Справа № 809/4406/14
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 р. Справа № 876/388/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Обрізка І.М., Яворського І.О.,

з участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львова апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.11.2016р. з питань перегляду за нововивченими обставинами постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.04.2015р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.04.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України про визнання бездіяльності щодо не скасування наказу за № 01589 від 08.07.1994 року про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за станом здоров`я протиправною та зобов`язання скасувати вказаний наказ.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.04.2015 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення, оскільки наведенні заявником обставини не є нововиявленими.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржив в апеляційному порядку рішення суду та просить скасувати ухвалу суду та прийняти нову за якою вважає, що необхідно задовольнити подану заяву.

При цьому, апелянт вважає, що суд безпідставно не прийняв до уваги ту обставину, що саме лист військового комісара Івано-Франківського обласного військового комісаріату від 22.09.2016 року вказує на те, що в матеріалах особової справи ОСОБА_1 відсутні будь-які листи бесіди про звільнення останнього з лав Збройних Сил України.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.04.2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністра оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року у справі № 809/4406/14 без змін.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 07.08.2015 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Спірні правовідносин регулюються главою четвертою Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.2 ст. 245 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Істотними обставинами справи вважаються такі обставини, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це передусім ті, що взагалі не були предметом розгляду у даній адміністративній справі в адміністративному суді у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Такі юридичні факти характеризуються тим, що вони одночасно повинні бути передбачені нормами права, спричиняють виникнення, зміну або припинення правовідносин, мають істотне значення для вирішення справи, тобто такі фактичні дані, які спростовують факти, покладені в основу судового рішення, існували на момент звернення до суду з позовом і під час розгляду справи судом, проте не могли бути відомі ані особі, яка заявила про це, ані суду, в провадженні якого перебувала справа.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою. При цьому норми Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють, що не можуть бути визнані нововиявленими обставини, які виникли після постановлення рішення судом.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність підстав для перегляду зазначеного рішення за нововиявленими обставинами, колегія суддів керується тим, що за своєю суттю нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи судом, але не були і не могли бути відомі заявнику, спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд виходить із підстав, визначених ст. 245 КАС України, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. При цьому підставою для такого скасування є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі.

За змістом підстава для перегляду судового рішення за нововиявленими обста винами, встановлена п. 1 ч. 2 ст. 245 КАС України, вважається найширшою. Істотність обставини означає: якби суд її міг урахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення справи. Ознаку «не були і не могли бути відомі особи» потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня. Аналогічна позиція міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25 листопада 2010 року у справі № К-45458/09.

Разом з тим, надаючи юридичну оцінку доводам заявника про те, що 22.09.2016 року, тобто після ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення в цій справі, на адресу заявника надійшов лист військового комісара Івано-Франківського обласного військового комісаріату від 22.09.2016 року про відсутність в матеріалах особової справи ОСОБА_1 будь-яких листів бесід про звільнення позивача з лав Збройних Сил України, який, на думку заявника, містить істотні обставини, що не були і не могли бути відомі йому та апеляційному суду під час розгляду цієї справи, однак суттєво впливають на правильність вирішення спору по суті, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Проте, ОСОБА_1 не навів суду жодних обставин, що перешкоджали останньому впродовж 20-ти років з часу звільнення з лав Збройних Сил України дізнатися про вказані ним в заяві від 21.10.2016 року нововиявлені обставини.

Частиною 2 ст. 8 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" № 3477-IV від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі «Правєдная проти Росії» від 18.11.2004 року зазначив, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин.

Пункт 34 рішення від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» передбачає, що принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (справа "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), N 52854/39, п. 52). Суд має визначити, чи органи влади здійснювали свої повноваження порушити та провести екстраординарну процедуру перегляду судової постанови таким чином, щоб забезпечити, наскільки це можливо, справедливу рівновагу між інтересами відповідної особи та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства (справа "Нікітін проти Росії" (Nikitin v. Russia), N 50178/99, п. 57, та справа "Савінський проти України" (Savinskiy v. Ukraine), N 6965/02, п. 23, від 28 лютого 2006 року).

Отже, істотними обставинами справи можуть бути такі, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду по даній адміністративній справі в адміністративному суді у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі суду, яка звертається із заявою на час розгляду справи. Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які беруть участь у справі, ні суду, який розглядав її та вирішував спір по суті.

Аналізуючи вищезазначені правові положення та обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що підстави на які покликається ОСОБА_1 для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами не є істотними для справи, що в установленому порядку спростували б факти, які було покладено в основу судових рішень.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що порушень судом першої інстанції норм процесуального права під час вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин по справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 167, 205, 206, 212, 245, 249, 253, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.11.2016р. з питань перегляду за нововивченими обставинами у справі №809/4406/14 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді І.М. Обрізко

І.О. Яворський

Повний текст виготовлено 07.03.2017р.