Справа № 804/7115/16
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2016 р. Справа № 804/7115/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
при секретаріГерманюк Т.В.
позивача представника позивача паредставника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 29.01.2016 року за № 21о/с про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції відносно ОСОБА_3;
- скасувати запис у трудовій книжці № 21 о/с від 29.01.2016 року про звільнення ОСОБА_3 зі служби в Національній поліції;
- поновити ОСОБА_3 на посаді оперуповноваженого Криворізького відділу поліції;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на мою користь заробітну плату за час вимушеного прогулу, а саме з 29.01.2016 року по день ухвалення судового рішення.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, проте, наказом від 29.01.2016 року № 21 о/с звільнено згідно до п.6 ч. 1 ст. 77 закону України «Про Національну поліцію» на підставі висновків службового розслідування, яке було проведено з порушенням вимог Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України». Позивач вважає висновки службового розслідування та наказ про звільнення неправомірними та такими, що підлягають скасуванню.
В наданих до суду запереченнях відповідачем зазначено, що ОСОБА_3 було звільнено зі служби наказом ГУНП від 29.01.2016 року № 21 о/с, на підставі висновку службового розслідування від 27.01.2016 року, яким встановлено невихід на службу без поважних причин з 11.01.2016 року. Таким чином, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 2008 року.
Відповідно до витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 07.11.2015 року № 1о/с «Щодо особового складу», згідно з пунктом 9 та 12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» позивач, який мав спеціальне звання капітана міліції, був прийнятий оперуповноваженим Криворізького відділу поліції, присвоївши йому спеціальне звання капітана поліції.
На підставі наказу від 18.01.2016 року №75 комісією проведено службове розслідування за фактом невиходу на службу ОСОБА_3, за результатами якого складено висновок від 27.01.2016 року та ОСОБА_3 звільнено зі служби наказом ГУНП від 29.01.2016 року № 21 о/с.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).
За визначенням статті 1 Закону №580-VIII, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).
28.12.2015 року набрав чинності Закон України від 23.12.2015 №901-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію», згідно з яким до набрання чинності Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року №3460-ІУ «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ», поширюється на поліцейських.
Згідно зі ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Статтею 7 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;
дотримуватися норм професійної та службової етики; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
Згідно статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового, або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.
Відповідно до частин 5, 6, 8, 9, 10, 15 статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.
Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.
Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.
За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.
При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.
Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.
Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року №230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (надалі Інструкція).
Зазначена Інструкція визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі-осіб РНС) у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні.
Відповідно до пункту 2.6 Інструкції підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.
Відповідно до пункту 3.1. Інструкції Міністр внутрішніх справ України має право призначати службові розслідування за всіма підставами та відносно всіх осіб РНС.
Інші начальники мають право призначати службове розслідування відносно осіб РНС, якщо Міністром внутрішніх справ України їм надано повноваження накладати на цих осіб РНС дисциплінарні стягнення.
Начальники ГУМВС, УМВС мають право призначати службові розслідування стосовно осіб РНС тих органів чи підрозділів внутрішніх справ, діяльність яких вони координують або контролюють.
За зверненнями громадян, представників органів місцевого самоврядування, засобів масової інформації, у яких не міститься відомостей з ознаками кримінального правопорушення, службові розслідування, за наявності повноважень та правових підстав, можуть призначати начальники, яким вони адресовані, або начальники тих органів або підрозділів внутрішніх справ, структурних підрозділів МВС, ГУМВС, УМВС, до секретаріатів (канцелярій) яких вони надійшли.
Інші службові особи мають право в разі потреби звертатися за підпорядкованістю до наділеного відповідними повноваженнями начальника з клопотанням про призначення службового розслідування.
Згідно пункту 5.2 Інструкції початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення.
Пунктом 5.3 Інструкції встановлено, що завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі по тексту - висновок службового розслідування).
Відповідно до пункту 5.4 Інструкції, якщо вину особи рядового і начальницького складу повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.
Зміст наказу доводиться до відома особи рядового і начальницького складу , яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.
Особа рядового і начальницького складу , стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України.
Пунктом 6.2 Інструкції встановлені наступні права та обов'язки виконавця (голови, членів комісії): виконавець (голова, члени комісії) з метою забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, має право, зокрема, викликати осіб РНС, стосовно яких проводиться службове розслідування, а також інших працівників ОВС, інших осіб (за їх згодою), які обізнані або мають відношення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування, й одержувати від них письмове пояснення, форма якого наведена в додатку до цієї Інструкції, або усні пояснення, а також документи, які стосуються службового розслідування.
Згідно п.6.3 Інструкції права особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування: брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування.
Розділом VI Інструкції передбачено, що небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію» (далі - Закон № 580) поліцейський зобов'язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Згідно ст. 17 Закону України поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Згідно ч. 1 ст. 59 Закону № 580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до ст. 77 Закону № 580 поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється:1) у зв'язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв'язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.
Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до висновку службового розслідування оперуповноваженого капітана поліції Перехреста С.М. було звільнено із займаної посади за порушення службової дисципліни, згідно вимог п.6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».
В матеріалами службового розслідування зазначено, що 18.01.2016 року на ім'я начальника Криворізького ВП ГУНП полковника поліції Лютого В.В. від заступника начальника Криворізького ВП ГУНП майора поліції Ткаченко Р.О. надійшов рапорт, що з 11.01.2016 року, зокрема, оперуповноважений Криворізького ВП ГУНП ОСОБА_3 не виходить на службу.
З метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_3 направлені запити до КЗ «Криворізька міська лікарня № 9», КЗ «Криворізька міська лікарня № 5», КЗ «Криворізька міська лікарня № 2», державна лікарня «ТМО», які повідомили, що ОСОБА_3 за медичною допомогою не звертався та на лікуванні не знаходиться. Крім того, дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_11 повідомила, що не знає де знаходиться її чоловік, телефон його вимкнуто.
19.01.2016 року № 6/130 за місцем мешкання ОСОБА_3 направлено повідомлення щодо необхідності термінового прибуття до відділу кримінальної поліції для надання письмового пояснення у зв'язку з невиходом на службу з 11.01.2016 року.
29.01.2016 року наказом № 208 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності співробітників ВКП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області» на ОСОБА_3 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби зі поліції, дні невиходу на службу без поважних причин з 11.01.2016 року вважати прогулами.
Так, представником позивача заявлено клопотання про виклик свідка ОСОБА_10, оперуповноваженого КВП ГУНП в Дніпропетровській області, з метою надання пояснень стосовно перебування на робочому місці позивача з 04.12.2015 року по 29.01.2016 року.
В судовому засіданні заслухано свідка ОСОБА_10, який пояснив, що з позивачем він зустрічався декілька разів біля установи, в якій вони працюють. Не зміг пояснити чи був позивач присутній на оперативних нарадах. Спільних службових завдань разом з позивачем не виконував.
Крім того, позивач в судовому засіданні не пояснив та не підтвердив відповідними доказами щодо того, чи знаходився позивач на робочу місці, виконував посадові обов'язки або вів оперативну діяльність за період з 11.01.2016 року по 29.01.2016 року.
На думку суду, відповідач при прийняті наказу від 29.01.2016 року за № 21о/с повністю врахував всі обставини, встановлені при проведені службового розслідування.
Суд звертає увагу, що відповідач вчинив всі необхідні дії щодо реалізації свого права та отримання пояснення відносно невиходу на роботу. Проте, повідомлення, які надсилалися на адресу позивача, та вихід за місцем проживання, не дали результату
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у суду відсутні правові підстави для того, щоб задовольнити позовні вимоги позивача.
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2016 року

Суддя О.В. Єфанова