Справа № 428/1889/17
Суддя: Баронін Д. Б.
Дата ухвалення: 2017-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/1889/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Дубіна П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовом до Сєвєродонецької міської ради Луганської області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Сєвєродонецької міської ради Луганської області № 1218 від 06 лютого 2017 року «Про звільнення заступника міського голови ОСОБА_1»

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 вказує, що pгідно із рішенням Сєвєродонецької міської ради сьомого скликання № 404 від 05.05.2016 року його обрано заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради сьомого скликання. На виконання вказаного рішення позивача після складення присяги було прийнято на службу в орган місцевого самоврядування - Сєвєродонецьку міську раду, і він вступив на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради. Рішенням № 1218 двадцять п'ятої (позачергової) сесії Сєвєродонецької міської ради VII скликання «Про звільнення заступника міського голови ОСОБА_1» від 06.02.2017 року його було звільнено з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради на підставі п. 5 ст. 41 КЗпП України, у зв'язку із припиненням повноважень посадової особи. Вважає зазначене рішення та його звільнення з займаної посади - незаконним та протиправним.

В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позов з підстав, які викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити. Позивач додатково пояснив, що він не просить поновити його на роботі та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, адже його не звільняли зі штату міської ради, розпорядження про його звільнення відсутнє. Станом на час прийняття спірного рішення він перебував у щорічній відпустці, рішення про скорочення посади, яку він займає, не приймалося, вказана посада досі перебуває в штаті міської ради. Він, як заступник міського голови, ніколи не входив до складу Виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради.

Представник відповідача Сєвєродонецької міської ради Луганської області в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову та вказав, що станом на час прийняття спірного рішення про скорочення посади, яку займає позивач, не приймалося, вказана посада досі перебуває в штаті міської ради.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно із рішенням Сєвєродонецької міської ради сьомого скликання № 100 від 16.02.2016 року ОСОБА_1 затверджено на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради сьомого скликання, про що також зроблено відповідний запис в трудовій книжці ОСОБА_1 від 17.02.2016 року. Розпорядженням № 24-К від 17.02.2016 року ОСОБА_1 присвоєно дев'ятий ранг посадової особи місцевого самоврядування та встановлено посадовий оклад.

Згідно із рішенням Сєвєродонецької міської ради сьомого скликання № 404 від 05.05.2016 року ОСОБА_1 затверджено на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради сьомого скликання.

Відповідно до копії рішення Сєвєродонецької міської ради сьомого скликання № 1218 від 06.02.2017 року міська рада вирішила звільнили ОСОБА_1 з займаної посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради у зв'язку із припиненням повноважень посадової особи на підставі п. 5 ст. 41 КЗпП України.

Згідно із ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 5 ст. 41 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

З метою правильного розуміння та застосування вищевказаної норми права, із урахуванням відсутності з 30 вересня 2016 року у Конституційного Суду України права на офіційне тлумачення законів України (стаття 147 Конституції України), суд вважає за необхідне вдатися до телеологічного (цільового) тлумачення цієї норми. Телеологічне тлумачення взагалі та в праві зокрема, призначене для встановлення цілей відповідно до об'єкта дослідження. Телеологічне тлумачення дає відповідь на питання "для чого" в контексті доцільності та з огляду на предмет тлумачення.

Суд зауважує, що норму частини 1 статті 41 КЗпП України було доповнено пунктом 5 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» від 13 травня 2014 року № 1255-VII. Зазначений Закон № 1255-VII набрав чинності 01 червня 2014 року та метою його прийняття було покращення інвестиційного клімату шляхом надання інвесторам (власникам) господарських товариств права звільняти посадових осіб (керівників, членів виконавчих органів) без зазначення причин, а також узгодження в цьому контексті норм трудового та господарського законодавства.

В пояснювальній записці до проекту вищевказаного Закону було вказано, що прийняття проекту Закону України «Про внесення до деяких законодавчих актів України (щодо захисту прав інвесторів)» дозволить більш чітко врегулювати питання, щодо процедур припинення повноважень (звільнення) та матеріальної відповідальності посадових осіб юридичної особи. Як наслідок, більш захищеними стануть інтереси як самої юридичної особи, так і її акціонерів (учасників), більш зрозумілими і врегульованими правовідносини у цьому сегменті ринку.

Також, в пояснювальній записці до проекту вищевказаного Закону було вказано, що жоден інвестор не вкладатиме свої кошти, якщо не буде впевнений у їх захищеності та ефективному використанні, що у свою чергу пов'язано із наданням йому можливостей контролювати та впливати на менеджмент підприємства, де він є акціонером (учасником).

Отже, суд приходить до однозначного висновку про те, що пункт 5 ст. 41 КЗпП України поширюється лише на посадових осіб господарських товариств (підприємств, акціонерних товариств, тощо), які є спеціальними суб'єктами щодо яких може бути застосована вказана норма.

Разом з тим, згідно із ст. 2, 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Посадами в органах місцевого самоврядування є:

- виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою;

- виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою;

- посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється: на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради шляхом затвердження відповідною радою.

Таким чином, заступник міського голови затверджується на посаду відповідною міською радою в межах строку її повноважень. При цьому посада заступника міського голови вочевидь не відноситься до управлінських посад господарських товариств (підприємств, акціонерних товариств, тощо), а отже на таку посаду не поширюється дія п. 5 ст. 41 КЗпП України.

Суд окремо зауважує, що із змісту оскаржуваного рішення не вбачається можливим встановити дійсні підстави для прийняття Сєвєродонецькою міською радою рішення про звільнення позивача на підставі п. 5 ст. 41 КЗпП України, тобто із змісту рішення не вбачається на підставі яких саме обставин депутати вирішили, що повноваження позивача в якості заступника міського голови слід припинити. Сторони в судовому засіданні пояснили, що їм також невідомі дійсні підстави для прийняття рішення про звільнення позивача у зв'язку із припиненням його повноважень.

Проте, із змісту інформаційного повідомлення, яке міститься на офіційному веб-сайті Сєвєродонецької міської ради, вбачається, що прийняття оскаржуваного рішення було зумовлено бажанням депутатів скоротити чисельність заступників міського голови з семи до чотирьох. При цьому, до суду не було надано жодних доказів того, що Сєвєродонецькою міською радою приймалося рішення про скорочення штатної посади, яку займає позивач. Також, до суду не було надано жодних доказів того, що Сєвєродонецькою міською радою при прийнятті рішення про звільнення позивача була дотримана процедура звільнення, яка передбачена п. 1 ч. 1 ст. 40, ст. 49-2 КЗпП України. Докази фактичного звільнення позивача із займаної штатної посади у суду також відсутні, вимога про поновлення на роботі позивачем не заявлялася. Таким чином, у суду немає підстав для зміни формулювання причини звільнення позивача.

Із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про протиправність рішення Сєвєродонецької міської ради Луганської області № 1218 від 06 лютого 2017 року «Про звільнення заступника міського голови ОСОБА_1» та необхідність його скасування, тобто визнання його таким, що втратило чинність з моменту його прийняття.

Понесення позивачем судових витрат по сплаті судового збору у встановленому Законом розмірі 640 грн. 00 коп. підтверджується квитанцією від 20.02.2017 року. Отже, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму витрат по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 8, 11, 17, 86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Сєвєродонецької міської ради Луганської області № 1218 від 06 лютого 2017 року «Про звільнення заступника міського голови ОСОБА_1»

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Сєвєродонецької міської ради Луганської області суму судових витрат в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення, або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, якщо судом було застосовано ч. 3 ст. 160 КАС України або якщо особа не була присутня в судовому засіданні, шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова у повному обсязі складена та підписана 10 березня 2017 року.

Суддя Д.Б. Баронін