Справа № 569/6243/16-а
Суддя: Рудика Л.Д.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/6243/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді: Рудики Л.Д.

при секретарі: Хлуд І.П.

за участю позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне адміністративний позов ОСОБА_1 до Рівненського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання неправомірними дій та зобов"язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

19 травня 2016 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до Рівненського об"єднаного управління Пенсійного Фонду України Рівненської області про визнання протиправними дії щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати їй пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати в сумі 17679,42 грн. відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції станом на час призначення пенсії), без обмеження максимального розміру пенсії, на підставі довідки прокуратури Рівненської області № 18-302- вих.-16 від 19 квітня 2016 року, починаючи з 01 січня 2016 року та зобов'язати відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок призначеної пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції станом на час призначення пенсії) з розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати в сумі 17679,42 грн. згідно довідки прокуратури Рівненської області №18-302 вих.-16 від 19 квітня 2016 року, починаючи з 01 січня 2016 року, без обмеження її максимального розміру та провести відповідні виплати недоотриманої пенсії.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві просила позов задовольнити.

Представник Рівненського об"єднаного управління Пенсійного Фонду України Рівненської області в судове засідання не з'явився, подав до суду заперечення проти позову, в якому просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та заперечення представника відповідача, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають до задоволення.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, зокрема, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку відповідача із 15 травня 1998 року та отримує пенсію за вислугою років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

У зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідним категоріям прокурорсько-слідчих працівників на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів», з 01 грудня 2015 року підвищено заробітну плату працівникам органів прокуратури, у зв'язку з чим у позивача виникло право на перерахунок призначеної їй пенсії.

Встановлено, що 25 квітня 2016 року позивач звернулась до Рівненського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Рівненської області із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% від середньої заробітної плати, без обмеження максимального розміру, відповідно до Постанови КМ України № 1013 від 09 грудня 2015 року, та долучила довідку прокуратури Рівненської області № 18-302-вих.-16 від 19 квітня 2016 року.

Рівненським об'єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області листом №298/10 від 28 квітня 2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, посилаючись на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213, яким передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Саме з аналізу вказаної норми закону, пенсійний фонд зробив висновок про те, що з 01 червня 2015 року відсутні підстави для перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії.

Важаючи, що відповідач протиправно відмовив в перерахунку пенсії, позивач звернулась до суду.

Постановою КМУ №763 від 30 вересня 2015 року внесено зміни до постанови КМУ №505 від 31 травня 2012 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» в частині збільшення посадових окладів працівникам прокуратури.

Також, пп.3 п.1 постанови КМУ № 1013 від 09 грудня 2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» установлено, що у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, органів прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців і (крім військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських), розміри яких і затверджено, в тому числі, вищевказаною Постановою КМУ № 505 від 31 травня 2012 року.

Постанова КМУ №1013 від 09 грудня 2015 року набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 грудня 2015 року (п.6 Постанови №1013).

Так, згідно ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, (в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Обчислення пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Відповідно до вимог ч. 18 ст. 50-1 Закону, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. Перерахунок пенсій проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Згідно вимог статей 22, 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Тому, звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру». «Про судоустрій і статус суддів». «Про статус народного депутата України». «Про Кабінет Міністрів України». «Про судову експертизу», «Про національний банк України». «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу». Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Однак, виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, зазначені положення п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Тому, скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 1 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України «Про прокуратуру».

Враховуючи, що позивач 25 квітня 2016 року звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, а не із заявою про призначення пенсії, пенсійний фонд повинен був керуватися ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ. в редакції чинній на час призначення пенсії, тому відмова пенсійного фонду у проведенні перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії є неправомірною.

При перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом №213-УШ від 02 березня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 213-УІП від 02 березня 2015 року не зазнали.

Отже, Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Рівне повинно провести перерахунок пенсії на підставі заяви ОСОБА_1 від 25 квітня 2016 року, документів пенсійної справи, довідки прокуратури Рівненської області від 19 квітня 2016 року № 18-302-вих.-16 про заробітну плату та частин 13, 18 ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із законом України від 05 жовтня 1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12 липня 2001 року № 2663-111, що діяла станом на час призначення пенсії) з розрахунку 90 % від заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури з 01 січня 2016 без обмеження граничного розміру пенсії.

При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, слід враховувати висновки Верховного Суду України, зокрема висловлені у постановах Верховного Суду України від 17.12.2013 (справа №21-445а13), від 10.12.2013 (справа №21-348а13), від 06.10.2015 (справа № 127/11720/14-а). Відповідно до постанови Верховного Суду України від 10.12.2013 у справі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Крім цього, відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09.02.1999 у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

В рішеннях Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999 (у справі щодо права на пільги) та № 5-рп/2002 від 20.03.2002 (у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) вказано, що Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, поліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Виходячи із висловленого, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10.12.2013 (справа №21-348а1), від 17.12.2013 (справа № 21-445а13), від 06.10.2015 (провадження № 127/11720/14-а).

У рішенні Конституційного Суду України № 1-9/2015 від 13.05.2015 зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частини перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

За Конституцією України Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Конституції та законів України, в тому числі у сфері соціального захисту (пункт 1,3 статті 116 Конституції України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний суд України у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження, а саме: звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики.

Також, Конституційний суд України у своєму рішенні № 6-рп/2007 від 09.07.2007 зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту, з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, Як акт прямої дії.

Згідно зі ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд вважає, що дії відповідача по відмові у перерахунку позивачу пенсії за вислугу років є протиправними, оскільки обмежують її конституційні права.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Тому звуження змісту та обсягу права позивача на отримання пенсії в розмірі 90 % з раніше призначеної пенсії шляхом прийняття нових законів, або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку що позов ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату пенсії - підлягає задоволенню.

Доводи Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, наведені у запереченнях на адміністративний позов, спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та наведеними судом у даній постанові нормами права.

Згідно вимог частини другої статті 161 КАС України, при прийнятті постанови суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року № 21-348а13, № 21-420а13, від 17 грудня 2013 року № 21-445а13 та № 21-4289а15 від 15 грудня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 22, 64,92 Конституції України, ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» ст.18, 50, 98, 158- 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Рівненського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання неправомірними дій та зобов"язання здійснити перерахунок пенсії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Рівненського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 в розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати в сумі 17679,42 грн. відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції станом на час призначення пенсії), без обмеження максимального розміру пенсії, на підставі довідки прокуратури Рівненської області № 18-302- вих.-16 від 19 квітня 2016 року, починаючи з 01 січня 2016 року.

Зобов'язати Рівненське об"єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області провести ОСОБА_1 перерахунок призначеної пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції станом на час призначення пенсії) з розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати в сумі 17679,42 грн. згідно довідки прокуратури Рівненської області №18-302 вих.-16 від 19 квітня 2016 року, починаючи з 01 січня 2016 року, без обмеження її максимального розміру та провести відповідні виплати недоотриманої пенсії.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 580 грн. 00 коп., що складаються із судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського Апеляційного Адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя :