Справа № 800/42/17
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
О К Р Е М А Д У М К А
02 березня 2017 року П/800/42/17
Судді Вищого адміністративного суду України Маринчак Н.Є. у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради юстиції (Вищої ради правосуддя), третя особа: Генеральна прокуратура України, про визнання незаконним та скасування рішення.
Постановою Вищого адміністративного суду України від 02 березня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Вищої ради юстиції (Вищої ради правосуддя), третя особа: Генеральна прокуратура України, про визнання незаконним та скасування рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Вищої ради юстиції від 12 січня 2017 року № 2/0/15-17 «Про задоволення клопотання заступника Генерального прокурора України Столярчука Ю.В. про тимчасове відсторонення судді Вищого господарського суду України Ємельянова А.С. від здійснення правосуддя у зв'язку з притягненням до кримінальної відповідальності».
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, зокрема, колегія суддів виходила з того, що при прийнятті оскаржуваного рішення про відсторонення позивача від здійснення правосуддя відповідачем в порушення законодавчо закріпленого обов'язку досліджувати мотиви, наведені в клопотанні про відсторонення суді від здійснення правосуддя у зв'язку з притягненням до кримінальної відповідальності, правову підставу, а також оцінювати ефективність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження поряд із наслідками такого застосування для інших осіб, відповідних дій не вчинено та в рішенні від 12 січня 2017 року № 2/0/15-17 ці обставини (мотиви) не відображено.
При цьому, колегія суддів зазначила, що з мотивувальної частини спірного рішення вбачається, що відповідач визнав достатніми мотивами для задоволення клопотання лише суб'єктивні припущення заступника Генерального прокурора України щодо гіпотетичної можливості вчинення в майбутньому ОСОБА_1 різного роду правопорушень, не надавши власну, об'єктивну оцінку правомірності та обґрунтованості кожного доводу третьої особи, а також не дослідивши ймовірність настання перелічених у клопотанні побоювань, як того вимагають вимоги чинного законодавства.
Разом з тим, відповідно до частини першої статті 65 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» рішення Вищої ради правосуддя про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв'язку з притягненням до кримінальної відповідальності, продовження строку такого відсторонення може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;
2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої ради правосуддя, які брали участь у його ухваленні;
3) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків.
Наведені підстави для скасування рішення Вищої ради правосуддя про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв'язку з притягненням до кримінальної відповідальності є вичерпними та розширеному тлумаченню не підлягають.
Як свідчать мотиви, наведені в постанові від 02 березня 2017 року, колегія суддів частково погодилась з доводами позивача щодо відсутності в оскаржуваному рішенні посилання на підстави та мотиви, з яких відповідач дійшов висновків про необхідність задоволення клопотання про відсторонення.
В свою чергу, колегія суддів, ухвалюючи 02 березня 2017 року рішення про задоволення позову, дійшла помилкового висновку про наявність у Вищої ради правосуддя повноважень судового органу, в тому числі щодо дослідження доказів, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення.
Більш того, питання щодо дослідження відповідачем доказів під час прийняття рішення про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв'язку з притягненням до кримінальної відповідальності, за наявності в такому рішенні посилання на визначені законом підстави його ухвалення та мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків, перебуває поза межами даного судового провадження, оскільки не обумовлено пунктом 3 частини першої статті 65 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» як підстава для скасування спірного рішення.
Згідно з частиною третьою статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, не згідний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку.
Викладений у прийнятій постанові Вищого адміністративного суду України від 02 березня 2017 року підхід, на мою думку, є помилковим та не узгоджується з тлумаченням частини першої статті 65 Закону України «Про Вищу раду правосуддя».
Суддя Вищого адміністративного
суду України Н.Є. Маринчак