Справа № 808/2139/16
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 березня 2017 рокусправа № 808/2139/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2016 року у справі № 808/2139/16 за позовом Приватного підприємства "Наукове промислово-комерційне об'єднання "ТАТА" до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Наукове промислово-комерційне об'єднання "ТАТА" (далі позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), в якому просило, з урахуванням уточнення, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 02.07.2016 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем мито на товари, що вивозяться субєктами підприємницької діяльності у сумі 795 517,47 грн., у тому числі за основним платежем у сумі 636 413,96 грн., за штрафними санкціями у сумі 159 103,51 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 02.07.2016 року № НОМЕР_1.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Запорізькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за наслідками проведених експертних досліджень та встановлених характеристик товару відповідачем було вірно визначено класифікацію товару, заявленого до митного оформлення як «Феросицилій низькокремністий марки МФС-10», за кодом згідно УКТ ЗЕД 7202 9 80 00.

Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представники позивача в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, зазначивши, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ПП НПКО ТАТА (ідентифікаційний код 19264196) є юридичною особою, яка зареєстрована 13.01.1993 року, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

У період з 14.03.2016 року по 23.03.2016 року ГУ ДФС у Запорізькій області була проведена документальна невиїзна перевірка дотримання позивачем вимог законодавства України з питань державної митної справи, за результатами якої складено акт від 29.03.2016 року № 027/08-01-14-10/19264196.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог Основних правил інтерпретації класифікації товарів № 1 та № 6, затверджених Законом України Про митний тариф України від 05.04.2001 року № 2371-ІІІ та Законом України Про митний тариф України від 19.09.2013 року № 584-VІІ, Пояснень до товарної позиції 7202 УКТЗЕД, Додаткових пояснень до товарних категорій: 7202 21 00 7202 29 90, затверджених наказом ДФС України від 09.06.2015 року № 401 (до 09.06.2015 року наказом ДМСУ від 30.12.2010 року № 1561), внаслідок невірної класифікації товару Феросиліцій низькокремністий марки МФС-10… за кодом УКТЗЕД НОМЕР_2 (вивізне (експортне) мито відсутнє) замість коду НОМЕР_3 (ставка вивізного (експортного) мита у 2013 році 18%, у 2014-2015 роках 15%, що призвело до заниження податкового зобовязання зі сплати ввізного (експортного) мита на суму 737 017,03 грн.

Не погоджуючись із висновками відповідача, викладеними в акті, позивачем подано заперечення від 08.04.2016 року № 1058 на акт перевірки, проте листом від 13.04.2016 року № 1189/10/08-01-14-10-10 ГУ ДФС у Запорізькій області повідомила позивача про залишення висновків акту без змін.

На підставі акту відповідачем 14.04.2016 року було прийнято податкове повідомлення-рішення форми Р № НОМЕР_4, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем мито на товари, що вивозяться субєктами підприємницької діяльності у сумі 842 600,53 грн., у тому числі за основним платежем у сумі 674 080,42 грн., за штрафними санкціями у сумі 168 520,11 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем до ДФС України (скарга від 27.04.2016 року № 1231).

Рішенням від 29.06.2016 року № 14105/6/99-99-11-03-03-25 про результати розгляду скарги частково задоволено скаргу позивача та зменшено розмір грошового зобовязання, визначеного у ППР від 14.04.2016 року № НОМЕР_4 на суму платежів, донарахованих за МД від 08.10.2015 року № 112050000/2015/017607, тобто до значення 795 517,47 грн., в тому числі: вивізне (експортне) мито 636 413,96 грн., штрафні санкції 159 103,51 грн., а також зобовязано ГУ ДФС у Запорізькій області винести нове ППР на зменшену суму грошового зобовязання.

02.07.2016 року відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення форми Р № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем мито на товари, що вивозяться субєктами підприємницької діяльності у сумі 795 517,47 грн., у тому числі за основним платежем у сумі 636 413,96 грн., за штрафними санкціями у сумі 159 103,51 грн.

Визнання протиправним та скасування вказаного податкового повідомлення-рішення і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи вимоги адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення посилався як на підставу його прийняття на рішення про визначення коду товару від 15.12.2015 року № КТ-129-2015, яке, в свою чергу, було скасоване в судовому порядку. При цьому здійснивши митне оформлення та пропустивши відповідний товар, митний орган не має підстав для прийняття податкових повідомлень у звязку з виявленням помилки у класифікації товарів.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Пунктом 23 ч.1 ст.4 Митного кодексу України передбачено, що митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Cтаттею 3 Митного кодексу України визначено порядок переміщення через митний кордон товарів і транспортних засобів, митне регулювання, пов'язане з встановленням та справлянням податків і зборів, процедури митного контролю та оформлення, боротьба з контрабандою та порушеннями митних правил, спрямовані на реалізацію митної політики України, становлять митну справу.

Митна справа є складовою зовнішньополітичної і зовнішньоекономічної діяльності України. У митній справі Україна додержується визнаних у міжнародних відносинах систем класифікації та кодування товарів, єдиної форми декларування експорту та імпорту товарів, митної інформації, інших міжнародних норм і стандартів.

Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи (п.29 ч.1 ст.4 Митного кодексу України).

Аналіз наведеного визначення дає підстави вважати, що митні процедури охоплюють митний контроль, митне оформлення та справляння податків і зборів. При цьому виконання митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, і які мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів, є митним оформленням.

Відповідно до ч.5 ст.255 Митного кодексу України, митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Згідно з ч. 1 ст. 266 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний:

1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом;

2) на вимогу органу доходів і зборів пред'явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення;

3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей;

4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу;

5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Відповідно до ст. 69 Митного кодексу України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.

За приписами пункту 3 частини третьої статті 345 МК органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, щодо правильності класифікації згідно з УКТЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення.

Згідно зі статтею 351 МК предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств. Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності резидентів України.

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення лише за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

При цьому колегія суддів апеляційного суду зауважує, що ні наказ про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи від 09.03.2016 року № 222, ні акт, складений за наслідками проведення такої перевірки, від 29.03.2016 року № 027/08-01-14-10/19264196, не містять жодних посилань на наявність відповідних підозр та в чому саме вони полягають (а.с.23,48-52).

Із вищевказаного акту перевірки вбачається, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, відповідач, зокрема посилався на прийняте Запорізькою митницею ДФС класифікаційне рішення про визначення коду товару від 15.12.2015 року № КТ-129-2015, відповідно до якого заявлений декларантом код товару Феросплав з комерційною назвою Феросиліцій МФС-10 - НОМЕР_2 згідно УКТ ЗЕД змінено на код НОМЕР_3. Даний товар заявлено у митний режим експорт підприємством ПП НПКО ТАТА.

Разом з тим, вказане класифікаційне рішення про визначення коду товару від 15.12.2015 року № КТ-129-2015 було оскаржене позивачем в судовому порядку та відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016 оку у справі № 808/1432/16, яка набрала законної сили, останнє було визнано протиправним та скасовано.

Згідно із частиною першою статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, посилання відповідача при прийнятті оскаржуваного рішення на класифікаційне рішення про визначення коду товару від 15.12.2015 року № КТ-129-2015 є безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, зазначеним судовим рішенням було встановлено, що відповідно до Примітки 5 до Розділу ХV (група 72) Примітки 1 (с) Закону України Про Митний тариф України (у редакції чинній на час митного оформлення) феросплави - сплави у формі чушок, болванок, кусків або інших первинних форм, одержані внаслідок безперервного лиття, а також у гранулах чи порошках, агломерованих або неагломерованих, що використовуються як добавки у виробництві інших сплавів або як розкислювачі, десульфуранти чи для аналогічних цілей у чорній металургії і, як правило, не придатні для кування, з масовою часткою заліза 4 % або більше та масовою часткою одного чи кількох елементів у таких пропорціях: хрому понад 10 %; марганцю понад 30 %; фосфору понад 3 %; кремнію понад 8 %; з масовою часткою інших елементів у цілому, за винятком вуглецю, понад 10 %, при цьому вміст міді не повинен перевищувати 10 %.

Примітка 2 до товарних підпозицій групи 72 Розділу ХV Закону України Про Митний тариф України визначає, що під час класифікації феросплавів у товарній позиції 7202 слід додержуватися такого правила: феросплав розглядається як бінарний сплав і включається до відповідної підкатегорії (коли вона існує), якщо тільки вміст за масою одного з легуючих елементів сплаву перевищує мінімальний вміст за масою, зазначений у примітці 1 (c) до цієї групи; аналогічно він вважається відповідно потрійним або четвертним, якщо вміст за масою двох або трьох легованих елементів сплаву більше ніж мінімальний вміст за масою, зазначений у згаданій вище примітці. У разі застосування цього правила до інших елементів, зазначених у примітці 1(c), вміст за масою кожного елемента повинен перевищувати 10 %.

Аналогічні норми містяться і в Поясненнях до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.

Додаткові пояснення до товарних категорій 022990 визначають, що феросиліцій має блискучий сірий злам і відзначається крихкістю. Постачаються різні види феросиліцію, які містять за масою від 10 до майже 96 % кремнію з низьким вмістом вуглецю (0,1 - 0,2%).

У звязку із викладеним, під час розгляду справи № 808/1432/16 було встановлено, що головними ознаками віднесення феросплаву до такого виду як феросиліцій є високий вміст кремнію та низький вміст вуглецю.

Згідно наданих митному органу сертифікатів якості вміст одного зі складових хімічних елементів у товарі Феросиліцій марки МФС-10 кремнію перевищує показник, наведений у примітці 1 (с) до вказаної товарної групи.

Згідно висновку Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС №141 від 11.12.2015 року, визначений за результатами досліджень хімічний склад у зразках вуглецю С складає: 0,535+/-0,032%, 0,439+/-0,003%.

З огляду на вищенаведене не вміст вуглецю, а високий вміст кремнію є визначальним під час класифікації товару як феросиліцію серед різновидів феросплавів.

Оскільки основним елементом, за яким феросплави відносяться до товарної позиції феросиліцій є саме кремній, а у заявленому товарі його вміст складає більше 90%, він відповідає марці МФС-10, тому, підвищений вміст вуглецю не може бути безумовною та єдиною підставою для того, щоб цей товар не відносити до категорії феросиліцій.

Крім того, в Додаткових поясненнях до товарної категорії 7202 99 80 визначено, що ця товарна категорія включає феросилікокальцій, феромарганотитан, феросиліконікель, феросилікоалюмінокальцій, фероалюміній, феросилікоалюміній і феросилікомарганоалюміній, що виключає віднесення феросиліцію до товарної категорії 7202 99 80.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно протиправності прийнятого відповідачем податкового пвідомлення-рішенння.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне ззаначити, що у випадку коли митні органи, приймаючи вантажно-митні декларації, віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому вони не мали правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки стосовно класифікації товару.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 28 квітня 2015 року (справа № 21-157а15).

Як було вірно встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, в основу висновку про невірне зазначення позивачем коду товарної номенклатури спірних товарів митницею покладено результати аналізу документів, що зберігаються разом з ВМД, тобто фактично відповідачем повторно перевірялися ті самі документи та відомості, які були в наявності під час проведення митного оформлення товару.

При цьому матеріали справи не містять та відповідачем не доведено, що неправильне встановлення кодів товарної номенклатури було здійснено у зв'язку з недостовірною інформацією, поданою суб'єктом господарювання, або через протиправні дії останнього.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205,206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2016 року у справі № 808/2139/16 - без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко