Справа № 805/4855/16-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 р. Справа №805/4855/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 09:55

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голошивця І.О., при секретарі Шташаліс О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Управління «Донбасводоремонт» Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» до Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_1 управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування вимоги в частині 367 759,80 грн., -

за участю:

представник позивача не зявився,

представник відповідача не зявився.

Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» в особі Управління «Донбасводоремонт» Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_1 управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування вимоги Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_1 управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 05 вересня 2016 року № Ю-9-23 в сумі 367 759,80 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що відповідачем 05 вересня 2016 року виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, якою позивача зобовязано сплатити недоїмку з єдиного внеску за період з листопада 2014 року по 31 серпня 2016 року у розмірі 14 123 084,23 грн., до складу якої входить сума недоїмки зі сплати єдиного внеску за липень 2016 року у розмірі 367 759,80 грн. Позивач вважає зазначену вимогу незаконною, необґрунтованою та такою, що порушує права позивача, оскільки не відповідає вимогам пунктів 9-3 та 9-4 розділу VIII Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», відповідно до яких платники єдиного внеску звільняються від виконання своїх обовязків, визначених статтею 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

В звязку з чим, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через відділ документообігу та архівної роботи суду надав клопотання про розгляд справи без участі представника підприємства.

Відповідач через відділ документообігу та архівної роботи суду надав заперечення на позовну заяву, в обґрунтування якого посилається на те, що згідно даних інформаційної системи органу доходів і зборів по управлінню «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» станом на 31 серпня 2016 року обліковується борг зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені за несплату або несвоєчасне перерахування єдиного внеску у сумі 14 123 084,23 грн. Відділом погашення боргу Красноармійської ОДПІ в автоматичному режимі в АІС «Податковий блок» було сформовано управлінню «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» вимогу про сплату боргу від 05 вересня 2016 року № Ю-9-23 на суму 14 123 084,23 грн. Відповідач зазначає, що відповідно до пункту 9-3 розділу VIII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску звільняються від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 зазначеного Закону. Однак якщо платник ЄСВ, які перебувають на обліку в фіскальних органах, розташованих на території, де проводилася антитерористична операція або було оголошено надзвичайний стан, продовжують здійснювати господарську діяльність, нараховувати, обчислювати і сплачувати заробітну плату, то вони зобовязані виконувати всі вимоги Закону № 2464. Крім того, відповідач зазначає, що розпорядженням про затвердження переліку населених пунктів, на території, яких здійснювалась антитерористична операція, не вимагає умов і порядку сплати єдиного внеску, натомість вказані відносини врегульовані Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», який повязує можливість звільнення страхувальника від сплати ЄСВ, незастосування до нього штрафних санкцій з наданням ним документів підтверджуючого настання обставин непереборної сили (форс - мажор), що мали місце на території проведення антитерористичної операції.

На підставі вищевикладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. В запереченнях до позовної заяви зазначав про неможливість прибуття у судове засідання та просив суд розглядати справу без участі представника податкової інспекції.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України), неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи. Проте, за клопотанням сторони та з урахуванням обставин у справі суд може відкласти її розгляд.

З огляду на наведене, а також з метою дотримання вимог ч. 1 ст. 122 КАС України, суд не вбачає перешкод для розгляду справи по суті у даному судовому засіданні без участі представників позивача та відповідача.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Управління «Донбасводоремонт» Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» зареєстровано без права юридичної особи в якості відокремленого підрозділу Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», адреса: 85307, Донецька область, м. Покровськ, вул. Захисників України, буд. 11; фактичне місце занаходження: 83023, м. Донецьк, пр.-т ОСОБА_2, буд. 114а та перебуває на обліку Красноармійській обєднаній державній податковій інспекції ОСОБА_1 управління ДФС у Донецькій області (т.2, а.с. 2-6).

Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» зареєстровано в якості юридичної особи 03 вересня 2007 року за № 1 026990, включене до ЄДРПОУ за номером 00191678, юридична адреса: 87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. К.Лібкнехта, буд. 177а), та перебуває на обліку у Краматорській обєднаній державній податковій інспекції ОСОБА_1 управління ДФС у Донецькій області (т.1, а.с. 40-41, т.2, а.с 2-6).

З матеріалів справи встановлено, що позивачем до контролюючого органу були подані звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з листопада 2014 року по серпень 2016 року, відповідно до яких позивачем самостійно визначені зобовязання зі сплати страхових внесків (т.1, а.с. 134-210).

В матеріалах справи наявні докази часткової сплати сум самостійно нарахованих грошових зобовязань зі сплати єдиного внеску за період з листопада 2014 року, що підтверджується наявними у справі платіжними дорученнями та виписками з рахунків позивача відкритих у банківських установах (т. 1, а.с. 211-243).

У звязку з несплатою єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування з листопада 2014 року по серпень 2016 року, Красноармійською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області 05 вересня 2016 року позивачу виставлено вимогу № Ю-9-23 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 14 123 084,23 грн., до складу якої входить сума недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 367 759,80 грн. за липень 2016року (т.1, а.с. 11).

Не погодившись з винесеною вимогою № Ю-9-53 від 05 вересня 2016 року позивач звернувся зі скаргами до ОСОБА_1 управління Державної фіскальної служби у Донецькій області та Державної фіскальної служби України.

За результатами розгляду скарги позивача ОСОБА_1 управління Державної фіскальної служби у Донецькій області прийнято рішення від 10 жовтня 2016 року № 5706/10/05-99-10-01-12-1, відповідно до якого скарга позивача залишена без задоволення, а оскаржувана вимога без змін (т.1, а.с. 20-22).

Державною фіскальною службою України, за результатами розгляду скарги позивача, прийнято рішення від 18 листопада 2016 року № 24879/6/99-99-11-02-02-25 відповідно до якого скарга позивача залишена без задоволення, а оскаржувана вимога без змін (т.1, а.с. 23-24).

Суд зазначає, що позивач не згоден з вимогою відповідача про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 14 123 084,23 грн. в частині сплати єдиного внеску за липень 2016 року в розмірі 367 759,08 грн., оскільки відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» позивач звільнений від виконання обовязків, щодо сплати єдиного внеску, отже, саме ця обставина стала підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не сплачено єдиний внесок за липень 2016 року, зазначені обставини склалися внаслідок проведення на території Донецької області антитерористичної операції.

До матеріалів справи долучений сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України № 1194 від 29 жовтня 2014 року (вих. № 4267/05-4) про настання обставини непереборної сили, виданий управлінню «Донбасводоремонт» Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», та яким засвідчено настання обставин непереборної сили з 10 червня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обовязкових платежів, на момент видачі сертифікату обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо (т. 1, а.с. 46-47).

Також позивачем до суду наданий сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України № 1736 від 25 листопада 2014 року (вих. № 5268/05-4) про настання обставини непереборної сили, виданий Комунальному підприємству «Компанія «Вода Донбасу», та яким засвідчено настання обставин непереборної сили з 10 червня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання податкової декларації, на момент видачі сертифікату обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо (т. 1, а.с. 44-45).

Крім того, вбачається, що Управління «Донбасводоремонт» Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» зверталось до начальника Красноармійської ОДПІ ОСОБА_1 управління ДФС у Донецькій області ОСОБА_3 з заявою від 01 лютого 2016 року №58, відповідно до якої просила звільнити підприємство від виконання своїх обовязків, визначених частиною 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», а саме від нарахування, утримання, сплати єдиного внеску та подання звітності (т. 1, а.с. 26-27).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з проведенням адміністративної реформи» від 04 липня 2013 року № 406-VII до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Податкового кодексу України внесено зміни, відповідно до яких право адміністрування єдиного внеску, яке раніше було у органів Пенсійного фонду України передано органам доходів і зборів.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 8 липня 2010 року (далі за текстом Закон № 2464) визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно приписів пункту 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464 недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 10 зазначеної норми Закону визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону, платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Тобто, позивач в розумінні зазначених норм Закону є страхувальником та на нього покладений обов'язок нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Пунктами 1, 4 частини 2 статті 6 Закону № 2464 встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Статтею 9 Закону № 2464 визначені порядок обчислення і сплати єдиного внеску, зокрема, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Частиною 8 статті 9 Закону № 2464 передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно з п. 12 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Спірним питанням даної справи є не виникнення податкового боргу, а прийняття та виставлення контролюючим органом позивачу, який здійснює діяльність в зоні проведення антитерористичної операції, податкової вимоги.

Спеціальним законодавством стосовно справляння податків, зборів та єдиного внеску на час проведення АТО встановлено, що позивач, який зареєстрований в зоні проведення АТО, звільнений від сплати поточних зобовязань зі сплати єдиного внеску виходячи з наступного.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ (далі по тексту Закон № 1669).

Законом України № 1669-VІІ внесено зміни до Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», зокрема, розділ VIII Прикінцеві та перехідні положення доповнено пунктами 9-3 та 9-4 такого змісту:

Тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону.

Податкова інформація про суми недоїмки платників єдиного внеску, визначених абзацом першим цього пункту, зберігається та опрацьовується в інформаційних базах контролюючих органів в окремому (позабалансовому) порядку.

Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Таким чином, пункт 9-4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 є умовною нормою, оскільки звільняє платників єдиного внеску від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану, крім іншого, за умови надання заяви платником єдиного внеску про звільнення від сплати єдиного внеску до контролюючого органу.

Суд зазначає, що згідно статті 28 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VII, підпункт 8 пункту 4 ст. 11 виключено з норм Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII.

Однак статті 9-3 та 9-4 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI на час розгляду справи є чинними і підстав не застосовувати до спірних правовідносин вищезазначених норми у суду не має.

Тобто на теперішній час жодних рішень про виключення з чинної редакції закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» пункту 9-4 розділу VIII прийнято не було.

З матеріалів справи встановлено, що сертифікатами (висновками) Торгово-промислової палати України від 29 жовтня 2014 року № 1194 (вих. № 4267/05-4) та від 25 листопада 2014 року № 1736 (вих. № 5268/05-4) про настання обставини непереборної сили, позивачеві підтверджено настання та дію обставин непереборної сили на території Донецької області з 10 червня 2014 року, дату закінчення обставин непереборної сили встановити не можливо (т. 1, а.с. 44-47).

Суд також зазначає, що заява платника єдиного внеску щодо звільнення від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції, тому строки звернення із відповідною заявою позивачем не пропущено.

Суд зазначає, що позивач звертався до Красноармійської ОДПІ ГУ ДФС У Донецькій області з заявами від 01 лютого 2016 року за вих. № 58, з проханням звільнити позивача від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (т.1, а.с. 26-27)

Спірним питанням, що є предметом розгляду в даній справі, є несплата позивачем самостійно визначених грошових зобовязань зі сплати єдиного внеску за липень 2016 року в сумі 367 759,80 грн.

Також, суд зазначає, що абзацом 2 статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням від 02 грудня 2015 року № 1275-р Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Підпунктами 1, 18, 20 пункту 1 додатку до вказаного розпорядження м. Донецька, м. Покровськ (раніше м. Красноармійськ) та м. Маріуполь, віднесені до переліку населених пунктів, на території яких проводилася антитерористична операція.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» зареєстровано за адресою: 87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. К.Лібкнехта, буд. 177а, а "правління «Донбасводоремонт» Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» юридична адреса: 85307, Донецька область, м. Покровськ, вул. Захисників України, буд. 11, фактично знаходиться за адресою: 83023, м. Донецьк, пр-т Павших Комунарів, буд. 114а, відповідно до пп. 1, 18, 20 п. 1 Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р м. Донецьк, м. Покровськ (раніше м. Красноармійськ) та м. Маріуполь входять до зазначеного переліку.

З викладених підстав, внесені Законом України № 1669 зміни до Закону № 2464 звільняють від сплати єдиного внеску субєктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, оскільки на час розгляду даної справи Президентом України не приймався указ про завершення проведення антитерористичної операції, тобто період проведення АТО триває. Крім того, відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Статтею 10 цього Закону встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Тобто, наявність сертифікату (висновку) Торгово-промислової палати України, незалежно від напрямку його видачі є доказом настання саме обставин непереборної сили (форс-мажору) та є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань щодо сплати штрафних санкцій та пені за несплату позивачем єдиного соціального внеску.

В матеріалах справи наявні відповідні Сертифікати (висновоки) Торгово-промислової палати України від 29 жовтня 2014 року № 1194 (вих. № 4267/05-4) та № 1736 (вих. № 5268/05-4) (т.1, а.с. 44-47). Тобто на думку суду, наявність форс-мажорних обставин позивачем підтверджено.

Суд зазначає, що позивач діяв в межах Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», яким відповідно до пунктів 9-3 та 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 позивач звільняється від виконання своїх обовязків визначених статтею 6 на період проведення антитерористичної операції.

Згідно ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що матеріалами справи не підтверджується правомірність винесення Красноармійською обєднаною державною податковою інспекцією ОСОБА_1 управління Державної фіскальної служби у Донецькій області вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-9-23 від 05 вересня 2016 року про сплату Управлінням «Донбасводоремонт» Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» недоїмки за липень 2016 року в сумі 367 759,80 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимога Краматорської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 05 вересня 2016 року № Ю-9-23 в частині сплати недоїмки за липень 2016 року у розмірі 367 759,80 грн., є протиправною та такою, що не відповідає критеріям правомірності, які ставляться до рішень суб'єктів владних повноважень відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому підлягає скасуванню.

За приписами ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач за звернення до суду з даним адміністративним позовом сплатив судовий збір у сумі 5 516,40 грн., що підтверджується відповідною квитанцією № 369 від 26 грудня 2016 року, наявним в матеріалах справи (т.1, а.с. 88), тому на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_1 управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 5 516,40 грн.

Повний текст постанови складений 07 березня 2016 року.

Керуючись ст. ст. 2, 7-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 122-124, 126-128, 130, 133-135, 138-140, 143, 150 154, 158-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Управління «Донбасводоремонт» Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» до Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_1 управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування вимоги в частині 367 759,80 грн. задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкову вимогу Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_1 управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 05 вересня 2016 року № Ю-9-23 в частині стягнення з Управління «Донбасводоремонт» Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» недоїмки в сумі 367 759,80 грн.

Стягнути з Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_1 управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (, юридична адреса: 85300, Донецька область, м. Красноармійськ, вул. Горького, буд. 1) на користь Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (, юридична адреса: 87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, буд. 177а) судовий збір у розмірі 5 516 (пять тисяч пятсот шістнадцять) гривень 40 копійок.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені у судовому засіданні 02 березня 2017 року без участі сторін.

Повний текст постанови складається у відповідності до ст. 160 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Голошивець І.О.