Справа № 353/804/16-а,2-а/353/2/17
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року № 876/1346/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Ільчишин Н.В.,

секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Тлумацького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та ОСОБА_3 на постанову Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 05 січня 2017 року у справі №353/804/16-а за позовом ОСОБА_3 до Тлумацького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій , -

В С Т А Н О В И В:

03.10.2016 ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до Тлумацького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі - Управління), просила, з урахуванням уточнень від 29.11.2016 та 23.12.2016, визнати дії відповідача щодо відмови врахування при призначенні пенсії сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації та інших виплат (доплата за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників) неправомірними; зобов'язати відповідача провести перерахунок призначеної пенсії, включивши до складу заробітної плати суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації та інших виплат (доплата за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників), починаючи з часу виходу на пенсію (з 11.11.2010) в розмірі 82% від заробітку 2312,57 грн. і в подальшому до моменту припинення виплати пенсії; визнати дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії з 15.09.2016 згідно з Законом України «Про державну службу» неправомірними; зобов'язати відповідача провести перерахунок розміру пенсії згідно з Законом України «Про державну службу» в розмірі 82% від заробітку 3127,37 грн з 15.09.2016 і в подальшому до моменту припинення виплати пенсії.

Постановою Тлумацького районного суд Івано-Франківської області від 05.01.2017 позов задоволено частково: визнано неправомірними дії Управління щодо відмови ОСОБА_3 в перерахунку пенсії з включенням до складу заробітної плати для обчислення пенсії сум виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та інших виплат; зобов'язано Управління провести перерахунок призначеної ОСОБА_3 пенсії в розмірі 82%, починаючи з 15 вересня 2016 року, включивши до складу заробітної плати для обчислення пенсії, суми виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та інші виплати згідно довідки № 01-07/622 від 15.09.2016 року; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволені позовних вимог, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, просить змінити постанову Тлумацького районного суд Івано-Франківської області від 05.01.2017 в частині відмови в позові та в цій частині позов задовольнити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що безпосередньо після виходу на пенсію 11.11.2010 відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» отримала право на підвищення розміру пенсії при збільшенні посадових окладів працюючим державним службовцям. Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 це право позивача скасовано, чим звужене право на пенсійне забезпечення. З доданих до позовної заяви довідок вбачається, що розмір пенсії, яку позивач мала отримувати за законом, що діяв у момент виходу на пенсію та розмір, який скасовує право на перерахунок суттєво відрізняється, що свідчить про звуження права на пенсійне забезпечення. Апелянт вказує, що відповідно до ст.22 Конституції України до спірних правовідносин повинно бути застосовано законодавство, яким визначався порядок призначення та перерахунку пенсії державного службовця на час виходу на пенсію позивача, що судом першої інстанції не враховано. Оскільки на час набуття права на пенсійне забезпечення за положеннями ст.37, 37-1 Закону України «Про державну службу» встановлено право позивача на отримання пенсії у розмірі 82% та на перерахунок пенсії у разі підвищення заробітної плати державним службовцям, тому, на переконання апелянта, зазначена норма зберігає юридичну силу як для позивача, так і для відповідача на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії 15.09.2016.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, Управління подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Тлумацького районного суд Івано-Франківської області від 05.01.2017 в частині задоволення позову та в цій частині відмовити в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що визначення заробітної плати для обчислення пенсії державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінету Міністрів України. Судом першої інстанції не враховано той факт, що матеріальні допомоги, індексація заробітної плати та інші виплати є одноразовими виплатами і не зазначені в переліку складових заробітної плати, передбачених ч.2 ст.33 Законом України «Про державну службу», тому не включаються для заробітку, що враховується при призначенні/перерахунку пенсії державним службовцям.

Особи, які беруть участь у справі, подали клопотання про розгляд апеляційної скарги без їх участі. Відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційних скарг в їх сукупності, суд апеляційної інстанції доходить переконання, що апеляційні скарги слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 з 11.11.2010 перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» (у відповідній редакції) у розмірі 82% від суми місячної заробітної плати.

Відповідно до довідок про складові заробітної плати №495, №496 від 10.11.2010, на підставі яких ОСОБА_3 призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», розмір посадового окладу становив - 1044,0 грн, надбавка за 10 ранг - 80,0 грн, надбавка за вислугу років 20% (12 років) - 224,80 грн, а разом сума заробітної плати станом на 10.11.2010 становила 1348,80 грн. Також ОСОБА_3 отримувала надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важкої роботи, премії та премії до державних, професійних свят та ювілейних дат за період з 01.01.2009 по 31.10.2010 на суму 13913,20 грн. та за період з 01.11.2008 до 31.12.2008 - 1401,55 грн. На всі виплати, включені у довідки нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (а.с.17-19).

05.09.2016 Управлінням Державної казначейської служби України у Тлумацькому районі Івано-Франківської області ОСОБА_3 надано відповідь №01-07/602 від 05.09.2016 згідно з якою розмір посадового окладу начальника відділу управління Казначейства з 01.12.2015 становить 1723,0 грн (а.с.9).

05.09.2016 ОСОБА_3 звернулась в Управління із заявою щодо перерахунку призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв'язку з підвищенням посадових окладів державних службовців відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 (а.с.10).

Листом Управління №66/Д-15 від 08.09.2016 ОСОБА_3 відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки відповідно до п.5 розділу ІІІ Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, з 01.06.2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу», і починаючи з 01.06.2015 органи Пенсійного фонду України не призначають та не перераховують пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с.11).

15.09.2016 Управлінням Державної казначейської служби України в Тлумацькому районі Івано-Франківської області ОСОБА_3 видано довідку №01-07/622 щодо нарахованих матеріальних допомог, індексації заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та інших додаткових виплат з період з 01.11.2008 по 01.11.2010 відповідно до якої виплата матеріальної допомоги на оздоровлення становила - 3967,99 грн, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань - 2779,35 грн, індексація заробітної плати - 627,18 грн, інші виплати - 441,32 грн. На всі зазначені виплати нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (а.с.15-16).

15.09.2016 ОСОБА_3 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» враховуючи усі складові заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування згідно довідки №01-07/622 від 15.09.2016 (а.с.14).

Листом Управління №78/Д-15 від 22.09.2016 ОСОБА_3 відмовлено у перерахунку пенсії за безпідставністю. При цьому вказано, що заробітна плата у відповідності до ч.2 ст.33 Закону України «Про державну службу» складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок, а не інших виплат, тобто підстав для врахування виплат зазначених в доданій довідці №01-07/622 від 15.09.2016 немає. Крім того зазначено, що відповідно до п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, з 01.06.2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу», і починаючи з 01.06.2015 органи Пенсійного фонду України не призначають та не перераховують пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с.12-13).

Вважаючи такі дії Управління неправомірними, ОСОБА_3 звернулась із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108/95-ВР встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальні та компенсаційні виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно з п.2.2 Розділу 2 «Фонд оплати праці» Інструкції зі статистики заробітної плати фонд додаткової заробітної плати включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до п.п.2.3.3. п.2.3 Розділу 2 «Фонд оплати праці» Інструкції зі статистики заробітної плати матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників належить до інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу, (далі - Закон №3723-XII) передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ч.6 ст.33 Закону №3723-XII державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Частиною 1 статті 35 Закону №3723-XII передбачено виплату державним службовцям допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу при наданні щорічної відпустки.

Аналіз наведених положень дає підстави суду апеляційної інстанції для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, інші додаткові виплати входять до системи оплати праці державного службовця.

Згідно з ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина перша статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078).

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати, згідно з підпунктом 2.2.7 пункту 2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати.

Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, оскільки є додатковою заробітною платою.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії, однак із змісту статті 40 цього Закону вбачається, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на момент призначення пенсії) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески; суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Таким чином, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація та інші додаткові виплати входять до системи оплати праці державного службовця.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 14.05.2013 в справі № 21-125а13, від 28.05.2013 у справі №21-97а13, від 04.03.2014 у справі № 21-3а14, які з врахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковими для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Відповідно до ч.2 ст.37 Закону №3723-XII пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до Протоколу 3381 від 16.11.2010 позивачу призначено пенсію в розмірі 82 відсотків від заробітку.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що відсотковий розмір заробітної плати державного службовця, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням стажу державної служби, при цьому застосуванню підлягає ст.37 Закону України «Про державну службу» у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії, тоді як внесені зміни щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державному службовцю у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 08 липня 2015 року (справа 732/48/15-а), яка з врахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковими для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

При поданні заяви про призначення пенсії позивачем до Управління подавалась Довідки про складові заробітної плати №495, №496 від 10.11.2010, тоді як Довідку №01-07/622 від 15.09.2016, яка містить інформацію про нараховані матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, матеріальну допомогу на оздоровлення, індексацію заробітної плати та інші додаткові виплати та на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, подано позивачем до Управління разом із заявою про здійснення перерахунку пенсії - 15.09.2016.

Відповідно до абз.5 п. 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що адміністративний позов ОСОБА_3 в частині визнання неправомірними дій та зобов'язання провести перерахунок пенсії позивачки в розмірі 82%, починаючи з 15.09.2016, включивши до складу заробітної плати для обчислення пенсії, суми виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та інших виплат згідно довідки №01-07/622 від 15.09.2016, підлягає до задоволення.

Щодо перерахунку розміру пенсії позивача у зв'язку із збільшенням посадових окладів працюючим державним службовцям згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ст.37-1 Закону №3723-XII у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця на час призначення пенсії визначався Постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» №865 від 31.05.2000 у відповідній редакції (далі - Постанова №865).

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Постанови №865 у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. N 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Згідно з п.5 Постанови №865 перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.

Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики.

Форму довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію було затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 №15-1.

З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII положеннями якого текст статті 37-1 Закону №3723-XII викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Відповідно до п.4 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом доручалось підготувати та подати до 1 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII встановлено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

З 1 грудня 2015 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 9 грудня 2015 року №1013, положеннями якої регламентовано питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям та внесені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», а саме: пункт 4 виключено; абзац перший пункту 5 викладено в такій редакції: « 5. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики». Зазначеною Постановою не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

На час звернення позивача до Управління із заявою про перерахунок пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідних нормативно-правових актів щодо умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям прийнято не було.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії був чинний Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ (набрав чинності з 01.05.2016), яким не передбачено проведення перерахунків раніше призначених пенсій державним службовцям. З набранням чинності Закону №889-VІІІ стаття 37-1 Закону №3723-XII втратила чинність.

Відповідно до ст.90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В свою чергу, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV не передбачено такої підстави для перерахунку пенсії як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців. Отже, з 1 травня 2016 року Законом №889-VIII по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Таким чином, пенсії, призначені згідно із Законом №3723-ХІІ, перераховуються у відповідності до вимог Закону №1058-ІV, тобто, тільки у випадку, якщо складові пенсійної виплати (надбавки, підвищення, доплати тощо) визначаються залежно від розміру прожиткового мінімуму.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що Постановою правління Пенсійного фонду України від 04.07.2016 №15-2, яка набрала чинності з 02.09.2016 виключено абзаци третій, четвертий пункту 1 Постанови правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 №15-1, якою затверджувались форми довідок про заробітну плату.

Окрім того, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», яка набрала чинності з дня її опублікування (23.09.2016р.) та яка застосовується з 01.05.2016, втратила чинність Постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865.

Слід зауважити, що діюче законодавство України не містить положень, які б дозволяли застосовувати нормативно-правові акти, які втратили чинність.

В Рішенні Конституційного Суду України №1-рп/99 від 9 лютого 1999 року визначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

При цьому Закони №76-VII, №213-VIIІ та №889-VIІI не визнані неконституційними та підлягають застосуванню.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що на час звернення позивача із заявою щодо перерахунку пенсії чинним законодавством не визначено права і не передбачено підстав, порядку реалізації та обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до норм Закону України «Про державну службу», в свою чергу, Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, а отже, у відповідача не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року №1013.

Суд апеляційної інстанції також зауважує, що згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися. Суд також зазначає, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.

Водночас, Конституційний Суд України у рішенні № 20-рп/2011 від 26.12.2011 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» зазначив, що згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Таким чином, Конституційний Суд України у своєму рішенні вказує, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

На підставі вказаного, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції, що відмовляючи позивачці у проведенні перерахунку пенсії у зв'язку із збільшенням посадових окладів працюючим державним службовцям згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підсумовуючи зазначити, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують та задоволенню не підлягають.

Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до положень частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Всупереч вказаним законодавчим положенням судом першої інстанції стягнено з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 всю суму сплаченого судового збору відповідно до квитанції 0.0.626299958.1 від 30.09.2016, що має наслідком зміни оскаржуваної постанови в цій частині.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права в частині розподілу судових витрат, що є підставою для зміни постанови суду першої інстанції в цій частині, в решті постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статтями 41, 94, 160, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Тлумацького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 05 січня 2017 року у справі №353/804/16-а змінити в частині розподілу судових витрат та викласти абзац 4 резолютивної частини в наступній редакції: «Стягнути з бюджетних асигнувань Тлумацького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на користь ОСОБА_3 275,60 грн (двісті сімдесят п'ять гривень шістдесят копійок) судового збору».

В решті постанову Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 05 січня 2017 року у справі №353/804/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

Н.В. Ільчишин

Повний текст Постанови складено 09.03.2017р.