Справа № 815/6205/16
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року м. Одеса Справа № 815/6205/16 Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванова Е.А.

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Малого підприємства у вигляді ТОВ "Технічного наукового-виробничого центру "ТОМ"" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 09.11.2016 року №,-

ВСТАНОВИВ:

Мале підприємство у вигляді ТОВ "Технічного наукового-виробничого центру "ТОМ"" (далі - МП TOB «ТНВЦ «ТОМ», позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області (далі - ГУ ДФС в Одеській області, відповдач) в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.11.2016 року №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що здійснення господарських операцій між МП ТОВ «ТОМ» та ТОВ «Металсервіс Україна» підтверджені первинними документами, такими як, податкові та видаткові накладні, платіжні доручення, акти приймання - передачі основних засобів, витяги з рахунків. Також позивач зазначає, що підстав, для визначення угоди між ним та ТОВ «Металсервіс Україна» нікчемною не було, оскільки не було підстав, передбачених ст. 203, 215 ЦК України, за наявності яких угода є нікчемною. Крім того, як зазначає позивач не існує вироку суду, яким доведено вину директора контрагента позивача - ТОВ «Металсервіс Україна» у здійсненні фіктивного підприємництва, а сама по собі ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення перевірки не є податковою інформацією, яка може бути використана податковим органом як підстава для визнання договору нікчемним, а є лише процесуальним документом в розумінні ст. 110 КПК України обов'язковим для виконання і відповідно підставою для проведення податкової перевірки в рамках п.п. 78.1.11. п. 78.1 ст. 78 ПК України, та не може бути доказом вчинення платником певних порушень.

Представник позивача в судове засідання з'явився.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, проте надав до суду письмові заперечення на позов, які мотивовані тим що, позивачем неправомірно сформований податковий кредит по взаємовідносинам з ТОВ «Металсервіс Україна», оскільки угода останнього має ознаки нікчемності. За таких обставин, як зазначає відповідач неправомірно включив до складу податкового кредиту суми ПДВ, зазначені у податкових накладних, виданих ТОВ «Металсервіс Україна».

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що в період з 13.10.2016 року по 20.10.2016 року, на підставі наказу ГУ ФС в Одеській області від 13.10.2016 року №1658, прийнятого на виконання ухвали слідчого судді Солом'янського районного суду м. Києва від 01.08.2016 року (а.с. 120-142), та направлень від 13.10.2016 року №2404/14-01, №2405/14-01 (а.с. 112-113) відповідачем було проведено позапланову виїзну документальну перевірку TOB «ТНВЦ «ТОМ» з питань взаємовідносин з контрагентом TOB «МЕТАЛСЕРВІС УКРАЇНА» за період з 01.07.2014 року по 30.09.2014 року, оформлена Актом перевірки №327/15-32-14-01/19045985 від 27.10.2016 року (далі - Акт перевірки) (а.с. 36-46).

Згідно висновків вказаного Акту перевірки, відповідачем було встановлено порушення МП TOB «ТНВЦ «ТОМ» п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198 України, а саме заниження суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість у розмірі 30031 грн. за період вересень 2014 року по взаємовідносинах з контрагентом TOB «МЕТАЛСЕРВІС УКРАЇНА».

На підставі вказаних висновків відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 09.11.2016 року про збільшення МП TOB «ТНВЦ «ТОМ» податкових зобов'язань з ПДВ на суму 30031 грн., та застосовано штрафні санкції у розмірі 15016 грн. (а.с. 47).

Проте, суд вважає висновки Акту перевірки необґрунтованими, а прийняте на їх підставі податкове повідомлення-рішення № від 09.11.2016 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Так судом встановлено, що між МП TOB «ТНВЦ «ТОМ» та TOB «МЕТАЛСЕРВІС УКРАЇНА» 21.07.2016 року укладено договір поставки №0739 (а.с. 48-50), на виконання умов якого TOB «МЕТАЛСЕРВІС УКРАЇНА» поставлено МП TOB «ТНВЦ «ТОМ» металопрокат на загальну суму 180185,68 грн., у тому числі ПДВ на суму 30030,95 грн., що підтверджується видатковими накладними №№113, 114 від 29.07.2016 року (а.с. 55-56), а також податковими накладними №65 від 21.07.2014 року, №70 від 23.07.2014 року, №80 від 29.07.2014 року (а.с. 52-54).

За поставлені контрагентом товари МП TOB «ТНВЦ «ТОМ» сплачено вартість поставленого металопрокату у сумі 180185,68 грн., та ПДВ в сумі 30030,95 грн., що підтверджується розрахунком на оплату №1315 від 21.07.2014 року, а також виписками банку №6091 від 21.07.2014 року, №6096 від 23.07.2014 року, №6109 від 29.07.2014 року (а.с. 72).

Таким чином, у позивача наявна вся первинна документація, яка підтверджує реальність фінансово-господарських відносин МП TOB «ТНВЦ «ТОМ» з контрагентом TOB «МЕТАЛСЕРВІС УКРАЇНА», які виникли на підставі договору поставки №0739 від 21.07.2014 року.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Пункти 198.1 та 198.2 визначають у разі здійснення яких операцій у платника податку виникає право віднесення сум податку на податковий кредит, а також дату виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, а саме дата тієї події, яка відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог закону.

З урахуванням наявної первинної бухгалтерської документації та у відповідності до положень ст. 198 ПК України, МП TOB «ТНВЦ «ТОМ» у вересні 2014 року віднесено до податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 30030,95 грн., сплачену контрагенту TOB «МЕТАЛСЕРВІС УКРАЇНА» за поставлений металопрокат відповідно до договору №0739 від 21.07.2014 року.

Однак, відповідачем в Акті перевірки №327/15-32-14-01/19045985 від 27.10.2016 року, зроблено висновок, що за сукупності ряду обставин, фінансово-господарські операції між МП TOB «ТНВЦ «ТОМ» та TOB «МЕТАЛСЕРВІС УКРАЇНА», мають ознаки фіктивності.

Судом встановлено, що єдиним мотивом для судження відповідача про відсутність реальності здійснення позивачем господарської операції з TOB «МЕТАЛСЕРВІС УКРАЇНА» у вересні 2014 року є обставини, зазначені в ухвалі слідчого судді Солом'янського районного суду м. Києва від 01.08.2016 року щодо функціонування незаконної схеми у перерахуванні з рахунків підприємств реального сектору економіки Київського та інших регіонів України коштів на рахунки так званих «транзитних підприємств», з метою мінімізації податкового навантаження, штучного формування податкового кредиту з ПДВ за ніби то виконані роботи, надані послуги та постачання товарів.

Проте, посилання відповідача, в обґрунтування висновків Акту перевірки, на обставини зазначені в ухвалі слідчого судді від 01.08.2016 року, які відповідно до вимог ст.83 ПКУ не можуть бути підставою для висновків під час проведення перевірок, є протиправним, а тому висновки Акту, які ґрунтуються на даних, зазначених в ухвалі слідчого судді від 01.08.2016 року є неспроможними, та відповідно не можуть бути підставою для прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень.

В переліку підстав для висновків під час проведення перевірок, встановлених статтею 83 ПК України зазначена також податкова інформація. Збір податкової інформації та порядок її отримання контролюючим органом регламентований ст.ст.72,73 ПКУ. Пунктом 72.1 ст.72 визначений перелік джерел інформації, яка використовується для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу.

Згідно з п.71.1.6 ст.72 ПКУ для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності використовується інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку.

З урахуванням вищезазначених положень законодавства ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення перевірки не є податковою інформацією, а є лише процесуальним рішенням в розумінні ст. 110 КПК України обов'язковим для виконання і відповідно підставою для проведення податкової перевірки в рамках пп.78.1.11 п. 78.1 ст.78 ПК України, та не може бути доказом вчинення платником певних правопорушень.

Будь-яких обґрунтувань и доказів причетності позивача до порушень податкового законодавства його контрагентом акт перевірки не містить.

Крім того, одним із доводів відповідача, викладених в Акті перевірки стосовно фіктивності фінансово-господарських операцій між МП TOB «ТНВЦ «ТОМ» та TOB «МЕТАЛСЕРВІС УКРАЇНА» є відсутність у останнього власних, орендованих, одержаних за договорами лізингу складських, торгівельних, виробничих та інших приміщень, які б суб'єкт господарювання міг б використовувати при здійснені фінансово - господарської діяльності.

Проте, відсутність у контрагента складських, торгівельних, виробничих та інших приміщень не свідчить про неможливість підприємства здійснювати постачання товару. Крім того, МП TOB «ТНВЦ «ТОМ» не приймало участі в організації зберігання та доставки товару, не зобов'язано перевіряти вказані обставини, а лише отримувало товар та оплачувало його.

На момент укладення договору поставки №0739 від 21.07.2014 року TOB «МЕТАЛСЕРВІС УКРАЇНА» знаходилось за юридичною адресою: м. Київ, вул. Предславинська, 39. Підписантом вказаного договору виступав директор TOB «МЕТАЛСЕРВІС УКРАЇНА» ОСОБА_1

Згідно інформації, яка розміщена у вільному доступі у Єдиному державному реєстрів юридичних осіб, на час здійснення позапланової перевірки позивача TOB «МЕТАЛСЕРВІС УКРАЇНА» знаходилось за юридичною адресою: м. Київ, вул. Звіриницька, 63, а керівником даного підприємства з 08.09.2015 року є ОСОБА_2 (а.с. 188)

Таким чином юридична адреса та керівник TOB «МЕТАЛСЕРВІС УКРАЇНА» змінились вже після закінчення терміну дії договору поставки №0739 від 21.07.2014 року, укладеного між TOB «МЕТАЛСЕРВІС УКРАЇНА» і МП TOB «ТНВЦ «ТОМ», а тому наявність або відсутність складських і виробничих приміщень за новою адресою TOB «МЕТАЛСЕРВІС УКРАЇНА» не впливає на правовідносини між сторонами вказаного договору поставки.

Також, в Акті перевірки зазначено, що по розрахунках з позивачем, TOB «МЕТАЛСЕРВІС УКРАЇНА» не відображено в складі податкових зобов'язань в податкових деклараціях з ПДВ за відповідні періоди звітності, обсяг ТМЦ у розмірі 180186 грн., у тому числі податок на додану вартість, по виписаним податковим накладним, що, на погляд відповідача, свідчить про відсутність реальності здійснення господарських відносин МП TOB «ТНВЦ «ТОМ» з контрагентом TOB «МЕТАЛСЕРВІС УКРАЇНА» на загальну суму -180185,68 грн., та заниження МП TOB «ТНВЦ «ТОМ» суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість у розмірі 30031 грн. за період вересень 2014 року.

Однак, твердження відповідача, викладені в Акті перевірки вказують на можливу наявність порушень податкового законодавства контрагентом TOB «ТНВЦ «ТОМ», а саме TOB «МЕТАЛСЕРВІС УКРАЇНА». Проте, позивач будь-яких порушень податкового законодавства, по господарським операціям з TOB «МЕТАЛСЕРВІС УКРАЇНА» щодо формування податкового кредиту не допустив.

Крім того, наявність порушень податкового законодавства зі сторони контрагента позивача (несплата податків, притягнення до відповідальності керівника підприємства) не може бути безумовною підставою для визначення податкових зобов'язань позивачу, оскільки позивач не може нести відповідальність за порушення податкового законодавства своїми контрагентами. Жодна норма законодавства не вимагає від платника податків контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ним бухгалтерського та податкового обліку. Контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює податкова служба.

Статтею 3 Господарського кодексу України визначено поняття господарської діяльності, відповідно до якої під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюванний правочин).

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочини, якщо його недійсність установлено законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання судом такого правочину недійсним не вимагається. Нікчемний правочин є недійсним на підставі закону, а тому також не створює інших наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно зі ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

В даному випадку, виходячи з вищевикладених фактів та доказів, що їх підтверджують, суд встановив, що договір з контрагентом ТОВ «Металсервіс Україна» укладений у письмовій формі, виконання вказаного договору підтверджується видатковими накладними, рахунками, податковими накладними, про здійснення оплати придбаного товару за договором свідчать платіжні доручення, а тому робить висновок, що сторони договору діяли виключно для досягнення економічних результатів та з метою отримання прибутків у відповідності до ст.. 3 ГК України.

При кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Тобто, факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.

Інший підхід потенційно надасть можливість посадовим особам державних органів на власний розсуд оголошувати будь-який правочин недійсним (нікчемним) без звернення до суду, що не є вірним, виходячи з загальних засад судочинства.

Відповідно до ч 1. ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Висновок щодо нереальності поставок має бути підтверджений з боку ДПІ лише відсутністю саме первинних документів у позивача, які мають містити відомості про господарську операцію та підтверджувати її здійснення , а саме договору, накладних на отримання товару, податкових накладних, тощо.

Зазначаючи про не спрямованість правочину позивача з ТОВ «Металсервіс Україна» на реальне настання правових наслідків, відповідачем не враховано, що правочини, які вчиняються без наміру створення правових наслідків, що обумовлені ними, визначаються законом як фіктивні. Фіктивні правочини не віднесені законом до нікчемних, їх недійсність визначається тільки судом.

В матеріалах справи містяться всі первинні документи, що підтверджують факт придбання позивачем товару у ТОВ «Металсервіс Україна».

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Солом'янського районного суду м. Києва від 01.08.2016 року лише надано дозвіл на проведення позапланової документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства України ТОВ «Металсервіс Україна».

В зв'язку з чим податковим органом зроблений висновок в акті перевірки, що операції позивача з ТОВ «Металсервіс Україна» не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.

Як вбачається з пояснень представника відповідача акти «про неможливість проведення зустрічної звірки» ТОВ «Металсервіс Україна» під час перевірки позивача не використовувались (а.с. 187) та доказів наявності вказаних актів суду не надано.

Таким чином, усі висновки в акті перевірки щодо нереальності угоди позивача з ТОВ «Металсервіс Україна» не ґрунтуються на документах первинного бухгалтерського й податкового обліку, а тому ГУ ДФС в Одеській області не могло посилатися на вищевказаний ухвалу, як на підставу відсутності реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Металсервіс Україна».

Суд бере також до уваги і те, що на час здійснення господарської операції між позивачем та контрагентом - постачальником, вони були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстровані як платники податку на додану вартість. Виходячи з принципу індивідуальної відповідальності позивач не повинен нести відповідальність за несплату податків постачальником чи недостовірність його відомостей.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, ці обставин повинен довести суб'єкт владних повноважень, який є відповідачем, оскільки саме з встановленням цих обставин пов'язана правомірність прийнятих рішень.

Таким чином податкове повідомлення-рішення від 09.11.2016 року № винесено неправомірно та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи те, що судом встановлено фактичне здійснення операції з поставки товару, у позивача наявні всі первинні документи, що підтверджують здійснення господарської операції з контрагентом ТОВ «Металсервіс Україна», та те, що висновки податкового органу визначені в акті перевірки ґрунтуються лише на ухвалі слідчого судді, суд доходить висновку, що позовні вимоги Малого підприємства у вигляді ТОВ "Технічного наукового-виробничого центру "ТОМ"" обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись, ст. ст. 2, 71, 94, 158, 160, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Малого підприємства у вигляді ТОВ "Технічного наукового-виробничого центру "ТОМ"" до Головного управління ДФС в Одеській області задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення прийняте Головним управлінням ДФС в Одеській області від 09.11.2016 року № про збільшення Малому підприємству у вигляді ТОВ "Технічного наукового-виробничого центру "ТОМ"" податкових зобов'язань з ПДВ на суму 30031 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 15016 грн..

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області (місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ - 39398646) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Малого підприємства у вигляді ТОВ "Технічного наукового-виробничого центру "ТОМ"" (місцезнаходження: 65044, м. Одеса, проспект Шевченка, 1, код ЄДРПОУ - 19045985) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн. згідно платіжного доручення №7083 від 17.11.2016 року (оригінал платіжного доручення №7083 від 17.11.2016 року знаходиться в матеріалах справи).

Постанова набирає законної сили відповідно до ст..254КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів після отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Е.А.Іванов