Справа № 810/35/17
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про задоволення заяви про самовідвід судді

09 березня 2017 року № 810/35/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про самовідвід судді Кушнової А.О. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2, договір №09/04/2015 про надання юридичних послуг від 09.04.2015; ордер про надання правової допомоги серії НОМЕР_1 від 25.02.2016,

від відповідача: Вершинін К.В., довіреність №385/9/10-036 від 14.09.2016,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 22.01.2016 № та №, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.01.2016 №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого внеску від 25.01.2016 №.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 10.02.2017 було відкрито провадження у справі №810/35/17, закінчено підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні 09.03.2017 перед початком розгляду справи по суті представником позивача ОСОБА_2 подано заяву про відвід судді Київського окружного адміністративного суду Кушнової А.О., мотивований тим, що у провадженні судді Київського окружного адміністративного суду Кушнової А.О. перебувала справа №810/3141/16 за позовом Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу за податковими повідомленнями-рішеннями від 22.01.2016 № та №.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 25.11.2016 у справі №810/3141/16 позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 14812936,02 грн. (чотирнадцять мільйонів вісімсот дванадцять тисяч дев'ятсот тридцять шість грн. 02 коп.) в рахунок погашення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, податку на додану вартість та орендної плати за землю з фізичних осіб.

Дана постанова набрала законної сили у зв'язку з постановленням Київським апеляційним адміністративним судом ухвали від 24 лютого 2017 року, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу визнано неподаною та повернуто апелянту.

На думку представника позивача вказані обставини свідчать про упередженість судді Київського окружного адміністративного суду Кушнової А.О. під час розгляду справи №810/35/17, оскільки нею у тексті постанови Київського окружного адміністративного суду від 25.11.2016 у справі №810/3141/16 вже досліджено докази та доводи сторін щодо правильності донарахування позивачу сум грошових зобов'язань, які виникли на підставі податкових повідомлень-рішень від 22.01.2016 № та №, які своєю чергою є предметом розгляду у справі №810/35/17.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.03.2017 у справі №810/35/17 у задоволенні заяви про відвід судді Київського окружного адміністративного суду Кушнової А.О. із вказаних у заяві підстав відмовлено.

У судовому засіданні суддею Київського окружного адміністративного суду Кушновою А.О. заявлено про самовідвід. Повний текст заяви про самовідвід судді Київського окружного адміністративного суду Кушнової А.О. оголошено у судовому засіданні.

Заява про самовідвід судді мотивована наступним.

У судовому засіданні 09.03.2017 судом розглянуто заяву представника позивача про відвід судді, яка мотивована участю судді у пов'язаній справі, в якій суддею висловлено доводи щодо донарахувань грошових зобов'язань позивачу. У задоволенні заяви про відвід судді відмовлено, в той же час сам факт наявності недовіри суду, висловлений у заяві про відвід судді у зв'язку з ухваленням суддею рішення в іншій пов'язаній справі, свідчить про посягання на дотримання судом принципів законності та неупередженості, відтак самовідвід судді є запорукою відсутності будь-яких сумнівів щодо неупередженості суду.

Представник позивача проти задоволення заяви про самовідвід судді не заперечував.

Представник відповідача вирішення зазначеної заяви залишив на розсуд суду.

Розглядаючи заяву про самовідвід судді Київського окружного адміністративного суду Кушнової А.О. в адміністративній справі №810/35/17 суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.27 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться:

1) якщо він брав участь у розгляді цієї справи або пов'язаної з нею справи як представник, секретар судового засідання, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого частиною третьою статті 15-1 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 30 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 27 - 29 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду адміністративної справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу. Заявляти самовідвід після цього дозволяється лише у разі, якщо про підставу самовідводу стало відомо після початку судового розгляду.

Разом з тим, суд зазначає, що сама по собі обставина подання до суду заяви про відвід дає підстави сумніватися учаснику процесу в об'єктивності та неупередженості судді.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також "ЄСПЛ") є обов'язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також - "Конвенція") та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду.

Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK).

Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі Comte, Van Leuveni De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

У справі П'єрсак проти Бельгії (Piersac vs Belgium) ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

У даному контексті можна провести розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі Хаушильд проти Данії зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об'єктивної перевірки.

Стосовно об'єктивної неупередженості у справі Фей проти Австрії ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Такі саме висновки містяться також в рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (заява №33949/02).

В той же час, реалізація принципу верховенства права, визначеного статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що за об'єктивними ознаками факти, які викладені в заяві про відвід та не залежать від поведінки судді, змушують заявника сумніватися у неупередженості головуючого судді, та свідчать про його явну недовіру суду.

Отже, з метою уникнення будь-яких спроб посягань учасників судового процесу у справі на гарантії дотримання судом принципів законності, неупередженості та об'єктивності, для забезпечення усунення сумнівів в осіб, які беруть участь у розгляді справи, щодо неупередженості судді Кушнової А.О. в розгляді адміністративної справи, з метою відновлення довіри заявника до судочинства, заява про самовідвід судді Київського окружного адміністративного суду в адміністративній справі №810/35/17 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

У судовому засіданні 09.03.2017 були проголошені вступна та резолютивна частини ухвали. Повний текст ухвали складений та підписаний 10.03.2017.

Керуючись статями 27, 30, 31, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву про самовідвід судді Київського окружного адміністративного суду Кушнової А.О. в адміністративній справі №810/35/17 - задовольнити.

2. Передати справу до канцелярії суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу справи між суддями.

Відповідно до частини третьої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала за наслідками розгляду питання про відвід (самовідвід) окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя Кушнова А.О.