Справа № 809/199/17
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2017-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2017 р. Справа № 809/199/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боршовського Т.І., за участю секретаря судового засідання Савченко Н.В., представників позивача Старцун Н.І., Лопушинської О.І., представників відповідача Дмитрук Т.В., Балагури Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Галицького національного природного парку до Західного офісу Держаудитслужби та Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування пункту 1 вимоги від 05.01.2017 року № 13-09-07-14/60 та вимоги від 18.01.2017 року № 1,-

ВСТАНОВИВ:

Галицький національний природний парк (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Західного офісу Держаудитслужби (далі - відповідач 1) та Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області (Lдалі - відповідач 2), в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати пункт 1 вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківської області від 05.01.2017 року № 13-09-07-14/60 "Щодо усунення порушень законодавства"; визнати протиправним та скасувати вимогу Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківської області від 18.01.2017 року № 1 до розпорядника бюджетних коштів про повернення відповідного бюджету використаної ним не за цільовим призначенням суми субвенції.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Галицького національного природного парку за період з 01.01.2012 року по 31.08.2016 року, за результатами якої складено акт ревізії від 02.12.2016 року за № 07-21/1, сформовано та надіслано позивачу лист-вимогу від 05.01.2017 року за № 13-09-07-14/60 «Щодо усунення порушень законодавства» та вимогу № 1 від 18.01.2017 року до розпорядника бюджетних коштів про повернення до відповідного бюджету використаної ним не за цільовим призначенням суми субвенції у розмірі 420000 грн. Представники Галицького національного природного парку вважають пункт 1 вимоги від 05.01.2017 року за № 13-09-07-14/60 та вимогу № 1 від 18.01.2017 року протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки позивач не вчинив бюджетного правопорушення під час придбання в 2015 році автомобіля Renault Duster та недопустив нецільове використання бюджетних коштів в розмірі 420000 грн.

Представники позивача вимоги викладені в позовній заяві підтримали в повному обсязі. Просили позов задовольнити повністю.

Представники відповідачів проти позову заперечили з підстав, наведених в письмовому запереченні від 27.02.2017 року. Зокрема пояснили суду, що Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Галицького національного природного парку за період з 01.01.2012 року по 31.08.2016 року, за результатами якої складено акт ревізії від 02.12.2016 року за № 07-21/1. Під час проведення вказаної ревізії виявлено ряд порушень чинного законодавства, в тому числі пункту 8 статті 7 Бюджетного кодексу України, пункту 59 Переліку видів діяльності, що належать до природоохоронних заходів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.1996 року № 1147, оскільки позивачем придбано в 2015 році автомобіль Renault Duster на суму 420000 грн., який не належить до транспортного засобу, що має спеціальне призначення, що є нецільовим використанням бюджетних коштів. Представники відповідача вважають, що вимоги від 05.01.2017 року за № 13-09-07-14/60 та від 18.01.2017 року № 1 прийняті правомірно, в межах наданих повноважень, а тому просили в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, судом встановлено таке.

Відповідно до пункту 1.2.5.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області на ІІІ квартал 2016 року, на підставі направлення від 12.09.2016 року № 774, головним державним фінансовим інспектором відділу інспектування в агропромисловому комплексі та сфері використання природних ресурсів Балагурою Г.О. (з 25.10.2016 року головним державним аудитором відділу контролю в аграрній галузі, екології та природокористування), проведено з 13.09.2016 року по 25.11.2016 року ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Галицького національного природного парку за період з 01.01.2012 року по 31.08.2016 року, за результатами якої складено акт від 02.12.2016 року за № 07-21/1 (а.с. 19-65).

Не погоджуючись з вказаним актом перевірки від 02.12.2016 року за № 07-21/1, позивач подав Управлінню Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області заперечення від 12.12.2016 року № 07-02/391 (а.с. 66-69), за результатами розгляду якого відповідач-2 прийняв висновок, затверджений начальником управління - начальником відділу Управління Західного офісу Державної аудиторської служби в Івано-Франківській області 03.01.2017 року, в якому не погодився з доводами Галицького національного природного парку (а.с. 70-77).

05.01.2017 року з метою повного усунення виявлених порушень, попередження їх виникнення в подальшому, керуючись пунктом 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області надіслало Галицькому національному природному парку листом № 13-09-07-14/60 вимогу «Щодо усунення порушень законодавства» (а.с. 15-16). Листом № 13-09-07-14/234 від 18.01.2017 року відповідач направив позивачу вимогу № 1 від 18.01.2017 року про повернення до відповідного бюджету використаної не за цільовим призначенням суми субвенції в розмірі 420000 грн. (а.с. 18).

Згідно пункту 1 вимоги від 05.01.2017 року № 13-09-07-14/60 Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області зазначило, що позивачем придбано в 2015 році автомобіль Renault Duster на суму 420000 грн., який не належить до транспортного засобу, що має спеціальне призначення, а тому вказані дії Галицького національного природного парку є нецільовим використанням бюджетних коштів, що згідно пункту 24 статті 116 Бюджетного кодексу України є бюджетним правопорушенням, та поставлено вимогу його усунути. Керуючись пунктом 3 Порядку повернення бюджетних коштів до відповідного бюджету в разі їх нецільового використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 року № 1163, Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області направило позивачу вимогу № 1 від 18.01.2017 року про повернення бюджетних коштів, отриманих у вигляді субвенції і використаних не за цільовим призначенням, у розмірі 420000 грн., шляхом їх перерахування до Державного бюджету.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" № 2939-XII (далі - Закон № 2939-XII).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2939-XII, головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні. Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування. Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Положенням про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року № 43 (далі - Положення № 43), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань: вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; вертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь (підпункт 9 пункту 4 Положення № 43).

Відповідно до пункту 6 Положення № 43 Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

Згідно пункту 7 Положення № 4, Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Так, до складу органів Державної аудиторської служби України входять Держаудитслужба та такі міжрегіональні територіальні органи: Північний офіс Держаудитслужби, Північно-східний офіс Держаудитслужби; Західний офіс Держаудитслужби та Східний офіс Держаудитслужби, які також наділені вищевказаними повноваженнями щодо вжиття в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб.

Процедура проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного

сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання, визначає Порядок проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 року № 550 (з відповідними змінами).

Згідно пункту 2 вказаного Порядку № 550, інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Пунктом 45 Порядку № 550 передбачено, що у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи органу державного фінансового контролю, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування. Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об'єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний орган державного фінансового контролю з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень (пункт 46 Порядку № 550).

При цьому, пункт 50 Порядку № 550 передбачає, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи державного фінансового контролю вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю; порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Також, як зазначалось судом вище, у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держаудитслужба має право звернутися до суду в інтересах держави.

При цьому, пунктами 3-7 Порядку повернення бюджетних коштів до відповідного бюджету в разі їх нецільового використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 року № 1163, на які посилаються відповідачі, передбачено, що у випадку невиконання вимоги органу державного фінансового контролю, останній приймає рішення про зупинення операцій з бюджетними коштами або призупинення бюджетних асигнувань розпоряднику бюджетних коштів на суму субвенції, використаної не за цільовим призначенням. Пунктом 10 цього Порядку передбачено, що в разі не виконання вимоги контролюючого органу, бюджетні кошти можуть бути стягнуті з одержувача бюджетних коштів в судовому порядку.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 абзацу 1 статті 10 Закону № 2939-ХІІ, згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

При цьому, на переконання суду, виявлені під час перевірки суми нецільового використання коштів державного або місцевих бюджетів, які підлягають поверненню до відповідного бюджету, є нічим іншим як збитками заподіяними такому бюджету.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведенного, суд дійшов висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимоги про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, які обов'язкові до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки, в разі якщо така підконтрольна установа самостійно не поверне до відповідного бюджету суми нецільового використання коштів.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

В даному випадку, Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області пред'явило вимоги про усунення порушень, виявлених під час ревізії позивача. При цьому, в оскаржуваних вимогах відповідач 2 вказує на бюджетне правопорушення, яке полягає в нецільовому використанні бюджетних коштів в розмірі 420000 грн., зобов'язано усунути таке правопорушення та повернути у відповідний бюджет отримані кошти у вигляді субвенції, тобто в даному випадку виявлені збитки, їх розмір та зобов'язано позивача усунути виявлені порушення в установленому законодавством порядку.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Аналогічний правовий висновок у спорах цієї категорії вже неодноразово висловлювався колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня, 13 травня та 25 листопада 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14, 21-442а14 відповідно).

Згідно з частиною 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, з огляду на зміст оскаржуваних позивачем вимог, висновки Верховного Суду України в адміністративних справах щодо застосування норм права в подібних правовідносинах, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову Галицького національного природного парку до Західного офісу Держаудитслужби та Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування пункту 1 вимоги від 05.01.2017 року № 13-09-07-14/60 та вимоги від 18.01.2017 року № 1.

Згідно статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судом не встановлено підстав для розподілу судових витрат між сторонами.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.

Постанова складена в повному обсязі 09.03.2017.