Справа № 2-а-9869/11
Суддя: Дубина Л. А.
Дата ухвалення: 2017-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 24.02.2017
Справа № 2-а-9869/11
Провадження № 6-а/334/20/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Дубини Л.А., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управляння Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зміну способу і порядку виконання судового рішення від 09.06.2011 року, -

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управляння Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області звернувся до суду з поданням, у якому просить змінити спосіб і порядок подальшого виконання виконавчого документа № 2-а-9869/11, виданого 25.07.2016 року, з зобовязання УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя на стягнення з УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 щомісячну надбавку до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком як дитині війни, у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 13.11.2010 р. до змін в законодавстві або зміни соціального статусу особи з урахуванням раніше виплачених сум у розмірі 1032,87 грн.

Заявник у судове засідання не зявився просив суд розглядати подання без його участі.

Представник УПФУ у Ленінському районі м. Запоріжжя в судове засідання не зявився, надав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти задоволення заяви заперечує, просить залишити її без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд установив, що згідно постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2011 року адміністративний позов ОСОБА_1 до УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок та виплатити щомісячне підвищення до пенсії як дитині війни, задоволено. Визнано протиправною бездіяльність УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо здійснення перерахунку та виплати щомісячної надбавки до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком ОСОБА_1 як дитині війни у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Зобовязано УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячну надбавку до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни, у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 13.11.2010 року до змін в законодавстві або зміни статусу особи, з урахуванням здійснених виплат за вказаний період.

25.07.2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя відповідно до зазначеної постанови видано виконавчий лист № 2а-9869/11, який надійшов на виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області і 27.07.2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови суду.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» боржнику, тобто УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя, була надана можливість самостійно виконати рішення суду. Боржник здійснив перерахунок підвищення до пенсії.

Вiдповiдно до ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно п.4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» положення Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України на 2013 рік. Відповідні розміри підвищення до пенсії встановлені постановами Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 06.07.2011р. № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» та від 28.12.2011 № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення». Фінансове забезпечення даних виплат здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Крім того, Конституційний Суд України своїм рішенням від 25.01.2012 № 3-рп/2012 по справі № 1-11/2012 підтвердив правомірність обчислення підвищень до пенсії в розмірах, визначених постановами Кабінету Міністрів України.

Законом України «Про внесення змін до Закону України « Про державний бюджет України на 2014 рік» установлено, що норми і положення статей 5 і 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що норми і положення статей 5 і 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» фінансування виплат, передбачених Законом України "Про соціальний захист дітей війни» не передбачено.

Отже, виплати сум підвищення до пенсії особами, які мають статус «Дитина війни» може здійснюватися у разі надходження вiдповiдних коштiв з Державного бюджету України.

Щодо зміни способу і порядку виконання постанови суду від 09.06.2011 року, то суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими.

Тобто зі змісту вказаної норми випливає, що суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту, при цьому, відстрочити або розстрочити, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення суд може лише у виняткових випадках, але зі змісту подання вбачається, що фактично заявник просить змінити судове рішення, яке набрало чинності.

Слід також зазначити, що підставою для застосування правил вказаної статті Кодексу є обставини, що перешкоджають належними чином виконати судове рішення в адміністративній справі ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

На думку суду, викладені заявником вимоги стосуються в цілому вчинення відповідних дій, які у випадку їх задоволення, істотно змінять зміст резолютивної частини судового рішення, що у відповідності з діючим законодавством є недопустимим.

Так, приписи ст. 263 КАС України передбачають зміну чи встановлення порядку чи способу виконання рішення, яке було ухвалено судом у справі, а саме резолютивної частини постанови, яка містить висновки суду по суті позовних вимог.

Отже, суд, здійснюючи зміну порядку чи способу виконання рішення, не змінює змісту резолютивної частини та не змінює спосіб захисту порушеного права, обраний судом при вирішенні справи.

За приписами п.2 ч.4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобовязання відповідача субєкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобовязання відповідача вчинити певні дії, як це передбачено ст. 162 ч.2 п.2 КАС України.

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управляння Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області звертаючись з поданням про заміну способу і порядку подальшого виконання виконавчого документа № 2а-9869/11 шляхом заміни зобовязання вчинити певні дії на стягнення певної суми фактично просить змінити не спосіб і порядок виконання постанови суду, а саме судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження судом під час прийняття цієї постанови.

Таким чином, подання щодо зміни способу та порядку виконання постанови не підлягає задоволенню, оскільки в разі задоволення її вимог фактично буде змінено спосіб захисту порушеного права, обраний судом при вирішенні справи, та зміст резолютивної частини постанови суду, що в свою чергу є порушенням норм процесуального права.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне подання Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управляння Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 261, 263 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

подання Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управляння Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зміну способу і порядку виконання судового рішення від 09.06.2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок та виплатити щомісячне підвищення до пенсії як дитині війни, -

з а л и ш и т и б е з з а д о в о л е н н я.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: Дубина Л. А.