Справа № 495/7264/16-а
Суддя: Шевчук Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/7264/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2017 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Мамончик К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за уточненим адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міського голови ОСОБА_2, виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунальне підприємство «Білгород-Дністровськтеплокомуненерго» про зобовязання Білгород-Дністровського міського голову відмінити двоставкові тарифи, списати заборгованість, та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Білгород-Дністровського міського голови ОСОБА_2, виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області та уточнивши свої позовні вимоги 01.02.2017 року просить суд:

- зобовязати Міського голову м. Білгород-Дністровський ОСОБА_2 виконати свої передвиборчі обіцянки та відмінити двоставковий тариф на теплопостачання у багатоквартирних будинках з лічильниками згідно ст.. 19 ЗУ «Про теплопостачання» та Постанови КМУ від 28.10.2015 року № 842 (зміни № 409 від 06.08.2014);

- зобовязати Міського голову м. Білгород-Дністровський ОСОБА_2 дати розпорядження КП «Білгород-Дністровськтеплокомуненерго» по перерахунку сплати грошових коштів за теплопостачання з сімї ОСОБА_1, списати нарахований борг в розмірі 2 330 грн., та сплатити сімї ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 011,92 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що застосування системи оплати теплової енергії по двоставковому тарифу порушує вимоги чинного законодавства, зокрема, Закону України "Про теплопостачання" та Закону України "Про захист прав споживачів" та дозволяє виробникам теплової енергії незаконно отримувати додатковий прибуток.

16 червня 2008 року виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради прийняв рішення про введення двоставкових тарифів на теплопостачання з порушенням встановленої законодавством процедури та ст.. 19 Закону України «Про теплопостачання», а нині ще і з порушенням Постанови КМУ від 28.10.2015 року № 842 зі змінами від 06.08.2014 року № 409. Під час проведення передвиборчої компанії кандидат на посаду міського голови - ОСОБА_2, обіцяла виборцям, що у м. Білгород-Дністровському не буде двоставкового тарифу на теплопостачання у багатоквартирних будинках з лічильниками по теплу, тому що подібного тарифу немає у м. Одеса, у м. Іллічівськ, у м. Ізмаїл, у м. Котовсь, де міськвиконкоми щодо тарифів прийнято рішення згідно з законодавством. Проте, протягом року після обрання ОСОБА_2 міським головою дане питання не було вирішене.

З 16.06.2008 року ОСОБА_1 офіційно отримувала документи від виконкому Білгород-Дністровської міської ради з одноставковим тарифом на теплову енергію для населення. З Управління захисту населення м. Білгород-Дністровський ОСОБА_1 отримала довідку про те, що вона зареєстрована в єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги за статусом члена сімї загиблого (померлого) ветерана війни. На запит ОСОБА_1 міський голова ОСОБА_2 в своїй відповіді зазначила, що запровадження двоставкового тарифу не призводить до збільшення річної плати. Сімя ОСОБА_1 розрахувалась з КП «Білгород-Дністровськтеплокомуненерго» по 01.04.2016 року за одноставковим тарифом. Від них вимагають додатково сплатити 2 330 грн., тобто двоставковий тариф на теплопостачання більше на 28,6 % - різниця між тарифами. Також ОСОБА_1 наголошує, що своїми постійними вимогами щодо сплати нібито утвореної заборгованості КП «Білгород-Дністровськтеплокомуненерго» завдало їй та її сімї моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях та болю, погіршенні ділової репутації, приниженні честі та гідності. Через холод в квартирі ОСОБА_1 неодноразово переносила простудні захворювання.

Позивач у судовому засіданні повністю підтримала уточнені позовні вимоги, викладені нею у заяві від 01.02.2017 року та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_3, у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви з причин її недоведеності, необґрунтованості та невідповідності положенням діючого законодавства.

Представник КП «Білгород-Дністровськтеплокомуненерго» - ОСОБА_4, в судовому засіданні також заперечував проти задоволення позовної заяви з підстав її недоведеності.

17.11.2016 року в місцевій газеті «Тонадо Прес» було опубліковано оголошення про те, що Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області розглядається справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 Білгород-Дністровського міського голови ОСОБА_2, виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунальне підприємство «Білгород-Дністровськтеплокомуненерго» про скасування рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про введення двоставкових тарифів у багатоквартирних будинках з лічильниками на тепло та зобовязання вчинити певні дії.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради Одеської області було прийнято рішення № 467 від 08 травня 2008 року згідно з яким затверджено з 10.06.2008 року для комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго» двоставкові тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії для населення, бюджетних установ та інших підприємств.

Проект рішення «Про затвердження тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії для населення, бюджетних установ та інших підприємств» оприлюднений 08 квітня 2008 року в № 38 газети «Советское Приднестровье».

В пункті 1 оскаржуваного рішення № 467 виконком Білгород-Дністровської міської ради зазначив, що таке рішення прийнято на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2005 року № 442 «Про затвердження Порядку внесення до спеціального фонду державного бюджету збору у вигляді цільової надбавки до тарифу на природний газ» із змінами і доповненнями, постанови Національної комісії регулювання електроенергетики від 21.06.2007 року № 775 та № 802 «Про затвердження тарифів на транспортування природного газу розподільними трубопроводами та постачання природного газу за регульованим тарифом для ВАТ «Одесагаз», наказом НАК «Нафтогаз України» від 29.12.2006 року № 680 та від 15.03.2007 року № 99 «Про затвердження прейскуранта на природний газ» встановлена оптова ціна на природний газ для установ і організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, та інших споживачів (крім населення) на рівні 1051,44 грн. за 1000 куб.м з урахуванням цільової надбавки до ціни природного газу, ПДВ та тарифу на транспортування, постачання природного газу з ПДВ.

Відповідно до положень ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотраспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до підпункту 2 пункту «а» частини 1 статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і в межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствам та організаціям комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

На момент винесення відповідачем рішення № 467 діючим був Порядок формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 10.07.2006 р. № 955 (втратив чинність 18.08.2011 року).

Двоставковий тариф - тариф на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, який складається з річної абонентської плати (вартості обслуговування одиниці теплового навантаження об'єкта теплоспоживання), яка компенсує умовно-постійну частину тарифу, та вартості одиниці реалізованої теплової енергії, послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води, яка компенсує умовно-змінну частину тарифу.

Одноставковий тариф - вартість одиниці реалізованої послуги, яка визначена однією ставкою і не розподіляється на умовно-змінну та умовно-постійну частини.

Пунктом 9 Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.06.2006 р. № 955, визначено, що підприємства застосовують двоставкові тарифи на теплову енергію, затверджені в установленому порядку.

Згідно до положень п. 39 вказаного Порядку підприємства застосовують двоставкові тарифи на надання послуг з централізованого опалення, затверджені у встановленому порядку.

Згідно Правил розрахунку двоставкового тарифу на теплову енергію та гарячу воду, затверджених Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 08.09.2000 року № 191, дія цих Правил поширюється на всі теплопостачальні організації комунальної енергетики незалежно від їх відомчої належності та форми власності, а також на споживачів.

Рішення про перехід до розрахунків між споживачами та теплопостачальними організаціями за двоставковими тарифами приймається місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Підприємство формує (розраховує) тарифи відповідно до вимог Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.07.2006 року № 955.

Пунктами 9, 39, 62 Порядку передбачено, що підприємства застосовують двоставкові тарифи на теплову енергію, на надання послуг з централізованого опалення, затверджені в установленому порядку та можуть застосовувати двоставкові тарифи на надання послуг з централізованого постачання гарячої води.

Згідно до положень п. 2 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), до повноважень місцевих рад в галузі бюджету, фінансів і цін відноситься встановлення у порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади.

Таким чином, суд приходить до висновку, що виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, приймаючи рішення № 467 від 08.05.2008 року, діяв в межах своїх повноважень та на підставі вимог діючих на той час законних та підзаконних нормативних актах.

Варто також зазначити, що на теперішній час Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради не встановлює тарифи на теплову енергію, а оскаржуваним рішенням № 467 від 08.05.2008 року тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії для населення, бюджетних установ та інших підприємств не регулюються.

Щодо доводів позивача про невиконання Міським головою ОСОБА_2 своїх передвиборчих обіцянок, суд зазначає наступне.

Підпункти 4, 51, 54, 56, 57, 79, 91 та 106 пункту 1 Постанови Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1171 від 31.03.2015 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.04.2015 за № 433/26878 встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню такими суб'єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, а саме, двоставкові тарифи на послугу з централізованого опалення КП Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», ТОВ «Мелітопольські теплові мережі», КП «Дніпрорудненські теплові мережі», Державному міському підприємству «Івано-Франківськтеплокомуненерго», ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія», Львівському КП «Залізничнетеплоенерго», Львівському міському КП «Львівтеплоенерго», КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» (п.п.98, двоставкові тарифи на послугу з централізованого опалення: умовно-змінну частину тарифу для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1172,96 грн/Гкал (з податком на додану вартість); умовно-змінну частину тарифу для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 28,32 грн за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення (з податком на додану вартість); умовно-постійну частину тарифу (місячна плата протягом року за одиницю приєднаного теплового навантаження) - 28448,91 грн/Гкал/год (з податком на додану вартість).

Згідно з частинами першою, другою та шостою статті 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи (пункт 2 частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України. Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. Встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво без відповідного відшкодування не допускається і може бути оскаржено в суді.

Відповідно до пункту 1 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 цим порядком визначено механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільними) тепловими мережами (далі - транспортування) та постачання, надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води.

Згідно з пунктом 12 зазначеного Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії здійснюється ліцензіатами відповідно до річних планів її виробництва, транспортування та постачання, економічно обґрунтованих планованих витрат, визначених на підставі державних та галузевих нормативів витрат ресурсів, техніко-економічних розрахунків, кошторисів, з урахуванням ставок податків і зборів, цін на матеріальні ресурси та послуги у планованому періоді.

Пунктом 8 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 встановлено, що у разі зміни протягом строку дії тарифів обсягу окремих витрат, пов'язаних із провадженням ліцензованої діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, з причин, які не залежать від ліцензіата, зокрема збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін і тарифів на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, може проводитися перерахування тарифів шляхом коригування лише тих складових частин структури тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення.

Таким чином, на сьогоднішній день Міський голова ОСОБА_2 за своїми функціональними обовязками, передбачені національним законодавством, не може впливати чи якимось чином регулювати питання щодо формування тарифів на теплову енергію, оскільки відання даною сферою послуг повністю забезпечується Кабінетом Міністрів України та Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Передвиборчі обіцянки тодішнього кандидата на посаду Міського голови ОСОБА_2 мають субєктивний характер, не створюють цивільних зобовязань, сприймаються і розцінюється кожним виборцем окремо, на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Постановою Кабінету Міністрів України № 409 від 06.08.2014 року були встановлені державні соціальні стандарти у сфері житлово-комунального обслуговування, соціальну норму житла для громадян, які відповідно до законодавства мають субсидію та пільги на оплату житлово-комунальних послуг. У своєму позові позивачем не вказано, яким саме чином відповідач ОСОБА_2 повинна скасувати двоставкові тарифи, що дає суду підстави стверджувати про помилковість суджень ОСОБА_1 стосовно існуючої тепло-забезпечувальної державної політики.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ч.1 ст. 6 КАС).

Між тим, позивачка не розяснила, не навела обставини та не надала доказів порушення її особистих прав відповідачем саме шляхом незастосування чи не дотримання відносно неї вимог Постанови КМУ № 409 від 06.08.2014 року. У суду відсутні будь-які підстави для захисту прав позивача, оскільки не зрозуміла сама необхідність захисту та спосіб його застосування, не беручи навіть до уваги правову обґрунтованість такого захисту.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Незрозумілими є для суду вимоги позивача щодо списання її заборгованості за опалення в розмірі 2 330 гривень, оскільки позивачем не надано правового обґрунтування на підтвердження цієї вимоги, тобто не вказана норма діючого законодавства яка передбачає можливість та регулює порядок списання заборгованості за опалення, що позбавляє суд можливості розглянути дану позовну вимогу по суті.

З огляду на викладене, суд не може задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 1 011,92 гривень, оскільки протиправна поведінка відповідача, яка могла призвести до завдання такої шкоди, судом не встановлена, як і не встановлена сама шкода.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а також ч. 4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Під час оцінки оскаржуваних позивачем рішень, суд враховує приписи ст..2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють не лише чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а й обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Керуючись ст.ст.2, 6, 10, 11, 69, 71, 158 - 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міського голови ОСОБА_2, виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунальне підприємство «Білгород-Дністровськтеплокомуненерго» про зобовязання Білгород-Дністровського міського голову відмінити двоставкові тарифи, списати заборгованість, та стягнення моральної шкоди відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного адміністративного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: