Справа № 670/36/17
Суддя: Потапов О. О.
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/36/17
Провадження № 2-а/670/8/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2017 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Потапова О.О.,

за участю секретаря Навроцької Ю.С.,

представника позивача Кононенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Віньковецької районної державної адміністрації, про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Віньковецької районної державної адміністрації щодо перерахунку ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня 2016 року та зобов`язати Управління соціального захисту населення Віньковецької районної державної адміністрації здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону Україні "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком визначеної частиною 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкова державне пенсійне страхування" на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він являється учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 виданим 27.05.2015 року Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 , та має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій. Згідно ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій повинна щорічно до 05 травня, виплачуватися разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, що складає 5650 грн. Незважаючи на це, управління соціального захисту населення Віньковецької РДА в 2016 році провело виплату щорічної разової грошової допомоги у розмірі 920 грн., згідно постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. №141 «Деякі питання оплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нациських переслідувань». Зазначена обставина підтверджується листом управління праці та соціального захисту населення від 28.12.2016 року № 1854 . На його звернення стосовно виплати у 2016 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, передбаченому законом, управління соціального захисту Віньковецької РДА листом № 1854 від 28.12.2016 р. відмовило у проведенні перерахунку вищевказаної допомоги.

Посилаючись на норми діючого та Європейського законодавства, позивач вказує, що щорічна разова грошова допомога для учасників бойових дій є формою соціального забезпечення громадян, формою реалізації конституційного права певної категорії громадян на соціальний захист.

Згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальної захисту" фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України. За умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату грошової допомоги учасникам бойових дій ветеранам війни це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерел коштів, з яких має виплачуватися зазначена пільга. У справі «Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймається аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Посилається на практику Європейського Суду з прав людини, згідно якої незалежно від фінансового стану Держава повинна виконувати взяті на себе обов`язки з соціального захисту громадян.
Відповідач не надіслав до суду представника, проти задоволення позову заперечував, посилаючись на статті Бюджетного кодексу, які відсилають до Постанови КМУ №141 від 02.03.2016 року, згідно якої розмір виплат ОСОБА_1 становить 920 грн. Виплату цю проведено у 2016 році.
Заслухавши представника позивача, дослідивши заперечення та докази наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку про залишення адміністративного позову без розгляду, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Частиною 2 статті 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому, слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.
Із повідомлення представника позивача про те, що порушені його права ОСОБА_1 дізнався в травні-червні 2016 року при отримані виплати в розмірі 920 грн. Представник повідомив, що позивач чекав на судову практику по аналогічних справах. Дізнавшись про позитивне рішення суду Івано-Франківщини, він звернувся із заявою до соцзахисту і отримав в грудні 2016 року негативну відповідь у виді листа від 28 грудня 2016 року. Саме після цієї відповіді він звернувся з позовом до суду, тому вважається, що право на зверення до суду в нього виникло в грудні 2016 року і строк давності він не пропустив.
З такою позицією суд не може погодитись, оскільки в травні-червні 2016 року ОСОБА_1 знав, що йому виплату здійснили з порушенням статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а саме у розмірі меншому п`яти мінімальних пенсій за віком. Відповідно строк давності починає спливати з цього часу травня-червня 2016 року. Зазначений процесуальний шестимісячний строк давності слив у грудні 2016 року, адже із позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 17 січня 2017 року.
В позовній заяві питання про поновлення строку він не ставить, про поважність причин пропуску строку суд не повідомляє за таких обставин відсутні підстави для поновлення строків оговорених ст. 99 КАС України.
Згідно п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Також до вказаних правовідносин неможна застосувати ч.4 ст.99 КАС України, яка наголошує, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Те, що з метою мирного врегулювання спору в позасудовому порядку він в грудні 2016 року повторно звертався з заявою до відповідача щодо виплати йому одноразової допомоги в більшому розмірі не є досудовим врегулюванням спірних правовідносин в розумінні ч. 4 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки ст. 22 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" оговорено досудовий порядок врегулювання спору шляхом оскарження рішень підприємств, установ і організацій, які надають пільги до районної державної адміністрації чи виконавчого комітету міської ради.
Звернення позивача до відповідача зі спірних правовідносин не може вважатися об`єктивно непереборною обставиною, яка не залежать від волевиявлення особи та яка пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, а саме: звернення в установленому порядку за захистом порушених прав та інтересів до суду. Натомість, у відповідності до норм КАС України мирне врегулювання спору можливе на будь-якій стадії судового розгляду, у зв`язку з чим подача позовної заяви у встановлені законом строки звернення до суду не позбавила б позивача права на мирне врегулювання спору з відповідачем на будь-якій стадії судового розгляду.
На підставі поданої позовної заяви, доданих до неї матеріалів та відсутності зі сторони позивача клопотання про поновлення строку звернення до суду, а також відсутності поважних причин, судом не знайдено підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.
Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).
За таких обставин, суд приходить висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 у відповідності до статей 99, 100 КАС України слід залишити без розгляду.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд
У Х В А Л И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 за його позовом до Управління соціального захисту населення Віньковецької районної державної адміністрації, про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій, залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд місцевий.
Суддя О. О. Потапов