Справа № 294/1395/16-а
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року м.Житомир справа № 294/1395/16-а

час прийняття: 11 год. 40 хв. категорія 6.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О. Г.,

секретар судового засідання Ясинська К.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконуючого обов'язки начальника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Козакова Сергія Володимировича Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Відділу Держгеокадастру у Чуднівському районі Житомирської області Сільського голови Тютюнниківської сільської ради Михалюка Миколи Івановича про визнанння незаконною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати незаконною бездіяльність виконуючого обовязки начальника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Козакова Сергія Володимировича;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області видати наказ про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки яка розташована на території Тютюнниківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області;

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що громадяни мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірах не більше 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства. Позивачем при розгляді в Публічній кадастровій карті України меж адміністративно-територіальної одиниці Житомирської області Чуднівського району с. Короченки Тютюнниківської сільської ради було виявлено вільну земельну ділянку та було взято графічне зображення на якому зазначене бажане місце її розташування. ОСОБА_1 зазначив, що до часу розгляду справи в суді не отримав нараз відповідача по суті його звернення.

Позивач в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в уточненій позовній заяві.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених в письмових запереченнях щодо позову.

Представники відповідачів, а саме: Відділу Держгеокадастру у Чуднівському районі Житомирської області, Сільського голови Тютюнниківської сільської ради Михалюка Миколи Івановича, Виконуючого обов'язки начальника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Козакова Сергія Володимировича в судове засідання не з'явились, хоча про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Сторонами в судовому засіданні вирішено справу слухати за даної явки.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивачем було подано клопотання від 07.09.2016р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с. 8). У відповідності до ст. 122 Земельного кодексу України (далі Кодексу) позивачем до клопотання було додано копію паспорту, копію ідентифікаційного коду та графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (а.с. 9).

27.01.17 листом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №Б-8262/0-426/6-17 відмовлено у наданні позивачу такого дозволу. Відмова мотивована тим, що у відповідності до графічних матеріалів неможливо визначити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів (а.с. 74-75).

Відносини, пов'язані з веденням особистого селянського господарства, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 22 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до ч.2 ст.123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено що, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

В розумінні положень ч.4 ст.122 Земельного кодексу України розгляд такого клопотання віднесено до повноважень Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, відповідача по даній справі, як територіального органу Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин.

Згідно з ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Кодексу. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 118 та ч. 3 ст. 123 Кодексу відповідач розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що з метою реалізації права громадян на отримання (придбання) у власність земельної ділянки останній звертається з відповідною заявою чи клопотанням до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Імперативність зазначених норм полягає в тому, що така заява чи клопотання має бути розглянута органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування в місячний термін та надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні.

Отже, у строк, визначений ст.118 Земельного кодексу України, відповідачем вказане клопотання розглянуте не було. Матеріали справи не містять доказів протилежного.

З огляду на викладене, Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області допустило протиправну бездіяльність, яка полягає у наданні несвоєчасної відповіді на клопотання ОСОБА_1 від 07.09.2016 року про надання дозволу щодо відведення земельної ділянки у власність.

Що стосується позовної вимоги про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області видати наказ про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 гектара на території Тютюнниківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області, суд зазначає наступне.

Винесення рішення про передачу земельної ділянки у власність законодавцем віднесена до виключної компетенції Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади за даних обставин.

Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Враховуючи наведене, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, позовна вимога щодо зобов'язання відповідача видати наказ про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою є формою втручання в дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не підлягає задоволенню.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 158-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо порушення строків розгляду клопотання ОСОБА_1 від 07.09.2016 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з правом передачі у власність, площею 2,0 га. для ведення особистого селянського господарства на території Тютюнниківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова

Повний текст постанови виготовлено: 07 березня 2017 р.