Справа № 347/2269/16
Суддя: Крилюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 347/2269/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2017 м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючої - судді: Крилюк М.І.,

секретаря: Терлюжак Н.П.,

адвокатів: Козак І.В., Андрусяк Г.В., Мельничук Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Косівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 про оскарження рішення суб»єкта владних повноважень,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Косівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 про оскарження рішення суб»єкта владних повноважень.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали та пояснили, що 28.10.2016р. Комісія з питань захисту прав дітей Косівської РДА вирішила вважати за доцільне призначити ОСОБА_5 дні та години зустрічей з малолітньою дочкою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у суботу та неділю з 10.00год. до 17год. Вважають таке рішення незаконним, оскільки Комісія з питань захисту прав дітей Косівської РДА при винесенні даного рішення не врахувала інтереси дитини, а саме вік дитини, стан її здоров»я, особисту прихильність до батька та місце зустрічей. Призначений графік зустрічей ОСОБА_5 з дитиною без обумовленої присутності матері чи когось з близьких родичів є досить тривалим для малолітньої дитини і абсолютно неприпустимим з огляду на її вік, стан здоров»я та особисту прихильність її до батька, оскільки дитина хворіє та потребує домашнього догляду та амбулаторного лікування. Крім цього, прийняте Комісією рішення відбулося у відсутності позивачки та вона з ним категорично не погоджується. Просять скасувати рішення Комісії з питань захисту прав дітей Косівської РДА №71/10-16 від 28.10.2016р.

Представник Комісії з питань захисту прав дітей Косівської РДА Книшук Р.М. позов не визнав та пояснив, що за заявою ОСОБА_5 було прийнято рішення, яким призначено дні та години зустрічей ОСОБА_5 з дитиною ОСОБА_6, 2012р.н. При прийнятті даного рішення були враховані інтереси малолітньої дитини, досліджені характеризуючи дані батька дитини, а також інші обставини, які мали важливе значення. А тому, оскільки ОСОБА_4 перешкоджає батькові спілкуватися з дитиною, комісією призначено дні та години зустрічей з малолітньою дочкою ОСОБА_6 у суботу та неділю з 10.00год. до 17год. Вважає позов безпідставним та просить в ньому відмовити.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 і його представники позов не визнали та пояснили, що позивачка чинить перешкоди ОСОБА_5 у спілкуванні та вихованні дитини. А тому, ОСОБА_5 звернувся з відповідною заявою до органу опіки та піклування, яким було винесено рішення та визначено дні та години зустрічей з дитиною Проте, ОСОБА_4 дане рішення не виконує і на даний час продовжує перешкоджати йому бачитися з дитиною, не зазначаючи обґрунтованих підстав своїх дій. Просять в позові відмовити.

Суд вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України зазначено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Як встановлено в судовому засіданні за час перебування ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дитина ОСОБА_6.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.06.2012р. стверджується, що батьком ОСОБА_6 являється ОСОБА_5

Відповідно до матеріалів справи вбачається, що рішенням Косівського районного суду від 08.11.2013р. шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було розірвано та неповнолітню дитину залишено на проживання із матір»ю ОСОБА_4

Згідно із ст.141 СК України зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 чинить перешкоди батькові ОСОБА_5 у спілкуванні з неповнолітньою дитиною та у її вихованні, що суперечить вимогам наведеного закону.

А відповідно до ч. 2,3 ст.157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 153 СК України зазначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

А тому, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 звернувся з відповідною заявою до органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, як це передбачено чинним законодавством.

Оскільки, згідно ч1.ст.19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування.

Відповідно до ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до рішення Комісії з питань захисту прав дітей Косівської РДА №71/10-16 від 28.10.2016р. було вирішено призначити ОСОБА_5 дні та години зустрічей з малолітньою дочкою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у суботу та неділю з 10.00год. до 17год. Під час перебування дитини із ОСОБА_5 він повністю несе відповідальність за здоров»я, виховання, безпеку життя малолітньої.

Судом встановлено, що дане рішення являється законним, оскільки при прийнятті його було вивчено умови життя ОСОБА_5, його ставлення до дитини, вік дитини та інші істотні обставини.

Частиною 2.ст.19 СК України зазначено, що рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні жодних претензій до батька дитини ОСОБА_5 щодо неналежного виховання чи спілкування з дитиною у визначені комісією дні не пред»являлось. В матеріалах справи відсутні жодні докази, які б свідчили про неналежне виконання ним рішення органу опіки та піклування, зокрема що стосується відповідальності за здоров"я, виховання, безпеку життя малолітньої, що визначено в рішенні №71/10-16 від 28.10.2016р.

Твердження позивачки про те, що прийняття рішення відбулося у її відсутності спростовується матеріалами справи, оскільки згідно долученого до матеріалів справи повідомлення Комісії з питань захисту прав дітей Косівської РДА від 24.10.2016р. вбачається, що ОСОБА_4 була належним чином повідомлена на 28.10.2016р. на 10год. про розгляд заяви ОСОБА_5

Крім цього, хвороба дитини, про яку зазначає позивачка, не являється перешкодою для її спілкування із батьком ОСОБА_5

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Верховною Радою України 28.08.1991 року, що набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Також ОСОБА_4 в судовому засіданні так і не пояснила в чому саме полягає незаконність даного рішення, оскільки жодних порушень зі сторони батька щодо неналежного спілкування та виховання дочки не встановлено.

Відповідно до ч.3ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, підстав для скасування рішення Комісії з питань захисту прав дітей Косівської РДА №71/10-16 від 28.10.2016р. суд не вбачає, оскільки воно прийняте на підставі нормативно-правових актів України, являється законним та позивачкою не доведено жодних правових підстав, які б свідчили про його незаконність.

На підставі наведеного ст.ст.141, 158, 257 СК України, ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року та керуючись ст.ст. ст.158-167 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

В позові ОСОБА_4 до Косівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 про оскарження рішення суб»єкта владних повноважень - відмовити.

Постанова суду вступає в законну силу після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І. Крилюк