Справа № 826/19557/14
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 лютого 2017 року № 826/19557/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві
проскасування податкової вимоги та рішення про опис майна в податкову заставу
На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернувся з позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (надалі - Відповідач, замінено на Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві), в якому просить: визнати протиправними та скасувати податкову вимогу від 26.08.14 р. №17641-25 та рішення №1053/26-59-25-01-14 про опис майна у податкову заставу від 28.08.14 р., прийняті Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві; визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві в частині прийняття податкової вимоги від 26.08.14 р. №17641-25 та рішення №1053/26-59-25-01-14 про опис майна у податкову заставу від 28.08.14 р.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2016 р., яка залишена без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015 р. позовні вимоги задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкову вимогу від 26.08.14 р. №17641-25 та рішення №1053/26-59-25-01-14 про опис майна у податкову заставу від 28.08.14 р., прийняті Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві в частині прийняття податкової вимоги від 26.08.14 р. №17641-25 та рішення №1053/26-59-25-01-14 про опис майна у податкову заставу від 28.08.14 р.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 лютого 2016 року Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.15 та Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.15 скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що оспорювану за цим позовом податкову вимогу було надіслано платникові до часу набрання законної сили постановою апеляційного суду в адміністративній справі № 826/16521/13-а, що свідчить передчасність дій Інспекції з направлення платникові цієї податкової вимоги до моменту узгодження грошових зобов'язань.

Представник Відповідача проти позовних вимог заперечував в повному обсязі. В обґрунтування заперечень Відповідач зазначає, що відповідно до норм п.п. 3.1 п. 3 «Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків», затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 p. № 576, податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних облікової інформаційної системи органів державної податкової служби, а оскільки станом на 25.08.2014 в картках особового рахунку з податку на доходи фізичних осіб (код платежу 11010500) ФОП ОСОБА_1 обліковувався податковий борг який виник 24.04.2013, тому на підставі даних ІС «Податковий блок» в автоматичному режимі сформовано податкову вимогу форми «Ф» №17641-25 від 26.08.2014.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 КАС України, Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Співробітниками Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2011р.

За результатом перевірки складено Акт перевірки від 21.12.2012 р. №2290/17-20/НОМЕР_1 (надалі - Акт перевірки).

На підставі Акту перевірки Податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення: від 06.02.2013 №202/17-20, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з ПДВ на 46668,75 грн. (у т.ч.: 37335 грн. - основний платіж, 9334,75 грн. - штрафні санкції); від 06.02.2013 №203/17-20, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з ПДФО на 49801,80 грн. (у т.ч.: 33201,20 грн. - основний платіж, 16600,60 грн. - штрафні санкції).

Рішенням ДПС у м. Києві від 25.04.2013 №616/Г/12-3-03 про результат розгляду скарги, залишеним без змін рішенням Міндоходів від 25.06.2013 р. №2324/Г/99-99-10-01-03-14 про результати розгляду скарги, податкове повідомлення-рішення від 06.02.2013 №203/17-20 було скасовано в частині застосованих штрафних санкцій у розмірі 8300,30 грн.; залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 06.02.2013 №202/17-20, а також збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на 2283грн. основного платежу.

На підставі вказаного рішення ДПС у м. Києві Податковим органом винесено наступні податкові повідомлення-рішення: від 31.05.2013 №865/17-20, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з ПДФО на 41501,50 грн. (у т.ч.: 33201,20 грн. - основний платіж, 8300,30 грн. - штрафні санкції); від 31.05.2013 №868/17-20, яким Позивачу збільшено грошове зобов'язання з ПДВ на 2283 грн. основного платежу.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, Позивачем було оскаржено до Окружного адміністративного суду міста Києва.

За наслідками оскарження СПД ОСОБА_1 зазначених податкових повідомлень-рішень в судовому порядку Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2013 р. по справі №826/16521/13-а було визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення від 31.05.2013 р. №865/17-20, а також податкове повідомлення-рішення від 06.02.2013 №202/17-20 в частині збільшення платникові грошового зобов'язання з ПДВ на 46667,75 грн. та від 31.05.2013 р. №868/17-20 - в частині збільшення грошового зобов'язання з ПДВ на 1866,33 грн.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2014 назване рішення суду першої інстанції скасовано; у задоволенні позову СПД ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві направлено Позивачу податкову вимогу від 26.08.2014 року № 17641-25, якою зобов'язано Позивача погасити заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі 55349,50 грн. та податку на додану вартість у розмірі 5657,61 грн. та рішення №1053/26-59-25-01-14 від 28.08.2014 р. про опис майна у податкову заставу.

Позивач не погоджується з прийнятими спірними рішеннями (податковою вимогою від 26.08.2014 року № 17641-25 та рішенням про опис майна у податкову заставу №1053/26-59-25-01-14 від 28.08.2014 р.) вважає, що вони прийняті Відповідачем з порушенням норм податкового законодавства, а тому звернувся до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про обґрунтування позовних вимог, виходячи з наступного.

Скеровуючи справу на новий розгляд в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24 лютого 2016 р. по справі К/800/25467/15, Суд звернув увагу, що судами не встановлено, коли саме СПД ОСОБА_1 було одержано останнє рішення податкового органу, прийняте у процедурі адміністративного оскарження оспорюваних донарахувань, та не визначено дату звернення позивача до адміністративного суду з позовом про оскарження податкових повідомлень-рішень від 06.02.2013 р. № 202/17-20, від 31.05.2013 р. № 865/17-20 та від 31.05.2013 р. № 868/17-20. Також Вищий адміністративний суд України зазначає про те, що суду необхідно визначити, чи набули грошові зобов'язання за цими податковими повідомленнями-рішеннями узгодженого характеру (як-от у випадку подання СПД ОСОБА_1 адміністративного позову після спливу 10-денного строку з дня одержання останнього рішення контролюючого органу у процедурі адміністративного оскарження) та на підставі цього дійти вмотивованого висновку про обґрунтованість (або незаконність) позовних вимог СПД ОСОБА_1

За правилами пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення (частина перша).

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (частина четверта).

Пунктом 56.19 цієї ж статті Кодексу передбачено, що у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

У той же час згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

В силу вимог пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України процедура адміністративного оскарження закінчується:

днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк;

днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги;

днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику;

днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань що оскаржувались.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Таким чином, аналізовані законодавчі приписи дають підстави для висновку про те, що протягом 10 календарних днів з часу отримання податкового повідомлення-рішення платник зобов'язаний або сплатити донараховану суму податкового зобов'язання до відповідного бюджету, або оскаржити суму донарахування в адміністративному чи судовому порядку. В інакшому випадку таке податкове зобов'язання перетворюється на податковий борг платника у розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, на який надсилається податкова вимога та поширюються процедури примусового стягнення, незалежно від факту подальшого оскарження платником податкових повідомлень-рішень в судовому порядку у межах строку позовної давності.

На виконання приписів Вищого адміністративного суду України в частині необхідності встановлення обставини з приводу того, коли саме СПД ОСОБА_1 було одержано останнє рішення податкового органу, прийняте у процедурі адміністративного оскарження оспорюваних донарахувань, з метою визначення дати звернення Позивача до адміністративного суду з позовом про оскарження податкових повідомлень-рішень від 06.02.2013 № 202/17-20, від 31.05.2013 № 865/17-20 та від 31.05.2013 № 868/17-20, Суд зазначає наступне.

Так, предмет доказування, в даному випадку, зводиться до того, чи набули грошові зобов'язання за цими податковими повідомленнями-рішеннями узгодженого характеру (як-от у випадку подання СПД ОСОБА_1 адміністративного позову після спливу 10-денного строку з дня одержання останнього рішення контролюючого органу у процедурі адміністративного оскарження).

Позивач звертає увагу, що податкові повідомлення - рішення, які були винесені Відповідачем відносно Позивача на підставі Акту перевірки № 2290/17-20/НОМЕР_1 від 21.12.2012 p., а саме: № 202/17-20 від 06.02.2013 p. з ПДВ; № 203/17-20 від 06.02.2013 p. з податку з доходів фізичних осіб СПД; № 865/17-20 від 31.05.2013 p. Позивачем були оскаржені до суду своєчасно та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Як вбачається з бази Діловодства спеціалізованого суду (КП «ДСС»), що 18.10.2013 р. до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів м. Києва про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.02.2013 №202/17-20, № 203/17-20 та від 31.05.2013 №868/17-20, №865/17-20.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2013 року відкрито провадження по справі№ 826/16521/13-а.

За наслідками оскарження ФОП ОСОБА_1 зазначених податкових повідомлень-рішень в судовому порядку Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2013 р. по справі №826/16521/13-а було визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення від 31.05.2013 р. №865/17-20, а також податкове повідомлення-рішення від 06.02.2013 №202/17-20 в частині збільшення платникові грошового зобов'язання з ПДВ на 46667,75 грн. та від 31.05.2013 р. №868/17-20 - в частині збільшення грошового зобов'язання з ПДВ на 1866,33 грн.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2014 р. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2013 р. скасовано, у задоволенні позову СПД ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Відповідач зазначає, що станом на 25.08.2014. в картках особового рахунку з податку на доходи фізичних осіб (код платежу 11010500) ФОП ОСОБА_1 обліковувався податковий борг який виник 24.04.2013, тому а підставі даних ІС «Податковий блок» в автоматичному режимі сформовано податкову вимогу форми «Ф» №17641-25 від 26.08.2014.

Пунктами 3.7-3.9 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.11.2012 №1236, передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження з повідомленням про вручення.

Дата відправлення (вручення) проставляється на корінці податкового повідомлення-рішення: а) посадовою особою платника податків - юридичної особи (фізичною особою - платником податків) або її законним представником - у разі вручення податкового повідомлення-рішення під розписку; б) працівником структурного підрозділу, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальною особою, визначеною керівником органу державної податкової служби для виконання таких функцій, - у разі надіслання листом з повідомленням про вручення. При цьому, повідомлення про вручення прикріплюється до корінця податкового повідомлення-рішення.

Відповідачем на підтвердження власної правової позиції, в порушення вимог ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України до матеріалів справи не надано жодного доказу вручення Позивачу останнього рішення Контролюючого органу у процедурі адміністративного оскарження у строк більш ніж 10 днів до дня звернення Позивача до суду з позовом № 826/16521/13-а.

За таких обставин, з огляду на письмові докази, наявні в матеріалах справи, Суд приходить до висновку, що Позивачем при зверненні до суду з позовом про оскарження податкових повідомлень-рішень було дотримано 10 денний строк з часу отримання податкового повідомлення-рішення на оскарження суми донарахування в судовому порядку, внаслідок чого податкове зобов'язання не набуло статусу податкового боргу платника у розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Суд звертає увагу, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2014 р. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2013 р. скасовано., у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У відповідності до ч. 3 ст. 254 КАС України, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що на час винесення податкової вимоги від 26.08.2014 року № 17641-25 та рішення про опис майна у податкову заставу №1053/26-59-25-01-14 від 28.08.2014 р., Судом ще не було прийнято рішення по справі 826/16521/13-а (Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2014 р.), якою підтверджено правомірність прийняття Контролюючим органом податкових повідомлень-рішень, а грошові зобов'язання є узгодженими.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2014 р. по справі №826/16521/13-а набрала законної сили 16 вересня 2014 року, а отже в даному випадку у Контролюючого органу саме з даної дати виникало право на винесення податкової вимоги.

З аналізу матеріалів справи, Суд приходить до висновку, що податкова вимога та рішення про опис майна в податкову заставу є передчасними, оскільки винесені до узгодження суми податкового боргу, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Судом не беруться до уваги посилання представника Відповідача на те, що відповідно до норм п.п. 3.1 п. 3 «Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків», затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 p. № 576, податкові вимоги формуються автоматично, оскільки Податковий кодекс України не передбачає обставин залежності прав платника податків від особливостей функціонування електронних програм Контролюючого органу.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 122, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкову вимогу від 26.08.14 р. №17641-25 та рішення №1053/26-59-25-01-14 про опис майна у податкову заставу від 28.08.14 р., прийняті Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві.

3. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві в частині прийняття податкової вимоги від 26.08.14 р. №17641-25 та рішення №1053/26-59-25-01-14 про опис майна у податкову заставу від 28.08.14 р.

4. Стягнути з Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати в сумі 73 (сімдесят три) грн 08 коп.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук