Справа № 825/106/17
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року м.Чернігів Справа № 825/106/17

Чернігівський окружний адміністративний суд

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

відповідача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Куликівські аграрні інвестиції" до Приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу ОСОБА_1, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю ''Горбів Агро'', Відділ Держгеокадастру у Куликівському районі Чернігівської області, Куликівська районна державна адміністрація про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом Приватного підприємства "Куликівські аграрні інвестиції" (далі ПП "Куликівські аграрні інвестиції") до Приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу ОСОБА_1 (далі приватний нотаріус ОСОБА_1Б.), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3І.), Товариство з обмеженою відповідальністю "Горбів Агро" (далі ТОВ "Горбів Агро"), Куликівська районна державна адміністрація Чернігівської області, Відділ Держгеокадастру у Куликівському районі Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса ОСОБА_1 від 13.09.2016 № 31370280.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що при проведенні державної реєстрації права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :06:003:0121 на підставі договору оренди від 04.08.2016 № Д376, укладеного між ТОВ "Горбів Агро" та власником земельної ділянки ОСОБА_3, приватний нотаріус ОСОБА_1 як державний реєстратор не вжив усіх заходів для перевірки факту наявності вже зареєстрованих прав на цю ж земельну ділянку за ПП "Куликівські аграрні інвестиції", оскільки повинен був звернутися до компетентних органів державної влади, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію права оренди до 01.01.2013, та отримати від них інформацію (довідки, копії документів тощо) про наявність або відсутність вже зареєстрованих прав на земельну ділянку. За таких обставин вважає оскаржуване рішення протиправним.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та зазначила, що державна реєстрація права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :06:003:0121 на підставі договору оренди від 04.08.2016 № Д376, укладеного між ТОВ "Горбів Агро" та власником земельної ділянки ОСОБА_3 проведена відповідно до норм чинного законодавства України. Підстави для відмови у державній реєстрації, визначені статтею 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", були відсутні. Крім того, під час проведення спірної державної реєстрації прав були використані відомості Державного земельного кадастру в режимі "читання", з яких встановлено відсутність зареєстрованих прав за іншими особами. Тому не було необхідності звертатися до компетентних органів державної влади для отримання від них додаткової інформації про наявність або відсутність вже зареєстрованих прав на земельну ділянку.

Представник ТОВ "Горбів Агро" в судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на обставини, викладені в своїх письмових запереченнях (а.с.53-56).

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник Куликівської районної державної адміністрації Чернігівської області в судове засідання до суду не зявився, повідомлений належаним чином. Надіслав на адресу суду витребувану судом копію облікової справи про реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0121.

Представник відділу Держгеокадастру у Куликівському районі Чернігівської області надіслав суду заяву про розгляд справи без участі представника та лист від 17.02.2017 № 9-28-00.1-309/2-17, в якому повідомив, що в архіві відділу зберігається Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, де в розділі 4 за № 09 від 12.06.2008 зареєстровано договір оренди землі між ПП "Куликівські аграрні інвестиції" та гр. ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 3,83 га, кадастровий номер :06:003:0121, термін договору оренди - 10 років. В листі від 01.03.2017 № 9-28-99.1-418/2-17 зазначив, що на момент реєстрації договорів оренди, укладених у 2008 році функції реєстрації та внесення даних до Державного реєстру земель виконувало Державне підприємство "Центр Державного земельного кадастру", зокрема у Чернігівській області структурний підрозділ даного підприємства Чернігівська регіональна філія ДП "Центр ДЗК". З 01.01.2013 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 та Закону України "Про Державний земельний кадастр" ведення Державного земельного кадастру здійснюється Управлінням Держгеокадастру до якого входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах своїх повноважень (а.с.109).

Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке.

01.03.2008 між ПП "Куликівські аграрні інвестиції" та гр. ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,83 га, кадастровий номер :06:003:0121 строком на 10 років, який 12.06.2008 зареєстровано у Куликівському районному відділі Чернігівської філії ДП "Центр ДЗК" при Державному Комітеті України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 09.

13.09.2016 приватним нотаріусом ОСОБА_1 проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0121, що розташована за адресою: Чернігівська область, Куликівській район, Дроздівська сільська рада за ТОВ "Горбів Агро" та прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 31370280 (а.с.85)

Вважаючи рішення відповідача від 13.09.2016 № 31370280 таким, що порушують права позивача, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вищезазначене рішення приватного нотаріуса як державного реєстратора є предметом спору у цій адміністративній справі. Відтак, надаючи правову оцінку такому рішенню, суд керується наступними мотивами.

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час прийняття оскаржуваного рішення регулювалися Земельним кодексом України 25.10.2001 № 2768-III, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 11.02.2010 № 1878- VI, Законом України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 № 3613-VI та іншими підзаконними нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини четвертої статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення, тобто на 13.09.2016) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Частиною третьою статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам (ч. 4 ст. 18 цього Закону).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого ч. 3 ст. 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, позивач зазначає, що при проведенні спірної державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, приватний нотаріус як державний реєстратор не вжив усіх заходів для перевірки факту наявності вже зареєстрованих прав на цю ж земельну ділянку за ПП "Куликівські аграрні інвестиції", оскільки повинен був звернутися до компетентних органів державної влади, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію права оренди до 01.01.2013 року, та отримати від них інформацію (довідки, копії документів тощо) про наявність або відсутність вже зареєстрованих прав.

Проте суд не може погодитись з вказаними доводами позивача.

Так, відповідно до пункту 1 частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень" під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 року, державний реєстратор запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Змістовний правовий аналіз зазначеної правової норми дає підстави для висновку, що обов'язок з направлення запитів до органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 року, покладається на державного реєстратора не у всіх випадках державної реєстрації прав, а лише у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", (в редакції станом на 13.09.2016) державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

Відповідно по пункту 187 Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2012 № 1051 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) користування відомостями Державного земельного кадастру здійснюється шляхом надання доступу до нього в режимі читання суб'єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав.

Приватний нотаріус ОСОБА_1 є суб'єктом, який здійснює повноваження у сфері державної реєстрації прав.

Пунктом 188 вказаного Порядку передбачено, що надання доступу до Державного земельного кадастру в режимі читання суб'єктам, зазначеним у пункті 187 цього Порядку, здійснюється за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру з використанням телекомунікаційних каналів зв'язку та електронного цифрового підпису.

Приватний нотаріус в судовому засіданні пояснила, що під час проведення спірної державної реєстрації прав за допомогою програмного забезпечення були використані відомості Державного земельного кадастру в режимі "читання", тобто перевірено відсутність зареєстрованих прав за іншими особами.

Докази, які б спростували пояснення відповідача, відсутні.

Крім того, частиною першою статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Однак формування витягу з Державного земельного кадастру статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" на час проведення державної реєстрації прав не передбачено.

Водночас на вимогу суду приватним нотаріусом ОСОБА_1 надано витяг з Державного земельного кадастру, номер витягу НВ-017 (а.с. 121-122), в якому також відсутності відомості щодо інших користувачів спірної земельної ділянки, право оренди яких було б зареєстровано, зокрема за іншими договорами на час прийняття оскаржуваного рішення.

Відтак, з огляду на викладене та беручи до уваги те, що приватним нотаріусом ОСОБА_1 під час проведення державної реєстрації прав на земельну ділянку з кадастровим номером :06:003:0121 за ТОВ "Горбів Агро" (13.09.2016), перевірено відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав та відомості з Державного земельного кадастру, суд дійшов висновку про відсутність обов'язку державного реєстратора додатково запитувати від органів влади, підприємств, установ та організацій інформацію про реєстрацію прав, що виникли до 01.01.2013 року.

Отже, вчиняючи реєстраційні дії відповідач діяв правомірно, на підставі та у спосіб, визначені законодавством, чинним на час прийняття оскаржуваного рішення.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Таким чином, випадки існування подвійної реєстрації прав оренди на земельні ділянки за різними орендарями можуть існували тоді, коли первинна реєстрація права оренди земельних ділянок була проведена відповідно до норм чинного законодавства, але, незважаючи на існування вже зареєстрованих прав, державний реєстратор в силу різних обставин, приймає рішення про реєстрацію прав за іншим суб'єктом.

Тому перевіряючи факт державної реєстрації права оренди на спірну земельну ділянку за ПП "Куликівські аграрні інвестиції" та її дійсності на дату прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, суд зазначає наступне.

Статтею 202 Земельного кодексу України (у редакції на час укладення позивачем договорів оренди землі) передбачено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Відповідно до вказаної статті Земельного кодексу України, а також Закону України від 06.10.1998 № 161-XIV "Про оренду землі", Указу Президента України від 17.02.2003 № 134 "Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру", постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 № 449 "Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою", наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 № 174 затверджено Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель та форму Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (далі Тимчасовий порядок), в редакції, чинній на час укладення договору між ПП "Куликівські аграрні інвестиції" та ОСОБА_3 від 01.03.2008.

Згідно з пунктом 1.2 Тимчасового порядку адміністратор державного реєстру земель Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах (Центр ДЗК), що забезпечує створення та функціонування державного реєстру земель, відповідає за достовірність і збереження даних, захист від несанкціонованого доступу та руйнування бази даних АС ДЗК, має повний прямий доступ до бази даних АС ДЗК;

Державний реєстр земель це складова частина державного земельного кадастру, який складається з Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку і формується за допомогою АС ДЗК.

Пунктом 1.2 Тимчасового порядку також визначено, що Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі це документ суворого обліку, який є складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок.

Водночас Поземельна книга це документ, який є складовою частиною державного реєстру земель, і містить відомості про земельну ділянку, в тому числі кадастровий план, відомості про державний акт на право власності на землю, державний акт на право постійного користування землею, договір оренди землі та власника, користувача, орендаря (суборендаря) земельної ділянки і формується за допомогою АС ДЗК.

Отже, з урахуванням положень статті 202 Земельного кодексу України та Тимчасового порядку, які були чинними на момент проведення ПП "Куликівські аграрні інвестиції" державної реєстрації права оренди земельної ділянки, договір оренди, укладений та зареєстрований до 01.01.2013 може вважатися зареєстрованим у встановленому законом порядку лише за умови дотримання наступних умов: по-перше, до Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі внесено відповідний запис про укладений договір оренди земельної ділянки; по-друге, відомості про об'єкт оренди за договором (земельну ділянку) внесено до Поземельної книги. Водночас суд зауважує, що у вказаних вище нормах не передбачено альтернативних варіантів для проведення державної реєстрації, а чітко визначено необхідність існування двох умов одночасно.

Відтак про факт державної реєстрації права оренди за договорами оренди землі, укладеними до 01.01.2013, відповідно до чинного на той час законодавства може свідчити внесення всіх необхідних відомостей до Державного реєстру земель. Зокрема, такі відомості повинні міститися в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі та обов'язково у Поземельній книзі, як складовій частині цього реєстру.

Як встановлено під час розгляду справи, записи про укладений з позивачем договір оренди землі внесено до Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, де в розділі 4 за № 09 від 12.06.2008 зареєстровано договір оренди землі між ПП "Куликівські аграрні інвестиції" та громадянкою ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 3,83 га, кадастровий номер :06:003:0121, термін договору оренди-10 років, що підтверджується листом відділу Держгеокадастру у Куликівському районі Чернігівської області від 17.02.2017 № 9-28-99.1-309/2-17 (а.с. 89).

Разом з тим, з наданих відділом Держгеокадастру у Куликівському районі Чернігівської області (лист від 01.03.2017 № 19-28-99.1-426/2-17) доказів слідує, що в Поземельній книзі відсутні відомості про державну реєстрацію речового права на спірну земельну ділянку (а.с. 125).

Таким чином, зміст досліджених в судовому засіданні доказів, наданих відділом Держгеокадастру у Куликівському районі Чернігівської області, не дає підстави стверджувати, що реєстрація земельної ділянки мала місце у тому порядку та у той спосіб, який був визначений чинним на момент реєстрації законодавством.

Крім того, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що наявні на договорі оренди землі від 01.03.2008 відмітки про державну реєстрацію є достатнім доказом того, що державна реєстрація прав оренди на спірну земельну ділянку була проведена відповідно до вимог чинного на момент їх реєстрації законодавства. При цьому суд виходить із структури Державного реєстру земель, який вівся до 01.01.2013, та зазначає, що згідно чинних на той час нормативно-правових приписів договір оренди землі вважався зареєстрованим за умови проведення усієї визначеної законодавством процедури реєстрації, наслідками чого повинні бути записи як в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди, так і в Поземельній книзі, а також проставлення відмітки на договорі оренди землі, яка носила інформаційний характер.

Відтак, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що факт державної реєстрації права оренди за ПП "Куликівські аграрні інвестиції" на підставі договору оренди від 01.03.2008, укладеного з власником земельної ділянки ОСОБА_3, у ході розгляду цієї адміністративної справи не може визнаватись встановленим, оскільки не підтверджується належними і допустими доказами, які б засвідчували дотримання в повному обсязі передбаченого законодавством порядку державної реєстрації.

Отже, доводи позивача про те, що прийняттям державним реєстратором оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень допущено існування подвійної реєстрації на один і той самий об'єкт нерухомого майна суд до уваги не бере.

Підсумовуючи, суд зазначає, що при здійсненні державної реєстрації іншого речового права (права оренди на земельні ділянки) на підставі договору, укладеного між власником земельної ділянки ОСОБА_3 та ТОВ "Горбів Агро" приватний нотаріус як державний реєстратор діяв в порядку, в межах та у спосіб, що передбачені законами України, а наведені позивачем доводи не дають достатніх правових підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач також посилається на судову практику Верховного Суду України, зокрема постанову від 29.09.2015 у справі № 21-760а15.

Згідно абзацу 2 частини першої статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Проте, на переконання суду, обставини даної адміністративної справи та характер спірних правовідносин є відмінними від справи, яка переглядалась Верховним Судом України.

Так, зі змісту вищезазначеного рішення вбачається, що Верховним Судом України досліджувалось питання відповідності дій державного реєстратора вимогам закону щодо процедури повторної реєстрації права оренди за наявності встановленого факту первинної реєстрації такого права за іншим суб'єктом.

Разом з тим, у цій справі, як вже зазначалося раніше, здобутими та дослідженими в судовому засіданні доказами факт державної реєстрації права оренди за позивачем на підставі договору оренди землі від 01.03.2008, укладеного з ОСОБА_3, не підтвердився.

Крім того, змістовний аналіз вказаного рішення Верховного Суду України свідчить про те, що у справі, яка переглядалась, не були надані відомості (витяги) з Державного земельного кадастру, які б підтверджували відсутність зареєстрованих прав, тоді як у цій справі відповідачем наданий витяг з Державного земельного кадастру, який не містить інформації про інших користувачів спірної земельної ділянки, право оренди яких було б зареєстроване на час проведення спірної державної реєстрації. Відтак посилання позивача на висновки Верховного Суду України у постанові від 29.09.2015, як на підставу для задоволення заявлених позовних вимог, є необґрунтованими.

Оскільки адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства "Куликівські аграрні інвестиції" відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя І.І. Соломко