Справа № 826/1765/16
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1765/16 Головуючий у 1-й інстанції: Шулежко В.П. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

06 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Желтобрюх І.Л.

за участю секретаря судового засідання: Шутовської І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ» до Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Радченко Альони Леонідівни, управління держаної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, треті особи: Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», Київська місцева прокуратура №8, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тетрамак-Україна», Арбітражний керуючий Островський Вадим Анатолійович про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «АТЛ», звернулись до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просили:

визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 25295951 від 15 жовтня 2015 року, прийняте державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Радченко Альоною Леонідівною;

зобов'язати управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності № 12731979 від 24 грудня 2015 року, вчиненого державним реєстратором Клочком Тарасом Петровичем Управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про реєстрацію права власності на нежиле приміщення № 855 - магазин непродовольчих товарів, загальною площею 447,9 кв. м., розташованого за адресою м. Київ, вул. Братиславська, 52 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 00) за ПАТ "ВТБ БАНК"().

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2016 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2016 року та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов - задовольнити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТЛ» укладено кредитний договір №4 від 01 червня 2010 року за умовами якого останньому надано кредит строком користування до 21 липня 2014 року.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 01 червня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АТЛ» та Банком укладено іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за №2729, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк I.A., згідно якого, серед іншого, в іпотеку Банку передано нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення № 855 за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, будинок 52, загальною площею 447,9 кв.м.

У зв'язку з неналежним виконанням позивачем своїх кредитних зобов'язань утворилася заборгованість останнього перед Банком. Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» надіслало позивачу вимогу про усунення порушення від 05 листопада 2014 року, відповідно до якої боржнику надано 30-денний строк, з моменту отримання вимоги, для погашення заборгованості.

Оскільки боржник не вчинив жодних дій, Банк, у рахунок погашення боргу, звернув стягнення на предмет іпотеки на підставі ст.ст. 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку».

Враховуючи наявність непогашеної кредитної заборгованості, Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» прийняло рішення про задоволення своїх грошових вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ» за рахунок предмета іпотеки.

14 вересня 2015 року до управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві від імені іпотекодержателя - Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» для реєстрації права власності на зазначений об'єкт нерухомого майна подано відповідну заяву та пакет документів, що підтверджується карткою прийому заяви №24405784

За результатом розгляду зазначеної заяви та поданих документів державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Радченко Альоною Леонідівною прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 25295951 від 15 жовтня 2015 року.

Вважаючи, що його права та законні інтереси порушено, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Предметом оскарження у даній справі є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 25295951 від 15 жовтня 2015 року, прийняте державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Радченко Альоною Леонідівною.

Так, позивач вважає протиправними рішення відповідача у зв'язку з тим, що станом на дату прийняття спірного рішення діяла ухвала Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року, якою заборонено відчужувати та накладати арешт на нерухоме майно, яке належить товариству з обмеженою відповідальністю «АТЛ» до набрання законної сили рішенням суду у справі №200/7106/15-ц (а.с.19, Т. 1).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з а. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Дійсно, у даній справі правовідносини між позивачем та банком виникли внаслідок виконання умов цивільно-правової угоди.

Проте у даній справі позивач не оспорює виконання чи невиконання умов цивільно-правової угоди (договорів кредиту та іпотеки).

Натомість позич вважає протиправним оспорюване рішення з огляду на порушення відповідачем вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Ураховуючи те, що відповідність дій державного реєстратора вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не може бути предметом розгляду у порядку цивільного та/або господарського судочинства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про належність даного спору до категорії публічно-правових та розгляду його у порядку адміністративного судочинства.

Щодо висновків суду першої інстанції по суті позовних вимог, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, зокрема: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4-2 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Так, державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Радченко Альоною Леонідівною прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 25295951 від 15 жовтня 2015 року під час дії ухвали Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року, якою заборонено відчужувати та накладати арешт на нерухоме майно, яке належить товариству з обмеженою відповідальністю «АТЛ» до набрання законної сили рішенням суду у справі №200/7106/15-ц.

Разом з тим позивачем не наведено доказів того, вказана ухвала суду була внесена до Державного реєстру прав і про її існування знала чи могла знати державний реєстратор станом на момент вчинення реєстраційної дії.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 15 жовтня 2015 року (час формування 15:03:30), у даному реєстрі відсутня будь-яка інформація щодо заборони відчуження та накладення арешту щодо зазначеного об'єкта на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року у справі №200/7106/15-ц (а.с. 187-196, Т. 1).

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення прийняте 15 жовтня 2015 року та внесене в Державний реєстр о 15:06:04.

Крім того, ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.11.2015 року у справі №200/7106/15-ц апеляційну скаргу ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року про забезпечення позову скасовано та передано питання щодо забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції. За результатами нового розгляду заяви про забезпечення позову ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2015 року у справі №200/7106/15-ц у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Щодо постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції 09 квітня 2015 року в межах виконавчого провадження №47201713 судом першої інстанції вірно встановлено, що відомості про вказану постанову також відсутні в Державному реєстрі, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 15 жовтня 2015 року.

31 серпня 2015 року державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції винесено постанову, якою припинено чинність арешту, накладеного постановою від 09 квітня 2015 року.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна від 30 січня 2016 року, зокрема, з розділу «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяження», запис про обтяження на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 року внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 25367347 від 19 жовтня 2015 року, тобто вже після прийняття оскаржуваного рішення.

Отже відсутність у момент вчинення реєстраційної дії відомостей про зазначені заборони позивачем не спростовано.

Крім зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Так, 14 вересня 2015 року до управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві від імені іпотекодержателя - Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» для реєстрації права власності на зазначений об'єкт нерухомого майна подано відповідну заяву та пакет документів, що підтверджується карткою прийому заяви №24405784

Натомість, 12 жовтня 2015 року подано заяву про реєстрацію обтяжень, накладених ухвалою Сятошинського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 року.

Тобто, внесення відомостей до Державного реєстру прав здійснено у порядку черговості, на виконання вимог ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Системний аналіз фактичних обставин та матеріалів справи дає підстави для висновку про те, що станом на 15 жовтня 2015 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відсутні відомості, які могли бути підставою для відмови у державній реєстрації прав або підставою для зупинення вчинення відповідної реєстраційної дії, згідно з вимогами законодавства України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого адміністративного суду України від 16 вересня 2016 року (К/800/18277/16).

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ» до Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Радченко Альони Леонідівни, управління держаної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення набирає та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 09.03.2017

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

І.Л. Желтобрюх

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Безименна Н.В.

Желтобрюх І.Л.