.10.2014 і 01.10.2015 та втрати 25 відсотків працездатності при виконанні службових обов'язків з урахуванням направлених матеріалів на виплату грошової допомоги Ліквідаційною комісією УМВС України в Полтавській області, згідно вимог Постанови КМУ № 850 від 21.10.2015 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції»,

-визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області щодо повторного не направлення до МВС України рішення про призначення виплати по травмам, отриманим 30.10.2014 при виконанні службових обов'язків та висновку з відповідними документами на виплату, згідно вимог КМУ № 850 від 21.10.2015 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції»;

-зобов'язати Ліквідаційну комісію УМВС України в Полтавській області повторно направити до МВС України рішення про призначення виплати по травмам, отриманим 30.10.2014 і 01.10.2015 при виконанні службових обов'язків та висновку з відповідними документами, підготовленими органом, у якому позивач, як працівник міліції проходив службу у терміни передбачені Постановою КМУ від 21.10.2015 № 850;

-зобов'язати МВС України здійснити нарахування (розрахунок) та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 100 кратного прожиткового мінімумів, установленого Законом для працездатних осіб на дату встановлення ступеня втрати працездатності (16.03.2016 р.) у зв'язку наявними матеріалами та довідки Міністерства охорони здоров'я України серії АГ № 0005061 від 16.03.2016 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках з урахуванням визначення медико-соціальною експертною комісією ступеню втрати працездатності 25 відсотків у порядку, затвердженому Постановою КМУ № 850 від 21.10.2015 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» по травмам, які стались 30.10.2014 та 01.10.2015.

Постановою Ленінського районного суду від 14.12.2016 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що права та інтереси ОСОБА_1 не порушено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідачі будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди зобов'язані перевірити оскаржені рішення, дії на предмет того, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на яке спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в період з 30.05.2005 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України та з 07.11.2015 року по 03.08.2016 року проходив службу в Національній поліції України.

30.10.2014 року під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю позивачу було нанесено черепно-мозкову травму.

01.10.2015 року позивачем також було отримано травму на службі в органах внутрішніх справ України, під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, черепно- мозкову травму.

20.10.2015 року Полтавським відділом поліції ГУНП в Полтавській області позивача було направлено на медичний огляд до військово-лікарської комісії Головного управління Національної поліції в Полтавській області для встановлення причинного зв'язку отриманих травм 30.10.2014 та 01.10.2015 з виконанням службових обов'язків.

06.11.2015 року позивача було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «з» ( у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) та з 07.11.2015 року проходив службу у органах Національної поліції у статусі поліцейського.

14 січня 2016 року військово-лікарською комісією Головного управління Національної поліції в Полтавській області встановлено, що ОСОБА_1 30.10.2014 року отримав гостру закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, садна і підшкірна гематома правої скроневої ділянки, яка пов'язана з виконанням службових обов'язків, а також 01.10.2015 отримав черепно-мозкову травму, струс головного мозку, гематому лівого ока, садна шкіри верхніх та нижніх кінцівок, яка, пов'язана з виконанням службових обовязків.

Даним висновком встановлено, що захворювання позивач отримав, як наслідки перенесених гострих черепно-мозкових травм зі струсом головного мозку (30.10.2014 та 01.10.2015) з розсіяною мікросимптоматикою, пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ, про що видано довідку військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Полтавській області» № 10-с від 01.14.2016.

Згідно Наказу ГУНП в Полтавській області від 29.07.2016 року №233 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції відповідно до п.2 (через хворобу) ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

У відповідності до посвідчення серії ВІ № 001118 ОСОБА_1Г.є інвалідом 2 групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Порядок призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, розміри та підстави, за яких призначення та виплата допомоги не здійснюється, регулюються положенням ст.ст. 97-101 ЗУ «Про національну поліцію» та реалізуються в порядку та на умовах визначених наказом МВС України від 11.01.2016 року №4 (зареєстрованого в міністерстві юстиції України від 29.01.2016 року за № 163/28293, зі змінами та доповненнями, внесеними наказом МВС України від 12.09.2016 року № 916.

Відповідно до п. 1 Розділу І наказу МВС №4 ці порядок та умови визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Пунктом 5 розділу 1 Порядку, передбачено виплату підрозділами Національної поліції України одноразової грошової допомоги у випадку у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, тобто, обставина, яка виникла внаслідок отримання поліцейськими захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно п. 1 Розділу ІІІ наказу МВС №4 формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у поліції здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції., фінансовими підрозділами головних управлінь Національної поліції в АР Крим та м. Севастополі, областях, місті Києві у взаємодії з підрозділами карого забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці цих органів та фахівцями військово лікарської комісії.

Пунктом 3 Розділу ІІІ наказу МВС встановлено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції за останнім місцем служби поліцейського.

Згідно з абз. 2 п.1 Розділу VІ наказу МВС №4 встановлено, що висновок про призначення одноразової грошової допомоги затверджує / відмовляє: у головних управліннях Національної поліції в АР Крим та місті Севастополі, областях, м. Києві начальник Головного управління Національної поліції або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Відповідно до абз. 2 ч.10 ст. 51 Бюджетного кодексу України, у разі ліквідації або реорганізації державних органів у поточному бюджетному періоді до завершення процедур ліквідації або реорганізації здійснюється в межах видатків, передбачених новим державним органом, які визначені правонаступниками чи яким передаються функції органів, що ліквідуються або реорганізуються.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, з огляду на встановлені вище обставини справи та норми закону, які регулюють порядок нарахування та виплати одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності при виконанні службових обов'язків вирішується за місцем останнього місця роботи. При цьому, даний порядок є визначеним і тлумаченню не підлягає, що в свою чергу свідчить про неспроможність тверджень позивача ОСОБА_1 щодо пред'явлення вимог до МВС України з виплати одноразової грошової допомоги.

Встановлені обставини справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги свідчать про те, що відповідно до довідки Міністерства охорони здоров'я України серії АГ № 0005061 від 16.03.2016 позивачу було визначено медико- соціальною експертною комісією ступінь втрати працездатності 25 відсотків по першому страховому випадку.

У відповідності до п. 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України «Про Національну поліцію».

Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2015 року № 850.

Відповідно до п. 7 Порядку працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

-заяву ( рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою з додатком о цих Порядку та умов;

-довідку медико - соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності ( у відсотках).

Згідно п. 8 Порядку керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 та 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Згідно п. 9 Порядку, визначено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у п. 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених п. 14 цих Порядку та умов. Про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

У зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» та створенням Національної поліції, як центрального органу виконавчої влади, структура та функції МВС реорганізувалися.

Як свідчать матеріали справи, на виконання вимог Закону України «Про Національну поліцію» та Наказу МВС від 11.01.2016 року № 4 комісією ГУНП в Полтавській області з питань затвердження одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського 18.10.2016 року був затверджений висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Згідно платіжного доручення від 31.10.2016 року № 1311 одноразова грошова допомога перерахована на особистий рахунок позивача, реквізити якого були надані до заяви на виплату одноразової грошової допомоги, про що було повідомлено ОСОБА_1 листом від 02.11.2016 року за вих. № 29/Ф-117, Ф-118, Ф-119, Ф-120, ФИ-127/ПОКЦ, ФИ-943/Кц, ФИ -135/ПОКЦ.

Дані обставини позивачем не заперечуються.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що безпідставним є посилання позивача, що визначений відсоток втрати працездатності в розмірі 25% не може складатися, оскільки у відповідності до повідомлення ДУ «ТМО МВС України по Полтавській області» від 17.10.2016 року № 33/37-818, саме сукупність усіх травм отриманих позивачем 30.10.2014, 01.10.2015 та 31.12.2015 року при виконанні службових обов'язків в ОВС та поліції, є підставою для визначення ІІ групи інвалідності.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що станом на 30.10.2016 року відповідачем проведено повний розрахунок з ОСОБА_1, а саме одноразова грошова допомога по ІІ групі інвалідності виплачена за всі отримані ним травми, які мали місце 30.10.2014, 01.10.2015 року, та за травму, яка склала 31.12.2015 року, в результаті якої позивачем було втрачено 70% втрати працездатності та виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 290000,00 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність в діях відповідачів порушень прав та інтересів ОСОБА_1 на одноразову грошову допомогу у розмірі визначеному у відповідності до причино наслідкового характеру травм отриманих при виконанні службових обов'язків.

Наполягаючи на необхідності скасування оскаржуваного судового рішення апелянт зазначає порушення судом першої інстанції вимог матеріального і процесуального права.

Зокрема, на думку апелянта, судом першої інстанції під час розгляду справи не надано правої оцінки позовним вимогам в частині визнання протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області щодо не направлення до МВС України рішення про призначення виплати по травмам, отриманим 30.10.2014 та 01.10.2015 при виконанні службових обов'язків, та висновку з відповідними документами, підготовленими органом, у якому позивач, як працівник міліції проходив службу у терміни передбачені Постановою КМУ від 21.10.2005 № 850, а саме 15-денний термін з дня реєстрації, визнання протиправною бездіяльності МВС України щодо неприйняття рішення про призначення та виплату грошової допомоги у зв'язку з отриманими травмами 30.10.2014 і 01.10.2015 та втрати 25 відсотків працездатності при виконанні службових обов'язків з урахуванням направлених матеріалів на виплату грошової допомоги Ліквідаційною комісією УМВС України в Полтавській області, згідно вимог Постанови КМУ № 850 від 21.10.2015 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» та визнання протиправною бездіяльності Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області щодо повторного не направлення до МВС України рішення про призначення виплати по травмам, отриманим 30.10.2014 при виконанні службових обов'язків та висновку з відповідними документами на виплату, згідно вимог КМУ № 850 від 21.10.2015 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції»;

Разом з тим, колегія суддів вважає вказані доводи безпідставними, оскільки задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

В даному випадку визнання протиправними дій Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області в зазначеній позивачем спосіб не створює правових наслідків для ОСОБА_1, а відтак задоволення позовних вимог в цій частині не призведе до поновлення порушеного права позивача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 14.12.2016р. по справі № 553/3382/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 06.03.2017 р.