Справа № 414/78/17
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Тесленко І.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"06" березня 2017 р. справа №414/78/17

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 19 січня 2017 року у справі № 414/78/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області про визнання дій та рішення субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання його здійснити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 18.01.2017 року звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд: визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області у звязку з відмовою у перерахунку пенсії по втраті годувальника за період з 01.06.2008 року по 01.06.2014 року протиправними та відмінити рішення Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області від 07.12.2015 року № 62/Ф-14 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 29.08.2016 року № 347/Ф-11; зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області здійснити їй перерахунок пенсії по втраті годувальника за період з 01.06.2008 року по 01.06.2014 року та виплатити заборгованість за цей період в сумі 21 810,06 грн.

Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 19 січня 2017 року у справі № 414/78/17 адміністративний позов залишено без руху, зобовязано позивача на протязі пяти днів з дня отримання ухвали усунути недоліки, а саме шляхом надання суду документу про сплату судового збору в розмірі 1 280,00 грн.

Позивач не погодився із зазначеним рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та розглянути її адміністративний позов.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що вона не має можливості виконати вимоги суду від 19.01.2017 року, оскільки вона тривалий час хворіє і не має грошей на сплату комунальних платежів та харчування. Крім того, зазначає, що окрім отримуваної пенсії іншого джерела доходу не має.

Апелянтом на адресу суду надіслано клопотання про розгляд справи без її участі та прохання задовольнити позовні вимоги.

Сторони у судове засідання не зявились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

За нормами пункту другого частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області у звязку з відмовою у перерахунку пенсії по втраті годувальника за період з 01.06.2008 року по 01.06.2014 року та відмінити рішення Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області від 07.12.2015 року № 62/Ф-14 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 29.08.2016 року № 347/Ф-11; зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області здійснити їй перерахунок пенсії по втраті годувальника за період з 01.06.2008 року по 01.06.2014 року та виплатити заборгованість за цей період в сумі 21 810,06 грн.

В адміністративному позові позивачем було заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору. Вказане клопотання було обґрунтовано важким матеріальним становищем (тривалий час хворіє).

В ухвалі Кремінського районного суду Луганської області від 19 січня 2017 року у справі № 414/78/17 про залишення адміністративного позову позивача без руху зазначено, що на підтвердження матеріального становища позивачем не було надано жодних підтверджуючих документів.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та залишення адміністративного позову без руху є передчасним з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до ч. 3 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Статтею 88 КАС України визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Отже, з наведеної норми вбачається, що внаслідок незадовільного майнового стану сторони суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат або звільнити від їх оплати, відстрочити чи розстрочити їх сплату.

Як вбачається з позовної заяви, підставою для звернення позивача до суду стало те, що на її думку, відповідач протиправно відмовив їй у перерахунку пенсії по втраті годувальника.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Колегія суддів зазначає, що судом залишено поза увагою той факт, що в даному випадку спірним у справі є право позивача на належний соціальний захист гарантований Конституцією України, що, на думку колегії суддів, є суттєвим та достатнім доказом для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору. Оскільки тяжке матеріальне становище ускладнює виконання обов'язку щодо сплатити судового збору.

Отже, суд першої інстанції при прийнятті рішення щодо залишення адміністративного позову без руху не визначився з категорією спору, не надав належної оцінки доказам позивача щодо відсутності коштів для сплати судового збору, чим самим позбавив позивача права на оскарження дій відповідача та його рішення в частині відмови у перерахунку пенсії по втраті годувальника. Суд взагалі не вирішив клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, так як в резолютивній частині ухвали з цього приводу рішення суду відсутнє.

З огляду на наведене, колегія суддів вбачає підстави для скасування ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Крім того колегія суддів зазначає, що ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 31.01.2017 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі п. 1 ч. 3 ст. 108 КАС України.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 31.01.2017 року, як таку, що є похідною від ухвали Кремінського районного суду Луганської області від 19 січня 2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 199, ч. 2 ст. 211 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Скасувати ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 19 січня 2017 року у справі № 414/78/17.

Скасувати ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 31 січня 2017 року у справі № 414/78/17, як таку, що є похідною від ухвали Кремінського районного суду Луганської області від 19 січня 2017 року у справі № 414/78/17.

Справу направити для продовження розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Г.М. Міронова

ОСОБА_3

ОСОБА_4