Справа № 875/52/16
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 875/52/16
Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

при секретарі: Хмарській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Макарівської районної державної адміністрації до ОСОБА_2, третя особа: Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» про примусове відчуження частини земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності, -

ВСТАНОВИВ:

Макарівська районна державна адміністрації Київської області звернулась до Київського апеляційного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача: Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго», в якому просила:

- примусово відчужити у державну власність з мотивів суспільної необхідності частину земельної ділянки площею 0,0005 га, що належить на праві власності ОСОБА_2, яке посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку (серія НОМЕР_2 від 13 вересня 2007 року) та знаходиться на території Плахтянської сільської ради Макарівського району Київської області (загальна площа земельної ділянки становить 0,145 га, кадастровий номер НОМЕР_1, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства), із повним попереднім відшкодуванням вартості зазначеної частини земельної ділянки за рахунок коштів спеціального фонду державного бюджету, до якого зараховуються кошти від державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в установленому законодавством порядку у розмірі 170 грн. Перерахування зазначених коштів здійснюється Макарівською районною державною адміністрацією Київської області на зазначений ОСОБА_2 банківський рахунок або внесення цих коштів на депозит нотаріальної контори за місцем розташування земельної ділянки в порядку, встановленому законом після набрання постановою суду законної сили.

- виділити із земельної ділянки загальною площею 0,145 га, яка перебуває у власності ОСОБА_2 за відповідною технічною документацією із землеустрою про поділ земельної ділянки в окремі земельні ділянки, із яких: земельна ділянка площею 0,1445 га - залишається у власності ОСОБА_2, земельна ділянка площею - 0,0005 га відчужується у державну власність з мотивів суспільної необхідності, із забезпеченням державної реєстрації зазначених земельних ділянок та прав на них у визначеному законодавством порядку.

- зобов'язати ОСОБА_2 звільнити частину земельної ділянки площею 0,0005 га, що примусово відчужується з мотивів суспільної необхідності у державну власність, протягом 15 днів з дня набрання постановою суду законної сили.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що частина земельної ділянки, яка на праві власності належить відповідачу, підлягає примусовому відчуженню у державну власність з мотивів суспільної необхідності на підставі розпоряджень Київської ОДА від 22.12.2014 р. № 456 та Макарівської РДА від 09.12.2015 р. № 455, висновку державної експертизи землевпорядної документації від 24.01.2013 р. № 6-13, звіту про проведення експертної грошової оцінки 2016 року, для будівництва об'єкта ліній електропередачі.

Позивач та відповідач, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з'явились.

Представник третьої особи позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на те, що відчуження частини земельної ділянки, належної відповідачу, є необхідним для будівництва ліній електропередач.

Заслухавши пояснення представника третьої особи, перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення даної справи, у їх сукупності, колегія суддів вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законами України «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності» від 17.11.2009 р. № 1559-VI (далі по тексту - Закон № 1559-VI), «Про державну експертизу землевпорядної документації» від 17.06.2004 р. № 1808-IV (далі по тексту - Закон № 1808-IV).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1-3 ст. 4 Закону № 1559-VI передбачено, що фізичні або юридичні особи не можуть бути протиправно позбавлені права приватної власності на земельні ділянки, інші об'єкти нерухомого майна, що на них розміщені.

Викуп чи примусове відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, допускається на підставі та в порядку, встановлених цим Законом.

Примусове відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості на підставі та в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 1-3 ст. 5 Закону № 1559-VI викупна ціна включає вартість земельної ділянки (її частини), житлового будинку, інших будівель, споруд, багаторічних насаджень, що на ній розміщені, з урахуванням збитків, завданих власнику внаслідок викупу земельної ділянки, у тому числі збитків, що будуть завдані власнику у зв'язку з достроковим припиненням його зобов'язань перед третіми особами, зокрема упущена вигода, у повному обсязі. Розмір викупної ціни затверджується рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, що здійснює викуп земельної ділянки, або встановлюється за рішенням суду.

Вартість земельної ділянки, що відчужується або передається у власність замість відчуженої, визначається на підставі її експертної грошової оцінки, проведеної відповідно до закону.

Звіти з експертної грошової оцінки земельних ділянок, що відчужуються, підлягають рецензуванню, державній експертизі землевпорядної документації у випадках та в порядку, визначених законом.

Частиною 1 ст. 7 Закону № 1559-VI передбачено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та в порядку, визначених цим Законом, мають право викупу земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, для таких суспільних потреб, зокрема будівництва ліній електропередачі.

Органи виконавчої влади відповідно до своїх повноважень та в порядку, визначених цим Законом, приймають рішення про викуп земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені (крім об'єктів, викуп яких віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування), для таких суспільних потреб як, зокрема будівництво ліній електропередачі.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону № 1559-VI у разі неотримання згоди власника земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з викупом цих об'єктів для суспільних потреб зазначені об'єкти можуть бути примусово відчужені у державну чи комунальну власність лише як виняток з мотивів суспільної необхідності і виключно під розміщення, зокрема ліній електропередачі.

Правовими положеннями ч. 1 і 2 ст. 8 Закону № 1559-VI визначено, що Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні державні адміністрації приймають рішення про викуп земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, для суспільних потреб, якщо передбачається місце розташування об'єкта на території двох або більше районів.

Районна державна адміністрація приймає рішення про викуп земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, для суспільних потреб, якщо передбачається місце розташування об'єкта в межах території району.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону № 1559-VI рішення про викуп земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, для суспільних потреб з підстав, які допускають примусове відчуження цих об'єктів з мотивів суспільної необхідності, втрачає чинність у разі, якщо протягом одного року з дня прийняття рішення відповідний орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування не звернувся до суду з позовом про примусове відчуження цих об'єктів або якщо рішення суду про відмову у задоволенні цього позову набрало законної сили.

У разі втрати чинності рішенням про викуп земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з підстав, які допускають примусове відчуження цих об'єктів з мотивів суспільної необхідності, прийняття рішення про викуп таких об'єктів з цих же підстав допускається не раніше ніж через два роки.

Згідно із ч. 2 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16 № 1559-VI примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, допускається, як виняток, з мотивів суспільної необхідності лише в разі, якщо будівництво зазначених у частині першій цієї статті об'єктів передбачається здійснити із застосуванням оптимального варіанта з урахуванням економічних, технологічних, соціальних, екологічних та інших чинників.

Орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, що прийняв рішення про відчуження земельної ділянки, у разі недосягнення згоди з власником земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, щодо їх викупу для суспільних потреб відповідно до розділу II цього Закону звертається до адміністративного суду із позовом про примусове відчуження зазначених об'єктів.

Вимога про примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, підлягає задоволенню, у разі якщо позивач доведе, що будівництво, капітальний ремонт, реконструкція об'єктів, під розміщення яких відчужується відповідне майно, є неможливим без припинення права власності на таке майно попереднього власника.

Таким чином, законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру відчуження земельних ділянок з мотивів суспільної необхідності, яка, між іншим передбачає, прийняття відповідного рішення компетентним органом влади, складання звіту про проведення експертної грошової оцінки та державної експертизи землевпорядної документації і звернення органу владу до адміністративного суду з відповідним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів апеляційної інстанції, постановою Кабінету Міністрів України (далі по тексту - КМУ) від 27.07.2006 року № 436-р було затверджено план заходів на 2006-2010 роки щодо реалізації Енергетичної стратегії України на період до 2030 року (а.с.5-6).

08.08.2011 року КМУ прийнято розпорядження № 802-р «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок», яким ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» надано дозвіл на розроблення з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів на території Макарівського, Києво-Святошинського районів та Ірпінської міської ради Київської області, для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування заходів повітряної лінії електропередачі напругою 330 кВ Новокиївська-Сєвєрна на електричну станцію напругою 750 кВ «Київська» (а.с.7-8).

05.10.2011 року Київською ОДА прийнято розпорядження № 1091 «Про надання дозволу ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельних ділянок для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування заходів ПЛ 330 кВ Новокиївська-Сєвєрна на електричну станцію напругою 750 кВ «Київська» (а.с.9).

ТОВ «Землевпорядна компанія «Приват» було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго», розташованих за межами населених пунктів на території Макарівського, Києво-Святошинського районів та Ірпінської міської ради Київської області, для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування заходів ПЛ 330 кВ Новокиївська-Сєвєрна на електричну станцію напругою 750 кВ «Київська» (а.с.15-32).

24.01.2013 року Державним агентством земельних ресурсів України вкладено висновок державної експертизи землевпорядної документації № 6-13, в якому, зокрема зазначено, що проект землеустрою не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам та повертається на доопрацювання, а також, що даний висновок є дійсним протягом строку, визначеного Законом України «Про державну експертизу землевпорядної документації» (а.с.52).

08.10.2014 року КМУ прийнято відповідне розпорядження № 1061-р «Про вилучення та надання земельних ділянок у постійне користування зі зміною їх цільового призначення, погодження зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення державної власності».

22.12.2014 року Київською ОДА прийнято розпорядження № 456 «Про заходи щодо викупу або примусового відчуження земельних ділянок, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, з подальшим їх наданням у постійне користування ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго»

(а.с.41-43).

09.12.2015 року Макарівською РДА Київської області прийнято розпорядження № 455 «Про викуп або примусового відчуження земельних ділянок, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, з подальшим їх наданням у постійне користування ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» із зміною їх цільового призначення для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування заходів повітряної лінії електропередачі напругою 330 кВ Новокиївська-Сєвєрна на електричну станцію напругою 750 кВ «Київська» (а.с.10-12).

Оцінювачем ТОВ «ВІЗИР-7» на замовлення Макарівської РДА складено звіт про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянок ОСОБА_2 для її викупу або відчуження з мотивів суспільної необхідності чи для суспільних потреб (а.с.57-65).

На зазначені звіти ТОВ «Лідер Плюс» складено відповідні рецензії (а.с.66-69).

21.10.2016 позивач направив відповідачу за відомою адресою його реєстрації повідомлення про прийняте рішення щодо викупу або примусового відчуження частин її земельної ділянки (а.с.70-75).

27.10.2016 Макарівською РДА подано даний адміністративний позов до суду.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що на момент звернення позивача з позовною заявою у цій справі вищезазначене розпорядження Київської ОДА від 22.12.2014 № 456 щодо викупу або примусового відчуження земельних ділянок в цілях будівництва ЛЕП, відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону № 1559-VI, втратило чинність, оскільки пройшло більше року з дня його прийняття, а розпорядження Макарівської РДА від 09.12.2015 року № 455 прийнято не уповноваженим органом з огляду на наступне.

Так, з наведених вище матеріалів справи вбачається, що в даному випадку місце будівництва об'єкта - ЛЕП заплановано на території кількох районів Київської області, а тому прийняття рішення про викуп, примусове відчуження земельних ділянок для такої суспільної потреби є виключним повноваженням Київської ОДА, а не райдержадміністрації.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що в разі втрати чинності рішенням про викуп земельної ділянки для суспільних потреб, відчуження її з мотивів суспільної необхідності, наступне таке рішення з цих же підстав може бути прийнято не раніше, ніж через 2 роки, що прямо передбачено нормами ч. 3 ст. 12 Закону № 1559-VI та вказує на те, що розпорядження РДА від 09.12.2015 р. № 455 прийнято не лише не компетентним органом влади, а й передчасно.

Під час судових засідань суду апеляційної інстанції вищезазначені обставини представник позивача не спростовувала і не змогла обґрунтувати, на підставі якого ж саме рішення компетентного суб'єкта влади РДА звернулася до суду з даною позовною заявою, а навпаки - зазначила, що термін дії рішення про викуп земельної ділянки становить один рік.

Крім того, судова колегія зазначає, у ч. 1 ст. 36 Закону № 1808-IV прямо передбачено, що позитивний висновок державної експертизи дійсний протягом строку дії об'єкта державної експертизи, але не більше трьох років від дня його видачі.

Отже, термін дії висновку державної експертизи землевпорядної документації від 24.01.2013 року № 6-13, який позивачем було подано як доказ обґрунтованості заявлених ним позовних вимог, сплив 25.01.2016 року, тому такий висновок на момент звернення позивача до суду (27.10.2016) вже був недійсним, що виключає жодні правові підстави вважати його належним доказом у розумінні ст. 70 КАС України.

При цьому, доводи представника третьої особи про те, що ч. 2 ст. 36 Закону № 1808-IV вказує на можливість застосування такого висновку, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у нормі, на яку вона посилається, зазначено, що якщо у строк, встановлений частиною першою цієї статті, тобто не більше трьох років з дня прийняття, не розпочато реалізацію заходів, передбачених об'єктом державної експертизи, то він підлягає повторній державній експертизі. Тож, зазначена законодавча норма жодним чином не продовжує та не скасовує встановлені ч. 1 ст. 36 цього Закону терміни дії експертного висновку.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу й на те, що звіт про проведення експертної грошової оцінки був складений у 2016 році і в порядку ч. 3 ст. 5 Закону № 1559-VI державну експертизу землевпорядної документації не проходив.

Доводи представників позивача і третьої особи про те, що при проведенні державної експертизи у 2013 році подавалися інші звіти грошової оцінки, а також що проектна документація розроблена відповідно до Земельного кодексу України, зокрема ст.ст. 186, 186-1, і порядок примусового відчуження, визначений законодавством, дотримано, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки всі перераховані обставини жодним чином не вказують на звільнення органів влади, зокрема позивача, від обов'язків дотримуватися вимог спеціалізованого Закону № 1559-VI, чітко та неухильно виконувати закріплені ним процедурні норми, діяти виважено, розсудливо, забезпечуючи дотримання балансу публічного інтересу та приватного.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 року у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ підлягає застосуванню судами як джерело права.

Враховуючи зазначені обставини та докази у їх сукупності, відповідно до ст. 86 КАС України, колегія вважає, що в даному випадку не дотримано процедуру примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності.

Окрім вищевикладеного, слід зазначити, що у відповідності до ст.ст. 15, 16 Закону № 1559-VI примусове відчуження земельної ділянки, яка належить фізичній особі на праві приватної власності, є крайнім заходом задоволення суспільних потреб, для реалізації якого позивачем має бути доведено перед судом те, що жодним іншим шляхом реалізація поставленої мети є неможливою.

Водночас, у розумінні ст. 70 КАС України, певні обставини мають підтверджуватися певними доказами.

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що позивачем не було надано доказів, які б безумовно підтверджували, що заплановане будівництво, розміщення об'єкту є неможливим за рахунок земель державної та/або комунальної власності і що жодним іншим шляхом, ніж примусове відчуження земельних ділянок, які перебувають у приватній власності, реалізувати даний проект неможливо.

При цьому, доводи представника позивача про те, що переважно об'єкт буде розміщено на землях державної власності і лише частково - за рахунок земель приватної форми власності, а також, що жодним іншим чином реалізувати заплановані заходи неможливо, є голослівними, оскільки суду не надано відповідних графічних матеріалів, викопіювань та/або інших доказів, які б дійсно підтверджували такі доводи, а рішення суду, виходячи зі змісту ст. 159 КАС України, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначені обставини, у відповідності до ч. 2 ст. 16 № 1559-VI, також виключають наявність правових підстав для примусового відчуження частин земельної ділянки відповідача.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 24.07.2003 у справі «Смірнови проти Росії» Суд зазначив, що фраза «відповідно до закону» вимагає, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя в національному праві.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи позивача та враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність достатніх і необхідних правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законами України «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», «Про державну експертизу землевпорядної документації», ст.ст. 2, 159, 160, 183-1, 185-187, 207 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Макарівської районної державної адміністрації до ОСОБА_2, третя особа: Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» про примусове відчуження частини земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена у порядку апеляційного оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення до Вищого адміністративного суду України у порядку та строки, визначені статтями 185-187 КАС України.

Головуючий - суддя: М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Карпушова О.В.

Епель О.В.