Справа № 0910/1652/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року м. Київ К/800/58904/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 22.11.2012р. та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2013р. у справі за її позовом до Головного управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про визнання дій неправомірними та зобов'язання відповідача безоплатно передати їй у власність транспортний засіб Mercedes-Benz C 180 в порядку, передбаченому законодавством, знявши його з обліку в Головному управлінні ПСЗН Івано-Франківської ОДА.

Постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 22.11.2012р. в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2013р. скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено в задоволенні позову.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодилась позивач, подала касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частини 2 статті 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 41 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» від 19.07.2006р. № 999, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля.

У разі несплати членом сім'ї інваліда, дитини-інваліда податків і зборів (обов'язкових платежів) автомобіль повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту.

В ході розгляду справи судами встановлено, що 30.06.2005р. громадянин Німеччини відповідно до Закону України «Про гуманітарну допомогу» подарував належний йому на праві власності автомобіль Daimler-Chrysler Головному управлінню ПСЗН м. Івано-Франківськ з подальшою передачею його інваліду ІІ групи ОСОБА_6, як гуманітарну допомогу. (а.с. 17)

Наказом ГУПСЗН Івано-Франківської ОДА від 14.09.2005р. № 89 ОСОБА_6, як інвалід ІІ групи, був безоплатно забезпечений автомобілем Mercedes-Benz С 180, 1999 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 з об'ємом двигуна 1799 см3, визнаним гуманітарною допомогою протоколом засідання Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України 04.08.2005р. №26/ГД-10655. (а.с. 13)

17.12.2005р. вказаний автомобіль був поставлений на облік і зареєстрований Косівським МРЕВ ДАІ під державним номером НОМЕР_2 на ОСОБА_6 без права продажу та дарування іншій особі (гуманітарна допомога). (а.с. 54)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. (а.с. 11)

Після його смерті позивач, як член сім'ї інваліда (дружина), звернулася до ГУПСЗН Івано-Франківської ОДА із заявою про надання їй дозволу на перереєстрацію вказаного автомобіля, однак у листі від 04.07.2012р. позивач отримала відмову, мотивовану тим, що відповідно до вимог пункту 41 Порядку від 19.07.2006р. № 999 їй необхідно звернутися із заявою про намір сплатити податки і збори, оскільки строк експлуатації автомобілю є меншим ніж10 років. (а.с. 7)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання у власність вищезазначеного автомобіля за умови виконання вимог п. 41 Порядку від 19.07.2006р. № 999, а саме сплати нею податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля.

Крім того, суд виходив з того, що до спірних правовідносин слід застосувати Порядок забезпечення інвалідів автомобілями від 19.07.2006р. № 999, який діяв на час смерті інваліда ОСОБА_6

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції щодо прийнятого ним рішення по суті, проте оскільки справа була розглянута неповноважним складом суду, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України прийшов до висновку про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

З такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки апеляційного суду не спростовують і є безпідставними, оскільки права та обов'язки у членів сім'ї інваліда щодо спірного автомобіля виникли після смерті інваліда, а не в момент забезпечення інваліда автомобілем, застосуванню до спірних правовідносин підлягає Порядок № 999 від 19.07.2006р.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 16.01.2013р. № Начало формы

6-153цс12..

Відповідно до статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2013р. у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

В.В. Швець