Справа № 804/5721/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2017 р. Справа № 804/5721/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро адміністративну справу за позовомОСОБА_2 до Головного управління МВС України у Дніпропетровській області Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління МВС України у Дніпропетровській області Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку (відповідач-1), Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (відповідач-2), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: визнати протиправною бездіяльність відповідачів, яка виражена у відмові виплатити одноразову грошову допомогу у разі поранення працівника поліції ОСОБА_2 та зобов'язати відповідачів призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_2, яка надається у разі отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) від 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.
В обґрунтування позову зазначалося, що під час проходженняОСОБА_2. служби в органах внутрішніх справ (далі - ОВС) позивач був відправлений в зону АТО, де 03вересня 2014 року у ході бойових дій отримав вогнепальне осколкове поранення грудної клітини та правового стегна, внаслідок чого втратив працездатність на 10%, що підтверджується відповідною довідкою МСЕК від 22.12.2015р.Наведені обставини стали підставою звернення позивача з рапортом про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку із отриманням поранення під час несення служби та встановленням 22.12.2015р. ступеня втрати ним працездатності. Проте, позивачу безпідставновідмовлено у наданні такої допомоги, що прямо суперечить положенням абз.2 п.15 Розділу 11 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про національну поліцію України» та Наказу МВС України від 11.01.2016р. №4 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського».
Відповідач-1 пред'явлений позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до ст.23 Закону України «Про міліцію», який був чинний на момент служби ОСОБА_2 в ОВС, передбачалося, що у разі отримання працівником міліції поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов'язків, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, одноразова грошова допомога призначається і виплачується в розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. Так, на виконання ст.23 Закону України «Про міліцію» постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007р. №707 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, яким врегульовувалась виплата одноразової грошової допомоги у зв'язку із пораненням працівника міліції (далі - Порядок №707). Проте, 07.11.2015р. набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» та втратив чинність Закон України «Про міліцію», через що Порядок №707 не може бути застосований до спірних правовідносин. Водночас, на сьогодні відсутній порядок (механізм) виплати одноразової грошової допомоги колишнім працівникам міліції, які продовжили службу в Національній поліції України, у зв'язку із отриманим пораненням (частковою втратою працездатності).
Відповідач-2 також не визнав пред'явлений адміністративний позов, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що п.6 ч.1 ст.93 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено умови виплати одноразової грошової допомоги у разі отримання поранення (контузії, травми або каліцтва) саме поліцейським, в той час, як ОСОБА_2 отримав поранення під час проходження служби в міліції (в ОВС), отже, положення п.6 ч.1 ст.93 Закону України «Про Національну поліцію» на цей випадок не поширюються. Також безпідставними є посилання позивача на абз.2 п.15 Розділу 11 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про національну поліцію», оскільки його приписи встановлюють, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», а саме згідно зПорядком №707, яким визначено, що виконанням службових обов'язків, пов'язаним з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, є несення постової чи патрульної служби, охорона і забезпечення громадського порядку, в той час, як позивач отримав поранення саме в зоні АТО під час бойових дій. Крім того, на ОСОБА_2 не може розповсюджуватись статус колишнього працівника міліції, оскільки він у встановленому порядку був прийнятий до Національної поліції України, прийняв присягу працівника поліції та на даний час проходить службу в органах Національної поліції України. Також на спірні правовідносини не розповсюджується дія Наказу МВС України від 11.01.2016р. №4 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського», оскільки цей Порядок розповсюджується виключно на поліцейських і не передбачає правового врегулювання виплат одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності за поранення отримані під час служби в ОВС. Таким чином, на даний час відсутній порядок нарахування та виплати одноразової грошової допомоги колишнім працівникам міліції відповідно до Закону України «Про національну поліцію» за часткову непрацездатність, що настала під час виконання службових обов'язків в ОВС.
У зв'язку із тим, що до судового засідання 17.01.2017р. прибули не всі сторони, а саме не прибув представник відповідача-1, який належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, проте перешкоди для розгляду справи відсутні, суд, заслухавши думку позивача та представника відповідача-2, які не заперечували проти розгляду справи в порядку письмового провадження, здійснив розгляд справи згідно з ч.6 ст.128 КАС України в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_2. проходив службу в полку патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» з 17.06.1914р. по 06.11.2015р.
Наказом ГУМВС України в Дніпропетровській області від 17.06.2014р. №184 о/с ОСОБА_2 був призначений на посаду міліціонера взводу №3 роти №2 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУМВС України у Дніпропетровській області.
03.09.2014р. під час несення служби з охорони громадського порядку в зоні проведення Антитерористичної операції (Донецька область, село Піски) ОСОБА_2 отримав поранення, а саме: осколкові непроникаючі поранення грудної клітини та м'яких тканин верхньої третини стегна праворуч, що підтверджується актом №52/14 про нещасний випадок (у томі числі поранення) від 03.09.2014р., постановою ВЛК ГУМВС України в Дніпропетровській області від 13.11.2014р. №10 та протоколом №10 засідання ВЛК Головного управління МВС України у Дніпропетровській області від 13.11.2014р.
Згідно з постановою ВЛК Головного управління МВС України у Дніпропетровській області від 13.11.2014р. №10 поранення ОСОБА_2 пов'язані з виконанням службових обов'язків.
Відповідною до довідки МСЕК серії 12 ААА №009524 від 22.12.2015р. позивачеві встановлено ступінь втрати працездатності 10%.
Наказом ГУ МВС України у Дніпропетровській області №485 о/с від 06.11.2015р.ОСОБА_2. звільнений в запас Збройних сил (з поставленням на військовий облік) за п. 63 «к» (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи організації)).
07 листопада 2015 року наказом Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області від 07.11.2015р. № 1 о/с ОСОБА_2 призначений поліцейським полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
18лютого 2016 року ОСОБА_2 подано до Голови ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області заяву (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням йому 10% втрати професійної працездатності внаслідок поранення, отриманого під час виконання службових обов'язків.
До заяви (рапорта) позивачем додано: довідку МСЕК, постанову ВЛК, копію актів Н-1, Н-5, копію паспорта, копію ідентифікаційного коду, реквізити банка.
Означена заява (рапорт) разом із додатками отримані ліквідаційною комісією ГУМВС України в Дніпропетровській області 18.02.2016р., що підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції цього органу.
Означений висновок разом із рапортом ОСОБА_2 та доданими до нього документами направлений ліквідаційною комісією ГУМВС України в Дніпропетровській області до МВС України супровідним листом від 25.02.2016р. №9/274.
Листом від 05.04.2016р. за вих.№15/2-1170 МВС України повернуло на адресу ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області матеріали про призначення одноразової грошової допомоги працівнику поліції ОСОБА_2 без розгляду та повідомило, що призначення вказаної допомоги повинно проводитися за останнім місцем служби поліцейського.
З огляду на означене, документи для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 розглянуті Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - ГУ НП в Дніпропетровській області).
За результатами розгляду вказаних документів ГУ НП в Дніпропетровській області листом від 10.06.2016р. за вих.№3272/Бр відмовило ОСОБА_2 у призначенні одноразової грошової допомоги, посилаючись на те, що МСЕК визначено 10% втрати професійної працездатності позивача у зв'язку із пораненням, яке отримане ним 03.09.2014р. в період служби в органах внутрішніх справ, тобто до призначення його в органи Національної поліції України, тому права на одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» він не має.
Відповідно до частини сьомої статті 23 Закону №565-XII "Про міліцію"(в редакції від 13 лютого 2015 року, який набрав чинності 12 березня 2015 року) у разі отримання працівником міліції поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов'язків, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому розмір одноразової грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.
На виконання зазначеної статті постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850).
Згідно з пунктом 1 Порядку №850 цей Порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.
Положеннями підпункту 2 пункту 2 Порядку № 850 від 21.10.2015 року передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до п.п.3 п.3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі: часткової втрати працездатності працівником міліції без установлення йому інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальними експертними комісіями, - у розмірі, що визначається у відсотках 100-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ступеня втрати працездатності. При цьому розмір грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб.
Як зазначалося вище, 22.12.2015р. позивача було обстежено Дніпропетровською обласною МСЕК та встановлено ОСОБА_2 ступінь втрати працездатності без установлення інвалідності 10%, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААА №009524 від 22.12.2015р.
Отже, право на отримання грошової допомоги у разі встановлення ступеня втрати працездатності у ОСОБА_2 виникло 22.12.2015р.
Так, п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію» (Відомості Верховної Ради УРСР, 1991 р., № 4, ст. 20 із наступними змінами).
Відповідно до п.1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування.
Вказаний закон було опубліковано в газеті Голос України, 06.08.2015р., а тому датою набрання ним чинності є 07.11.2015р. Саме з цієї дати втратив чинність і Закон України «Про міліцію».
При цьому згідно п.п.2, п.п.3 п.15 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію» зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України «Про Національну поліцію».
Отже, доводи відповідачів відносно того, що Порядок №850 втратив чинність є безпідставними.
Також суд критично оцінює доводи відповідача-2 відносно відмови позивачеві у призначенні одноразової грошової допомоги через те, що поранення, яке призвело до часткової втрати працездатності, отримане ним 03.09.2014р. в період служби в органах внутрішніх справ, тобто до призначення його в органи Національної поліції України, де позивач проходить службу і на теперішній час.
Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Законом України «Про Національну поліцію» №580-УІІІ від 02.07.2015р.
Згідно п.5 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.
Відповідно до ч.2 ст.97 вищевказаного Закону, порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейським встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
В свою чергу, ОСОБА_2 відноситься до категорії осіб, яким передбачена вище вказана одноразова грошова допомога відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію».
Як зазначалося вище, розділом XI прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» №580-УІІІ (із змінами) встановлено, що право на отримання одноразової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».
Отже, суд дійшов до висновку, що позивач не втрачав права, на отримання одноразової грошової допомоги лише через те, що подав рапорт після втрати чинності Законом України«Про міліцію», оскільки втрата працездатності пов'язана з отриманим ним пораненням під час проходження служби саме в органах внутрішніх справ України, та норма Закону України«Про міліцію», щодо такої виплати залишається чинною, а порядок та умови призначення такої допомоги визначаються саме Порядком №850.
Так, п.7 Порядку №850 встановлено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:
- заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;
- довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
До заяви додаються копії:довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Згідно з п.8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції:витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу;витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.
Відповідно до п.9 Порядку №850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
За змістом приписів п.10 Порядку №850 грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.
Пунктом 11 Порядку №850 встановлено, щовиплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.
Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу має складати керівник того органу, де позивач проходить службу, тобто ГУ НП у Дніпропетровській області, а рішення про призначення або відмову у призначенні цих виплат приймає МВС України.
За наведених обставин, МВС України і повернуло листом від 05.04.2016р. за вих.№15/2-1170 на адресу ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області матеріали про призначення одноразової грошової допомоги працівнику поліції ОСОБА_2 без розгляду та повідомило, що призначення вказаної допомоги повинно проводитися за останнім місцем служби поліцейського.
Отже, позовні вимоги в частині щодо визнання протиправною бездіяльності саме Головного управління МВС України у Дніпропетровській області Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку, яка виражена у відмові виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_2 задоволенню не підлягають, оскільки, як було встановлено судом, відповідач-1 не відмовляв позивачеві у призначені такої допомоги, а, навпаки, готував та подавав до МВС України відповідний висновок, який був повернутий разом з іншими матеріалами, так як відповідач-1 не уповноважений на складання такого висновку, оскільки він має складатися саме керівник того органу, де позивач проходить службу, тобто ГУ НП у Дніпропетровській області.
При цьому з метою захисту прав позивачавідповідно до ст.11 КАС України суд можевийти за межіпозовнихвимогтільки в разі, якщоценеобхідно для повногозахисту прав, свобод та інтересівсторінчитретіхосіб, про захист яких вони просять.
Так, позивач, зокрема, просиввизнати протиправною бездіяльність відповідача-2, яка виражена у відмові виплатити одноразову грошову допомогу у разі поранення працівника поліції ОСОБА_2 та зобов'язати відповідачів призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_2, яка надається у разі отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) від 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.
Однак, суд вважає, що позивачем вибрано не належний спосіб захисту своїх порушених прав, з огляду на таке.
Судом встановлено, що відповідачем-2 бездіяльності допущено не було, оскільки ГУ НП у Дніпропетровській області розглянуло рапорт позивача щодо призначення одноразової грошової допомоги та за результатами його розгляду відмовило у вчиненні таких дій через відсутність, на його думку, на те законних підстав.
Проте, суд вважає таку відмову протиправною, оскільки, як встановлено судом, ОСОБА_2 після набуття 22.12.2015р. права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку із частковою втратою працездатності без установлення інвалідності звернувся з відповідним рапортом (заявою) для її призначення, до якого надав весь пакет документів, передбачений п.7 Порядку №850, перелік яких наведений в самій заяві (рапорті).
Підстав для відмови у складанні висновку щодо виплати грошової допомоги згідно з п.8 Порядку №850 у відповідача-2 не було.
За наведених обставин, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є саме визнання протиправною відмови ГУ НП у Дніпропетровській області у складанні висновку щодо виплати одноразової грошової допомогиОСОБА_2 та зобов'язання ГУ НП у Дніпропетровській області скласти та надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо можливості проведення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 згідно з заявою (рапортом) від 18.02.2016р. та відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року №565-XII, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850.
Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідачів саме призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_2, то ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки, як зазначалося вище, приписами п.9 Порядку №850 встановлено, що рішення про призначення такої допомоги в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає саме МВС України. Тобто після виконання відповідачем-2 свого обов'язку щодо надсилання до МВС України висновку щодо можливості проведення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 згідно з заявою (рапортом) від 18.02.2016 року МВС України буде прийняте відповідне рішення, тому вирішувати дане питання на разі є передчасним.
На підставі наведеного, керуючисьстаттями 122, 128, 158-163 Кодексу адміністративногосудочинстваУкраїни, суд,-
Адміністративний позовОСОБА_2 до Головного управління МВС України у Дніпропетровській області, Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії- задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській областіу складанні висновку щодо виплати одноразової грошової допомогиОСОБА_2.
Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській областіскласти та надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо можливості проведення виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку із частковою втратою працездатностіОСОБА_2 згідно з заявою (рапортом) від 18.02.2016р. та відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року №565-XII, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова