Справа № 331/207/17
Суддя: Смолка І. О.
Дата ухвалення: 2017-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 331/207/17
Номер провадженн 2-а/331/37/2017
10.03.2017 . П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
10 березня 2017 року
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Смолки І.О., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинення дій, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить суд визнати відмову УПФУ в Олександрівському районі м. Запоріжжя у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.. 26, ч. 3 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком від 06.10.2016 року № 183/С-9 - протиправною, зобов'язати Управління пенсійного Фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 22.09.2016 року відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, провести відповідний перерахунок пенсії, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.
.Позивач посилається на те, що вона з 27 травня 2004 року отримує пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до п. «б» ст.. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». 26 травня 2009 року їй виповнилось 55 років, 27 травня 2009 року вона отримала право на призначення пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і 22 вересня 2016 року звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак відповідач 06.10. 2016 року письмово повідомив, що їй у 2004 році вже призначено пенсію за віком, а тому заява від 22.09.2016 року залишена без розгляду. Позивач вважає дії відповідача неправомірними, посилаючись на те, що вона просить вперше провести призначення їй пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ст. 40 Закону, а працівники відповідача пояснили, що вони можуть лише прийняти заяву про переведення з одного виду пенсії на інший. Також, позивач вважає, що відповідач умисно підмінює поняття «призначення пенсії» поняттям «переведення з одного виду пенсії на інший». Різниця в зазначених поняттях полягає у тому, що при переведенні з одного виду пенсії на інший застосовується показник заробітної плати, з якого обраховувалась пенсія при призначенні її вперше, а при призначенні пенсії використовується показник середньої заробітної плати за три роки перед призначенням пенсії.
Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з наступних підстав:
Судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Позивач ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1.
27 травня 2004 року Управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому (Олександрівському) районі м. Запоріжжя позивачеві була призначена пільгова пенсія зі зниженням пенсійного віку за Списком № 2.
Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати та набула трудового стажу більше 24 місяців. За призначенням пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» звернулась 22 вересня 2016 року, вже після досягнення 55-річного віку.
Суд вважає, що твердження представника відповідача про те, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є хибним, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України №1058), пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Пільгова пенсія зі зниженням пенсійного віку зазначеним Законом не передбачена.
Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» , в редакції, чинній на час призначення пенсії, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 55 років та наявності страхового стажу не менше п'ятнадцяти років.
Станом на день призначення пенсії позивачеві виповнилось повних 50 років, а тому пенсія за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не могла бути призначена за будь-яких умов.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в Постанові Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14, «у частині першій статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.
Проте, ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» передбачає такий вид пенсії, як пільгова пенсія зі зниженням пенсійного віку.
Згідно з ч.1 ст.10 Закону України №1058-ІV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.
Такою нормою, зокрема, є п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788- XII (далі - Закону України №1788- XII), відповідно до якої на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.
Відтак суд вважає, що твердження позивача про те, що їй була призначена пенсія відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», відповідачем не спростоване.
22.09.2016 року, після набуття права на пенсію за віком, позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідач листом від 06.10.2016 року № 183/С-9 повідомив позивача, що їй у 2004 році вже призначено пенсію, а тому на призначення пенсії за віком вона вже не має права.
Враховуючи, що Законом №1058 не передбачена пенсія за віком на пільгових умовах, суд вважає дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до вищезазначеного закону протиправними, оскільки в даному випадку має місце призначення іншої пенсії за іншим законом.
Так, ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-ІV раніше не призначалась. Крім того, після призначення пенсії, позивач продовжувала працювати та сплачувати з заробітної плати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, а з пенсії проводились утримання як з працюючої особи.
Враховуючи наведене та позицію Верховного Суду України, відповідачу необхідно було провести розрахунок пенсії позивачу з урахування вимог ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач вперше за цим Законом звернулась до УПФУ з заявою про призначення пенсії.
Крім того, відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» N 1058-IV від 09.07.2003 року, а саме п. 2 розділу XV Прикінцевих положень, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого ЗУ «Про пенсійне забезпечення».
Зважаючи на вищенаведене, слід дійти до висновку, що відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії призначаються особам:
1. які працювали або працюють на підземних роботах,
2. працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1,
3. на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2,
4. за вислугою років.
При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, що не передбачено ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Таким чином, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачається лише тимчасова виплата даним категоріям громадян. Крім того, кошти УПФУ за виплату та доставку пенсій повертаються підприємствами, на яких працювали особи, зазначені в абз. 1 даного пункту.
Тобто, даний вид пенсії виплачується не Пенсійним фондом, а підприємством, на якому працювала особа, не за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі, як встановлено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ( 1. пенсії за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв'язку з втратою годувальника), а за рахунок підприємства.
З аналізу постанови Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14 та ст.. ст..26, 40-45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» випливає, що право на призначення пенсії у відповідності до ст.. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мають особи:
1.Яким право на призначення пенсії надавалось не за ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;
2.Які після призначення пенсії продовжували працювати та сплачувати у встановленому законодавством порядку внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування;
3.Після призначення пенсії пропрацювали більше, ніж два роки;
4.Пенсія за ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призначається вперше.
Таким чином, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», котрий передбачає інші підстави призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV вона звернулась вперше.
Таким чином, позивач відповідає всім вимогам для призначення їй пенсії у відповідності до ст.. ст.. 26, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що пільгова пенсія зі зниженням пенсійного віку особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 призначається відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», хоча і обраховується з 2004 року за ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», і виплата і доставка пенсій покривається за рахунок підприємства, на якому працювала особа, а не за рахунок коштів Пенсійного фонду.
Таким чином, доводи відповідача, що позивач скористалась первинним призначенням при оформленні пенсії надаючи заяву в 2004 році, не можуть бути прийняті судом до уваги як такі, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, є безпідставними і юридично неспроможними.
Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя призначити їй пенсію за віком відповідно до ст..26 Закону №1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували зверненню за призначенням пенсії то суд вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до ч.1 ст.45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.
Згідно абзацу першого частини першої ст. 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата.(дохід), за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.
Згідно частини другої статті 40 Закону №1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.
Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058 з урахуванням змін, внесених Законом України "Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-УІ переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних, органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої, заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Однак, як встановлено судом, позивач при подачі заяви щодо переведення з пільгової пенсії зі зниженням пенсійного віку на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не надавала згоду на врахування зарплати із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.
Таким чином, особам, які звернулися за призначенням пенсій в 2016 році, пенсії повинні призначатися із застосуванням усередненого показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в Україні за 2013-2015 роки.
Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ч.1 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку; вимогам ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років, та вимогам абзацу 1 ч.1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв, та вимогам частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.26, .40, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 159-163 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинення дій - задовольнити.
Визнати відмову УПФУ в Олександрівському районі м. Запоріжжя у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.. 26, ч. 3 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком від 06.10.2016 року № 183/С-9 - протиправною.
Зобов'язати Управління пенсійного Фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 22.09.2016 року відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, провести відповідний перерахунок пенсії, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя Смолка І.О.