Справа № 127/23878/16-а
Суддя: Жмудь О. О.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/127/100/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2017 р. м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Бедрак М.М.,

за участі позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання рішення протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вимогами про визнання протиправними дії управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці та скасування рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 07.10.2016 року №70 щодо утримання з ОСОБА_1 переплати пенсії в розмірі 9 218, 45 грн. шляхом її утримання в розмірі 20% від суми призначеної пенсії до повного погашення.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Вінниці і отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». З 2013 року позивач не працював і в жовтні 2014 року звернувся до відповідача із заявою про виплату надбавки до пенсії на утримання малолітніх дітей. З 01.11.2014 року по 31.10.2016 року ОСОБА_1 отримував надбавку до пенсії на двох дітей в розмірі 150, 00 гривень на кожну дитину. Протягом квітня жовтня 2016 року позивач час від часу надавав юридичні послуги ТОВ «Куриловецьке і К» та ТОВ «Агро-Поділля і К» на підставі цивільно-правових угод-договорів про надання юридичних послуг, копії яких знаходяться в матеріалах пенсійної справи. За надані послуги отримував відповідні гонорари, з яких сплачені податки та збори. За трудовими договорами у даних підприємствах протягом вказаного періоду позивач не працював, відповідно ніяких посад не займав, на іншу роботу не влаштовувався. На підставі ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» 07.10.2016 року Управлінням Пенсійного фонду України в місті Вінниці було прийнято рішення №70 про утримання переплати пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2016 року по 20 % від суми призначеної до повного погашення переплати у звязку з тим, що останній працевлаштувався з 29.03.2016 року, про що не повідомив органи Пенсійного фонду. Позивач вважає, що такі дії відповідача є протиправними, а вказане рішення підлягає скасуванню, оскільки він не являється працюючим пенсіонером.

Позивач в судовому засіданні підтримав адміністративний позов, посилаючись на обставини викладені в позові та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову, надала суду письмові заперечення.

Заперечення аргументовані тим, що ОСОБА_1 подавалися три заяви про перерахунок пенсії: від 13.02.2016 року, від 22.07.2016 року та від 26.07.2016 року, в яких зазначено, що позивач не працює. Тому, ОСОБА_1, підписуючи такі заяви взяв на себе зобов'язання щодо повідомлення управління про своє працевлаштування та був належно повідомлений про таке зобов'язання, яке в подальшому ним порушене. Крім того, відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року "Про затвердження Порядку поданя та офрмлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"" у разі працевлаштування (початку діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувач пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи-підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви.

Таким чином, під працевлаштуванням пенсіонера у контексті наведеної вище правової норми слід розуміти не лише працевлаштування за трудовим договором, а й також провадження діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Заслухавши пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що необхідно відмовити в задоволенні позову з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач з 01.09.2004 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Вінниці і отримує пенсію, призначену згідно Закону України «Про прокуратуру» .

21.10.2014 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою щодо звільнення з роботи та надання йому надбавки до пенсії на утримання двох неповнолітніх дітей і з 01.11.2014 року по 31.10.2016 року отримував дану надбавку в розмірі 150, 00 гривень на кожну дитину. При цьому, в заяві ОСОБА_1 було зазначено про те, що він не працює (а.с. 30).

В подальшому ОСОБА_1 подавались ще три заяви про перерахунок пенсії, в яких було зазначено те, що позивач не працює (а.с. 31-33).

Після того, як 13.07.2016 року інспектором Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці було надіслано позивачу виклик у відділ з обслуговування громадян з трудовою книжкою або іншими документами, що підтверджують працевлаштування, 22.07.2016 року ОСОБА_1 була подана заява про працевлаштування та долучені копії договорів про надання юридичних послуг ТОВ «Куриловецьке і К» та ТОВ «Агро-Поділля і К».

Крім того, згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 вбачається, що ОСОБА_1 надавав юридичні послуги ТОВ «Куриловецьке і К» та ТОВ «Агро-Поділля і К», з яких сплачувались податки та збори, при цьому не повідомивши в квітні 2016 року управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про зайняття певним видом діяльності (а.с. 34).

Рішенням комісії щодо утримання переплати пенсії по справі ОСОБА_3 від 07.10.2016 року №70 встановлено, що по пенсійній справі ОСОБА_3 виявлено переплату пенсії в розмірі 9 218, 45 гривень за період з 29.03.2016 року по 31.10.2016 року, яка виникла у звязку з тим, що пенсіонер працевлаштувався 29.03.2016 року, про що пенсіонер не повідомив Пенсійний фонд, сума переплати 9 218, 45 гривень підлягає поверненню, та вирішено, з урахуванням ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», утримувати переплату в розмірі 20 % від суми пенсії щомісячно, починаючи з 01.11.2016 року до повного погашення переплати (а.с. 9).

Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці 21.10.2016 року направляло ОСОБА_3 повідомлення щодо переплати пенсії, де вказано, що у звязку із його працевлаштуванням йому було перераховано пенсію, яка після перерахунку склала 7 331, 63 гривень. Внаслідок цього виникла переплата пенсії в сумі 9 218, 45 грн. з 29.03.2016 року. На підставі ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» сума переплаченої пенсії з 01.11.2016 року буде утримуватись по 20 % від суми призначеної до повного погашення переплати (а.с. 12-14)

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

Відповідно до абз.1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

В силу ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Згідно із ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 р. №6-4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.05.2003р. за №374/7695.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

У відповідності до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

В усіх випадках звернення стягнень на пенсію за пенсіонером зберігається не менш як 50 процентів належної пенсії.

У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров'я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

Отже, зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані відповідачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

За приписами ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Отже, порушуючи норми чинного законодавства, ОСОБА_1 не повідомив вчасно УПФУ м. Вінниці про працевлаштування на підставі цивільно-правових угод-договорів про надання юридичних послуг.

За таких підстав, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 3,11, 69, 94, 158, 163, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання рішення протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі, якщо судом було проголошено лише вступну та резолютивну частини, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.О. Жмудь