Справа № 295/10268/16-а
Суддя: Стрілецька О. В.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого - судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря Содель А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В ИВ :

Позивач звернувся з позовом, у якому просить визнати неправомірною відмову Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в проведенні перерахунку пенсії на підставі довідки №18/159 від 23.02.2016 року, виданої прокуратурою Житомирської області, у зв'язку зі збільшенням заробітної плати, яке відбулось відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», а також просить зобов'язати Житомирське обєднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, яка була чинна на час призначення пенсії (04.04.2007 року), у розмірі 90% від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці №18/159 від 23.02.2016 року, починаючи з 01.08.2016 року без обмеження граничного розміру пенсії.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 подав письмове клопотання, в якому просив суд направити звернення до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України конституційного подання щодо відповідності (конституційності) ст.ст. 21, 22, 55, 150 Конституції України абзацу 5 підпункту 2 пункту 42 Розділу І Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII від 28.12.2014 року, яким була викладена у новій редакції ч.2, ч. 5 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 року; ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 року; положень пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ, відповідно до якого у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Обгрунтовуючи необхідність внесення відповідного звернення до Верховного Суду України представник позивача посилався на те, що вказані вище положення Законів України прямо суперечать ст.ст. 21, 22, 55, 150 Конституції України, у зв'язку з їх прийняттям відбулось суттєве звуження прав і свобод працівників органів прокуратури, які були закріплені та гарантовані Законом України "Про прокуратуру" в попередніх чинних редакціях.

Одночасно на підставі ч. 5 ст. 9, ст. 156 КАС України представник позивача просив зупинити провадження в даній адміністративній справі до розгляду відповідного звернення Верховним Судом України та подання Конституційним Судом України.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 просила відмовити в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі за безпідставністю.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши зміст поданого клопотання, суд приходить до висновку про відмову в його задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КАС України у разі виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.

Під час розгляду даної адміністративної справи позивач оспорює неправомірність дій відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії у зв'язку зі збільшенням заробітної плати, яке відбулось відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії мотивована тим, що відповідно до ч. 20 ст. 86 Закон України "Про прокуратуру" № 1697- VІІ від 14.10.2014 року передбачено, що "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України", а оскільки на час звернення позивача з заявою про проведення перерахунку пенсії такий порядок прийнятий не був, підстави для проведення перерахунку пенсії позивачу відсутні.

Разом з тим, обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що перерахунок пенсії повинен бути здійснений на підставі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991 року (в редакції чинній на час призначення йому пенсії - 04.04.2007 року), оскільки у зв'язку з прийняттям Закону України "Про прокуратуру" № 1697- VІІ від 14.10.2014 року, стаття 86 якого регламентує умови та порядок проведення перерахунку пенсії працівникам прокуратури, звужує права, які були визначені попереднім Законом України, що не відповідає ст.ст. 21, 22, 55, 150 Конституції України.

Відповідно до абзацу 5 підпункту 2 пункту 42 Розділу І Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII від 28.12.2014 року були внесені зміни до Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 року, зокрема:

- у статті 86 в частинах другій та пятій цифри "70" замінено цифрами "60", а ч. 20 викладено в новій редакції "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Вказані зміни представник позивача вважає такими, що суперечать вимогам Конституції України, а тому підлягають визнанню неконституційними.

Разом з тим, представник позивача просить поставити питання перед КонституційнимСудом України щодо конституційності пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, яким передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Проаналізувавши вказані вище положення законів, зіставівши їх з підставами та предметом даного адміністративного позову, суд приходить до висновку, що підстави для внесення звернення до Верховного Суду України щодо конституційні положень ч.2, ч. 5 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 року (в редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII від 28.12.2014 року щодо зменшення відсоткового розміру пенсії з "70" до "60" відсотків) та пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII (щодо скасування правових норм при призначенні пенсії) відсутні, оскільки вказані положення законів не підлягають застосуванню в межах даної адміністративної справи. Позивач не оспорює питання щодо можливості призначення йому пенсії на підставі Закону України "Про прокуратуру", як і не оспорюється позивачем відсотковий розмір призначеної йому раніше пенсії.

Правова оцінка посилання відповідача на пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII при відмові у проведенні перерахунку пенсії позивачу повинна бути надана судом в судовому рішенні з наведенням відповідних мотивів, а тому визнання цієї норми права неконституційною під час розгляду даної конкретної адміністративної справи на думку суду не є необхідним.

Щодо неконституційності, на думку представника позивача, ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 року (в редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII від 28.12.2014 року), судом встановлено наступне.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 1 від 20.01.2017 року відмовлено в зверненні до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) частини 20 статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» положенням статті 22 Конституції України, оскільки суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав для направлення такого звернення.

З огляду на викладене вище, суд відмовляє в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 про направлення звернення до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України конституційного подання.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні клопотання про направлення відповідного звернення до Верховного Суду України, то підстави для зупинення провадження в адміністративній справі також відсутні.

Керуючись ст.ст. 9, 156 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_4 про звернення до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України конституційного подання щодо відповідності (конституційності) ст.ст. 21, 22, 55, 150 Конституції України абзацу 5 підпункту 2 пункту 42 Розділу І Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII від 28.12.2014 року, яким була викладена у новій редакції ч.2, ч. 5 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 року; ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 року; положень пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ, відповідно до якого у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Відмовити в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_4 про зупинення провадження по даній адміністративній справі.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Стрілецька