Справа № 809/205/17
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

"06" березня 2017 р. Справа №809/205/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боршовського Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Савченко Н.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Левченка В.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, про скасування наказу № 104 о/с від 11.08.2011 року, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з 11.08.2011 року, та зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області та Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, в якому просив суд: визнати незаконним наказ Управління МВС України в Івано-Франківській області № 104 о/с від 11.08.2011 року в частині звільнення позивача з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів Долинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області з 11.08.2011 року згідно із Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114, на підставі п. 66 у запас, за дискредитацію; зобов'язати ліквідаційну комісію Управління МВС України в Івано-Франківській області поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів Долинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області з 11.08.2011 року; зобов'язати Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області прийняти позивача на службу в органи національної поліції відповідно до вимог пункту 9 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII з 07.11.2015 року; стягнути з ліквідаційної комісії Управління МВС України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з 11.08.2011 року до моменту фактичного поновлення на публічній службі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.02.2017 року відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання на 06.03.2017 року.

В попередньому судовому засіданні представником Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в зв'язку з пропуском ОСОБА_1 строку звернення до суду з цим позовом. Клопотання мотивоване тим, що про звільнення з органів внутрішніх справ згідно наказу № 104 о/с від 11.08.2011 року, позивач був належним чином повідомлений про що свідчить розписка про отримання трудової книжки та про ознайомлення з наказом про звільнення від 30.08.2011 року. Позивачем не подано суду жодних доказів, які свідчать про поважні причини, які перешкоджали йому звернутись до суду з цим позовом до 30.09.2011 року.

Позивач в судовому засіданні вказане клопотання заперечив. Пояснив суду про те, що ним дотримано строк звернення до суду з цим позовом, оскільки про факт грубого порушення його трудових прав він дізнався після прийняття прокуратурою Івано-Франківської області постанови від 31.10.2016 року про закриття кримінального провадження.

Суд, за наслідками підготовчого провадження, дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства (надалі -КАС) України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 3 статті 99 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Строк в один місяць у даній категорії справ визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності роботодавця. Крім цього, початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права. Тому, при визначенні початку перебігу цього строку суд з'ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Представник Управління МВС України в Івано-Франківській області 06.03.2017 року в попередньому судовому засіданні повідомив суд, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Долинського РВ УМВС в Івано-Франківській області у спеціальному званні лейтенант міліції.

23.07.2011 року за наслідками службового розслідування УМВС в Івано-Франківській області видало наказ № 531, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в органах внутрішніх справ згідно п. 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, за дискредитацію.

Вищевказане підтверджується записом в розділі 15 послужного списку ОСОБА_1, в який заносяться відомості про дисциплінарні стягнення (а.с. 56-59).

10.08.2011 року наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача від 23.07.2011 року № 531 було виконано відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» шляхом видання наказу УМВС в Івано-Франківській області по особовому складу № 104 о/с від 10.08.2011 року, згідно якого ОСОБА_1 звільнено з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів Долинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області з 11.08.2011 року, у запас, за дискредитацію за пунктом 66 Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114 (а.с. 55).

Про звільнення позивач був належним чином повідомлений 30.08.2011 року, що підтверджується розписками про отримання трудової книжки та про ознайомлення з наказом про звільнення. Позивач в попередньому судовому засіданні визнав вказаний факт.

Зважаючи на зміст позовних вимог, ОСОБА_1 просить суд визнати незаконним наказ Управління МВС України в Івано-Франківській області № 104 о/с від 11.08.2011 року, на підставі якого позивача звільнено з органів внутрішніх справ. Щодо решти позовних вимог, то вони є похідними від позовних вимог про скасування наказу № 104 о/с від 11.08.2011 року та спрямовані на відновлення порушеного трудового права позивача вразі прийняття судом рішення про скасування зазначеного наказу та поновлення позивача на посаді.

З огляду на наведені обставини, суд вважає, що саме з дня, коли позивач дізнався про своє звільнення - 30.08.2011 року, почався перебіг одномісячного строку для звернення до суду з позовом про поновлення ОСОБА_1 на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів Долинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області.

Таким чином, позивач мав право звернутися до суду з даним позовом до спливу передбаченого частиною 3 статті 99 КАС України одномісячного строку, який закінчився 30.09.2011 року.

Натомість, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом лише 30.01.2017 року, тобто з пропущенням строку звернення до суду, передбаченого частиною 3 статті 99 КАС України.

Щодо доводів позивача про те, що про порушення прав ОСОБА_1 стало відомо лише після остаточного прийняття прокуратурою Івано-Франківської області рішення від 31.10.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000114 від 15.02.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України, то суд вказує на таке.

Згідно пояснень представника відповідача та ОСОБА_1, суд встановив, що підставою для звільнення позивача з органів внутрішніх справ слугували висновки інспекції по особовому складу УМВС в області та відділу внутрішньої безпеки в області про результати перевірки інформації щодо протиправних дій працівників Долинського РВ УМВС та дисциплінарний наказ УМВС в області від 23.07.2011 року № 531. За результатами вказаних перевірок дії ОСОБА_1 визнані неправомірними та такими, що перечать чинному законодавству, що підтверджуються копією висновку за результатами перевірки інформації, щодо протиправних дій працівників Долинського РВ УМВС в області від 21.07.2011 року (а.с. 13-18).

Тобто, оскаржуваний наказ Управління МВС України в Івано-Франківській області № 104 о/с від 11.08.2011 року прийнятий на підставі висновку службової перевірки, а не у зв'язку з порушенням кримінального провадження.

На підставі наведеного, прийняття прокуратурою Івано-Франківської області постанови від 31.10.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000114 за відсутності в діях ОСОБА_1 складу злочину, жодним чином не може свідчити про виникнення факту порушення прав позивача, оскільки єдиним документом, який зачіпав трудові відносини з відповідними правами та обов'язками позивача є саме наказ Управління МВС України в Івано-Франківській області № 104 о/с від 11.08.2011 року.

Враховуючи вищевикладене, суд не може вважати очікування ОСОБА_1 на остаточне рішення в кримінальному провадженні № 0000114, яке не пов'язане із звільненням позивача, поважною причиною пропуску строку на звернення до суду.

Статтею 100 КАС України визначено правові наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду. Так, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала (частина перша статті 100 КАС України).

Такими чином, процесуальний закон встановлює порядок звернення до адміністративних судів та правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений відповідним процесуальним законодавством.

Дотримання строків розгляду адміністративних справ є однією з обов'язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовчої діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах. Встановлене законом обмеження строків звернення до суду передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України процесуальних дій.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк, встановлений частиною 3 статті 99 КАС України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Разом з тим, законодавством не визначений перелік випадків, які можуть розцінюватись судом, як поважні причини пропуску строків, тому суд в кожній конкретній справі з врахуванням всіх обставин самостійно встановлює поважність таких причин. Проте, на переконання суду, це мають бути об'єктивні обставини, які не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані із реальними труднощами в реалізації нею права на звернення до суду у межах встановленого строку, оскільки право доступу до правосуддя не є абсолютним правом і може бути обмежено встановленим законом строком.

В даному випадку, позивачем не додано до позовної заяви жодних доказів, які підтверджують реальні труднощі в реалізації ним свого права на звернення до суду з даним позовом в установлені законом строки.

Виходячи з вищенаведеного, зважаючи на значний пропуск строку звернення до суду, відсутність поважних причин такого пропуску, суд дійшов висновку на підставі статті 100, пункту 9 частини 1 статті 155 КАС України, залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.

Керуючись статями 99, 100, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області про скасування наказу № 104 о/с від 11.08.2011 року, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з 11.08.2011 року, та зобов'язання до вчинення дій, - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.

Ухвала в повному обсязі складена 09.03.2017 року.