Справа № 390/1978/16-а
Суддя: Квітка О. О.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 390/1978/16-а
Провадження № 2-а/390/4/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2017 року. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Квітки О.О.,

при секретарі - Шматковій А.І.,

за участі представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради,

встановив:

До Кіровоградського районного суду Кіровоградської області надійшов позов ОСОБА_3 до Созонівської сільської ради, в якому позивач ОСОБА_3 просила визнати недійсним та скасувати рішення Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 21 жовтня 2016 року 132-10/16 «Про скасування рішення сільської ради № 118 - 10/11 від 06.09.2011» та стягнути на її користь судові витрати. Свої вимоги позивач ОСОБА_3 аргументувала тим, що рішенням Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 06.09.2011 № 118-10/11 «Про надання права користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_3» надано право користування земельною ділянкою ОСОБА_3 для ведення городництва розміром 0,14 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1. Рішенням Созонівської сільської ради від 21 жовтня 2016 року 132-10/16 «Про скасування рішення» скасовано рішення № 118-10/11 від 06.09.2011 «Про надання права користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_3». Вважає, що в цьому випадку сільською радою порушені вимоги ч. 2 та 10 ст. 149 ЗК України, де передбачено порядок вилучення земельних ділянок, наданих у постійне користування для суспільних потреб, згідно з яким таке вилучення може проводитись за рішенням сільських рад, але тільки за згодою землекористувача. Вона згоду не надавала, а тому сільська рада повинна була звернутися до суду з відповідним позовом про вилучення земельної ділянки, обґрунтувавши необхідність вилучення. У зв'язку із чим звернулася до суду.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили позов задовольнити із підстав, які зазначені в позовній заяві.

Представник відповідача - сільський голова Пузаков В. подав до суду заяву, в якій просив розглядати справи без участі представників сільської ради.

Судом встановлено наступне.

Згідно з рішенням Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 118-10/11 від 06.09.2011 ОСОБА_3 надано право користуватися земельною ділянкою для ведення городництва розміром 0,14 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1. Зобов'язано останню використовувати земельну ділянку за прямим цільовим призначенням та постійно утримувати прилеглу територію у відмінному санітарно-екологічному стані (а.с. 6).

Рішенням Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 132-10/16 від 21.10.2016 скасовано рішення Созонівської сільської ради № 118-10/11 від 06.09.2011 «Про надання права користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_3» (а.с. 7).

З відповіді Созонівської сільської ради № 361 від 07.11.2016 вбачається, що сільськала рада скасувала своє попереднє рішення № 105-8/16 від 12.08.2016 «Про надання дозволу на відведення земельної ділянки для будівництва житлового будинку гр. ОСОБА_6», а також рішення Созонівської сільської ради № 118-10/11 від 06.09.2011 «Про надання права користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_3» (а.с.8).

Вирішуючи переданий на розгляд суду спір, слід виходити з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Частиною 1 ст. 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009 зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, як вважає Конституційний Суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України). Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Керуючись вимогами ч. 1 ст.122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом, або за результатами аукціону (ч.1 ст.116 ЗК України).

В ч. 2 , 10 ст. 149 ЗК України зазначено, що вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку.

Згідно з вимогами ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади.

Згідно з п.1 частини 1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України визначено поняття суб'єктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оцінюючи правомірність оскаржуваних рішень відповідача, суд керувався критеріями, закріпленими у частині 3 статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Частиною 1 статті 3 Європейської Хартії місцевого самоврядування, яка набрала чинності для України 01.01.1998, передбачено, що місцеве самоврядування означає право і спроможність органів місцевого самоврядування в межах закону здійснювати регулювання та управління суттєвою часткою публічних справ, під власну відповідальність, в інтересах місцевого населення.

Враховуючи вищевикладене, суд, відповідно до частини 3 статті 2 КАС України перевіривши, чи прийняті (вчинені) вони з урахуванням вимог до таких рішень, приходить до висновку, що депутати Созонівської сільської ради порушили вимоги закону, порушивши право позивача ОСОБА_3 на користування земельною ділянкою, скасувавши своє попереднє рішення без дотримання вимог ч. 2, ч. 10 ст. 149 ЗК України, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню як незаконне.

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, за відсутності заперечень відповідача, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню в повному обсязі як основані на законі.

На підставі ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 122, 155 Земельного кодексу України, Європейської Хартії місцевого самоврядування, рішення Конституційного Суд України № 7-рп/2009 від 16.04.2009, ст. 19 Конституції України, керуючись ст.ст. 2,3, 8, 9, 11, 12, 71, 159, 160, 162, 163, 167, 171 КАС України, суд

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 132-10/16 від 21.10.2016 «Про скасування рішення сільської ради № 118-10/11 від 06.09.2011».

Стягнути з Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області на користь ОСОБА_3 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 к. сплаченого судового збору

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги, у разі застосування судом ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області О.О. Квітка