Справа № 820/550/17
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

07 березня 2017 р. Справа №820/550/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1,

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача - Маслоша С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Харківській області про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд:

- скасувати наказ Головного Управління Національної поліції в Харківській області від 30.12.2016 року № 598 о/с "По особовому складу" в частині звільнення позивача зі служби в поліції у зв'язку зі скороченням штатів за п.4 ч.1 ст. 77 Закону;

- з 03.01.2017 року поновити позивача на службі в поліції на посаді командира відділення батальйону поліції особливого призначення (м. Харків) Головного Управління Національної поліції в Харківській області;

- стягнути з Головного Управління Національної поліції в Харківській області на користь позивача суму грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу;

- звернути до негайного виконання постанову суду у цій справі в частині поновлення позивача на посаді та в частині стягнення суми грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу за один місяць та зобов'язати Головне Управління Національної поліції в Харківській області подати звіт про виконання постанови суду у цій частині відразу після отримання її копії, про що окремо зазначити у резолютивній частині постанови.

В обґрунтування позову зазначив, що з 16.01.2003 р. по 06.11.2015 р. проходив службу в органах внутрішніх справ України. Згідно з особистою заявою позивача від 07.11.2015 р. та на підставі наказу від 07.11.2015 р. № 20 о/с ОСОБА_1, який мав спеціальне звання прапорщик міліції, призначено в порядку переатестування командиром відділення батальйону поліції особливого призначення (м.Харків) Головного управління Національної поліції в Харківській області з присвоєнням йому спеціального звання «старший сержант поліції». 02.11.16 ОСОБА_1 попереджено про можливе наступне звільнення зі служби в поліції у зв'язку зі скороченням тимчасових штатів. Ухвалою Печерського районного суду м. Київа від 25.11.2016 року по справі №757/58186/16-к до ОСОБА_1 з 29.11.2016 року на строк два місяці застосовано захід забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від посади. В межах процедури скорочення штатів, відповідачем не було запропоновано позивачу зайняти вакантну посаду у Головного управління Національної поліції в Харківській області, яку він міг обіймати відповідно до своєї професійної кваліфікації. Більше того, до позивача не було застосовано право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. 30.12.2016 року наказом начальника ГУНП в Харківській області № 598 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за ст.77 ч.1 п.4 Закону України "Про Національну поліцію" у зв'язку із скороченням штатів з 03.01.2017 року. 18.01.2017 року позивача повідомлено про його звільнення за скороченням штатів, в цей же день позивач отримав трудову книгу, та здав посвідчення, про що є запис в особовій справі позивача. Позивач зазначив, що встановлена законодавством можливість зміни штатного розкладу територіального органу поліції з одночасним затвердженням іншого, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню поліцейських на посади за новим штатним розкладом. Це зобов'язання ГУНП в Харківській області не виконало, трудові гарантії позивача як працівника порушені. З огляду на викладене, позивач вважає звільнення протиправним та незаконним, що є підставою для задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні позивач та представники позивача підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Представник Головного управління Національної поліції в Харківській області в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. У письмових запереченнях представник відповідача вказав на те, що наказом Національної поліції України від 24.10.2016 №1053дск «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області» затверджено штати ГУНП в Харківській області, які оголошені наказом ГУНП в Харківській області від 02.11.2016 №1143. Також в наказі зазначено, що всі тимчасові штати ГУНП в Харківській області втратили чинність. У постійному штаті батальйону поліції особливого призначення (м. Харків) посади командира відділення не передбачено. Наказом ГУНП в Харківській області від 30.12.2016 № 598 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із скороченням штатів) з 03.01.2017 року. Також представник відповідача зазначив, що 02.12.2016 року було видано наказ ГУНП в Харківській області №511о/с, яким позивача відсторонено від посади з 29.11.2016 року по 29.01.2017 року на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2016 року по справі №757/58195/16-к. В абзаці 2 частини 6 ст.70 Закону вказано, що протягом періоду, коли поліцейського відсторонено від виконання службових обов'язків (посади), призначення такої особи на будь-яку іншу посаду заборонено. З огляду на те, що з 02.11.2016 року та до 02.12.2016 року позивач не звернувся до ГУНП в Харківській області з рапортом (заявою) про надання згоди про призначення на іншу посаду, відповідач вважає обґрунтованими та законними дії відповідача, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач з 16.01.2003 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Згідно з особистою заявою позивача від 07.11.2015 року та на підставі наказу від 07.11.2015 р. № 20 о/с ОСОБА_1, який мав спеціальне звання прапорщик міліції, призначено в порядку переатестування командиром відділення батальйону поліції особливого призначення (м.Харків) Головного управління Національної поліції в Харківській області з присвоєнням йому спеціального звання «старший сержант поліції».

02.11.2016 року ОСОБА_1 попереджено про можливе наступне звільнення зі служби в поліції у зв'язку зі скороченням тимчасових штатів.

Ухвалою Печерського районного суду м.Київа від 25.11.2016 року по справі №757/58186/16-к до ОСОБА_1 з 29.11.2016 року на строк два місяці застосовано захід забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від посади.

30.12.2016 року наказом начальника ГУНП в Харківській області №598 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за ст.77 ч.1 п.4 Закону України "Про Національну поліцію" у зв'язку із скороченням штатів з 03.01.2017 року. 18.01.2017 року позивача повідомлено про його звільнення за скороченням штатів, в цей же день позивач отримав трудову книгу, та здав посвідчення, про що є запис в особовій справі позивача.

Не погоджуючись із позицією та рішенням відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Спірні відносини регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIІI.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про Національну поліцію", Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно статті 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Порядок призначення на посади поліцейських працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, визначений у п. 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", відповідно до яких працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Суд зазначає, що позивач прийнятий на службу до поліції шляхом видання наказу від 07.11.2015 р. № 20 о/с про призначення за його згодою, при цьому такий наказ не містить умов про тимчасовість призначення на посаду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Загальний порядок звільнення працівника із ініціативи роботодавця передбачений Кодексом законів про працю України. Відповідно до статті 49-2 Кодексу законів про працю України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Спеціальний порядок звільнення поліцейських у вказаних правовідносинах врегульовано статтею 68 Закону України «Про національну поліцію», відповідно до якої у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення. Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті. Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону. Переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

Зазначені норми права вказують на те, що у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів звільненню підлягають не всі поліцейські, а лише ті, посади яких скорочені.

Відповідно до правової позиції, викладеної у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області №1143 від 02 листопада 2016 року, затвердженого наказом Національної поліції №1053 дск від 24.10.2016 року, оголошено штат окремих підрозділів Головного управління Національної поліції в Харківській області (витяг).

З наявних матеріалів справи вбачається, що 02.11.2016 року позивачем було складено рапорт, відповідно до якого він був ознайомлений з наказом №1143 від 02.11.2016 року про скорочення посади командира відділення батальйону поліції особливого призначення (м. Харків) Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, наведеної у постанові від 10 березня 2015 року (справа №21-52а15), власник або уповноважений ним орган (держава) одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Акцентується увага на необхідність запропонування працівнику всіх наявних вакансій.

Доказів того, що позивачу пропонувались вакантні посади, які наявні в ГУНП в Харківській області та які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації відповідач суду не надав, також відповідач не надав суду доказів того, що позивач відмовлявся від пропонованих йому відповідачем посад в ГУНП в Харківській області.

Твердження відповідача, що з 02.11.2016 та до 02.12.2016 позивач не звернувся до ГУНП в Харківській області з рапортом (заявою) про надання згоди на призначення на іншу посаду, суд оцінює критично. Законом України "Про Національну поліцію" не передбачено обов'язку надання особою, посада якої скорочується, рапорту з проханням призначити на іншу посаду, натомість саме відповідач обтяжений обов'язком щодо надання пропозиції іншої посади.

Судом встановлено, що 30.12.2016 року наказом начальника ГУНП в Харківській області №598 о/с позивача звільнено зі служби в поліції з посади командира відділення батальйону поліції особливого призначення (м. Харків) ГУ за ст.77 ч.1 п.4 Закону України "Про Національну поліцію" у зв'язку із скороченням штатів з 03.01.2017 року.

Скорочення посади має чіткий і однозначний зміст - це припинення існування посади, внаслідок чого працівник, який її обіймає, може бути звільнений за умови, якщо неможливо його перевести, за його згодою, на іншу роботу ( ч.2 ст.40 КЗпП).

Суд зазначає, що відповідач не надав доказів, що у нього мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, а також на підтвердження того, що позивачу пропонувалися посади з урахуванням його досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження, як це передбачено вищезазначеними нормами права.

Також не надано доказів, що при вирішення питання про звільнення позивача відповідачем було оцінено та враховане можливе переважне право позивача на залишення на посаді.

З наявних матеріалів справи вбачається, що відповідно до посвідчення серії МВ №002003 від 30.06.15 року позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Відповідно до п.13 ст.12 Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги, зокрема, переважне право на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці та на працевлаштування у разі ліквідації підприємства, установи, організації.

Відповідно, позивач має переважне право на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці та на працевлаштування у разі ліквідації підприємства, установи, організації. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

Вказана обставина не була взята відповідачем до уваги під час видання оскаржуваного наказу про звільнення.

Окремо суд зазначає, що сам лише факт скорочення посад не тягне безумовного звільнення, оскільки ст. 65 закону України "Про Національну поліцію" скорочення посади, яку обіймає поліцейський є однією з підстав його переведення на рівнозначну або нижчу посаду, а ч. 2 ст. 68 цього закону передбачено можливість призначення поліцейського, посада якого скорочена, за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції, а не тільки в тому, де він проходив службу.

Відповідно до ч.2 ст.68 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено право поліцейського бути призначеним у разі скорочення його посади на іншу посаду у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. З відкритих джерел інформації відомо, що в органах національної поліції, є багато вакантних посад, як на території Харківської області, так і в інших регіонах України. Однак, вільні вакансії не були запропоновані позивачу, чим порушено його право та працю.

Відносно тверджень відповідача, що тимчасове відсторонення від виконання службових обов'язків позивача виключає можливість призначення його на будь-яку іншу посаду, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2016 року по справі №757/58186/16-к до ОСОБА_1 з 29.11.2016 року на строк два місяці застосовано захід забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від посади.

02.12.2016 було видано наказ ГУНП в Харківській області №511о/с, яким позивача відсторонено від посади з 29.11.2016 по 29.01.2017 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2016 по справі №757/58195/16-к.

В абзаці 2 частини 6 статті 70 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що протягом періоду, коли поліцейського відсторонено від виконання службових обов'язків (посади), призначення такої особи на будь-яку іншу посаду заборонено.

Суд зазначає, що вказана норма не нівелює положення ст. 68 Закону України "Про Національну поліцію", яка передбачає певний порядок призначення поліцейських на посади під час здійснення реорганізації.

В період з моменту попередження про майбутнє скорочення посади - 02.11.2016 року до моменту відсторонення від виконання службових обов'язків (посади) - 29.11.2016 року, відповідачем не було запропоновано позивачу жодної посади, не зафіксовано факту відмови позивача від пропозицій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок порушення прав позивача, йому не було запропоновано жодної вакантної посади, яку він міг обійняти внаслідок скорочення штатів, отже вказане свідчить про недотримання відповідачем процедури звільнення позивача з посади в поліції на підставі п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Під час вирішення справи відповідачем не подано жодних належних та допустимих доказів обґрунтованості та правомірності прийнятих рішень. Водночас, матеріали справи свідчать про прийняття останніх без врахуванням всіх обставин справи, без дотримання критерію об'єктивності та обґрунтованості, тобто без дотримання вимог встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України.

Окрім цього, під час судового розгляду справи встановлено порушення з боку відповідача вимог частини 1 статті 47 КЗпП України, якою передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Судом встановлено, що оскаржуваний наказ про звільнення позивача було датовано 31.12.2016 року, датою звільнення визначено 03.01.2017 року, при цьому лише 18.01.2017 року позивач, від працівників кадрового забезпечення ГУПН в Харківській області дізнався про звільнення за скороченням штатів, отримав трудову книгу та здав посвідчення, про що є запис в особовій справі позивача.

Оскільки судом встановлені процедурні порушення з боку відповідача та не враховано переважне право позивача на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників, що спричинило порушення гарантованих прав, свобод та інтересів позивача, наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області №598 о/с від 30.12.2016 року "По особовому складу" в частині звільнення позивача зі служби в поліції у зв'язку зі скороченням штатів за п.4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Протиправність наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області №598 о/с від 30.12.2016 року в частині звільнення позивача зі служби в поліції у зв'язку зі скороченням штатів за п.4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" прямо вказує на наявність правових підстав для поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді командира відділення батальйону поліції особливого призначення (м. Харків) Головного Управління Національної поліції в Харківській області з 03.01.2017 року.

Листом Вищого адміністративного суду України від 26.05.2010 року № 753/11/13-10 "Про розв'язання спорів, що виникають з відносин публічної служби" зазначено, що під час вирішення спорів зазначеної категорії пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Враховуючи, що Законом України "Про Національну поліцію" не врегульовано питання поновлення на службі, суд вбачає наявними підстави застосування в даному випадку норм Кодексу законів про працю України.

Також, оскільки судовим розглядом справи доведено протиправність звільнення позивача, що спричинило вимушений прогул, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Отже, постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді командира відділення батальйону поліції особливого призначення (м. Харків) Головного Управління Національної поліції в Харківській області з 03.01.2017 року та стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах одного місяця підлягає негайному виконанню.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Положеннями частини 1 статті 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Харківській області про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 30.12.2016 року №598 о/с "По особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції у зв'язку зі скороченням штатів за п.4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію".

Поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді командира відділення батальйону поліції особливого призначення (м. Харків) Головного Управління Національної поліції в Харківській області з 03.01.2017 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді командира відділення батальйону поліції особливого призначення (м. Харків) Головного Управління Національної поліції в Харківській області з 03.01.2017 року та стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах одного місяця допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 09.03.2017 року.

Суддя Полях Н.А.