Справа № 813/1541/16
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2017 року № 813/1541/16

о 18 год., 16 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Василько А.В., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу № 813/1541/16 за адміністративним

позовом ОСОБА_1, представник ОСОБА_2
до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, представник ОСОБА_3 за участю третьої особи ОСОБА_4, представник ОСОБА_5
про визнання протиправними дій, визнання недійсним паспорта громадянина України для виїзду за кордон

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4, в якому із врахуванням заяви про зміну предмету позову (уточнення позовних вимог) просив:

- Визнати протиправними дії Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області по оформленню та видачі на ім'я малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії РС № 154387.

- Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області про оформлення та видачу на ім'я малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії РС № 154387.

- Визнати недійсним паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії РС № 154387, виданий на ім'я малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.04.2016 року позивач з листа відповідача від 14.04.2016 року за № 02-05/7001, довідався, що малолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії FС № 154387, виданим 26.01.2016 органом 4690 на підставі письмової заяви ОСОБА_4, поданої 25.01.2016 року до Відділу централізованого оформлення паспортних документів № 3.

ОСОБА_6 є сином позивача та третьої особи, народженим під час перебування вказаних осіб у шлюбі.

Оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон громадянам України, які не досягли 16-річного віку, провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. Позивач наголошує, що такого роду клопотання він не вчиняв.

Виходячи з положень Порядку № 152, а також Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, сам по собі паспорт громадянина України для виїзду за кордон FC №154387 дає можливість самостійного виїзду за кордон.

07.07.2015 року позивачем та третьої особою було вчинено заяву про надання згоди на тимчасові поїздки за кордон в Республіку Хорватію, країни-члени Шенгенської Угоди та країни Євросоюзу з 07.07.2015 по 05.08.2016 малолітнього ОСОБА_6 у супроводі батька, матері, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 або ОСОБА_10

На початку 2016 року постало питання переїзду малолітнього ОСОБА_6 до матері за кордон. У зв'язку з цим, наявність потреби у самостійному виїзді за кордон малолітнього ОСОБА_6 до третьої особи неодноразово озвучувалась членами родини ОСОБА_10.

Тобто, паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії FC №154387 оформлявся на ім'я малолітнього ОСОБА_6 у зв'язку з потребою забезпечення виїзду останнього на постійне проживання до матері, третьої особи, за кордон (в Королівство Іспанія).

З огляду на наявність умислу на протиправне переправлення ОСОБА_6 до матері, що де-факто унеможливило б належну участь ОСОБА_1 у вихованні сина, позивач 25.01.2016 року відкликав свою згоду на тимчасові поїздки за кордон малолітнього ОСОБА_6

Також, позивач скерував правоохоронним органам повідомлення від 28.04.2016 року про вчинення кримінального правопорушення. 04.05.2016 року Личаківським ВП ГУ НП у Львівській області розпочато кримінальне провадження № 0001540 за ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України за фабулою: «невстановлені особи подали підроблений документ для виготовлення проїзного документа для виїзду за кордон, організувавши незаконне переправлення особи через державний кордон».

Позивач вважає, що відповідачем було протиправно, всупереч законодавчо встановленому порядку, прийнято рішення про оформлення та видачу на ім'я малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії FC №154387. Як наслідок, незаконно було власне і видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії FC №154387.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала суду додаткові докази та пояснення, просила суд позов задоволити повністю.

Позиція відповідача викладена у запереченнях, відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю з підстав, що у січні 2016 року до ОСОБА_4 з приводу оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон її малолітньому сину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2

На підставі заяви-анкети матері ОСОБА_4 від 25.01.2016 року та інших документів, малолітній ОСОБА_6 був документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії FC №154387 від 26.01.2016 року.

Подання документів для оформлення паспорта та його одержання здійснювала особисто матір малолітнього гр. ОСОБА_4

Для оформлення паспорта малолітньому ОСОБА_6, його матір ОСОБА_4 подала до Відділу довідку про місце проживання сина разом із нею, видану Малехівською сільською радою Жовківського району Львівської області.

20.10.2016 року гр. ОСОБА_4 звернулась до Відділу із заявою про втрату паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії FC №154387, виданого 26.01.2016 року на ім'я її малолітнього сина ОСОБА_6

На підставі поданої заяви про втрату паспорта, до Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами було внесено запис про витату та визнання недійсним паспорта громадянина України для виїзду за кордонсерії FC №154387, виданого 26.01.2016 на ім'я малолітнього ОСОБА_6

31.10.2016 року до Адміністрації Державної прикордонної служби України та Укрбюро Інтерполу було скеровано повідомлення №№578, 579 про визнання недійсним паспорта серії FC №154387.

За наявними обліковими відомостями ЄІАС УПМ, паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії FC №154387, на ім'я ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2, значиться як втрачений тобто недійсний.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечення підтримав, надав суду додаткові пояснення та докази, просив суд в задоволені позову відмовити повністю.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав заперечення відповідача, надав суду додаткові пояснення, просив суд в задоволені позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

26.01.2016 року, згідно заяви-анкети матері ОСОБА_4 від 25.01.2016 року, малолітній ОСОБА_6 був документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії FC №154387 від 26.01.2016 року.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Постановою КМ України від 7 травня 2014 року за N 152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон», КАС України.

Згідно п. 1 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, паспорт громадянина України для виїзду за кордон (далі - паспорт для виїзду за кордон) є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на ім'я якої він оформлений, і дає право такій особі на виїзд з України і в'їзд в Україну.

Згідно п. 5 цього ж Порядку, у разі втрати або викрадення паспорта для виїзду за кордон особі замість втраченого або викраденого оформляється та видається новий паспорт для виїзду за кордон.

Згідно п.п. 6 п. 89. цього ж Порядку, паспорт для виїзду за кордон визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується у разі коли паспорт заявлений як втрачений або викрадений.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього ж Кодексу. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

По суті справи, позивач звернувся до суду з метою відновлення порушеного на його думку права щодо належної участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_6 у спосіб унеможливлення самостійного виїзду за кордон малолітнього ОСОБА_6

Позивач обрав спосіб захисту вищевказаних порушених прав шляхом визнання протиправними дії відповідача по оформленню та видачі спірного паспорта, визнання протиправним і скасувати рішення відповідача про оформлення та видачу спірного паспорта та визнання недійсним цього ж паспорта.

Судом не враховуються обґрунтування позовних вимог в частині визнання недійсним спірного паспорта, оскільки на час вирішення даної справи паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії FC №154387 від 26.01.2016 року, є втраченим, що підтверджується наступними доказами у справі:

- копією заяви третьої особи відповідачу від 20.10.2016 року про втрату паспорта для FC №154387;

- копією повідомлення відповідача від 31.10.2016 року за № 578 на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України про недійсний паспорт на імя ОСОБА_6, серії FC №154387 від 26.01.2016 року;

- копією повідомлення відповідача від 31.10.2016 року за № 579 на адресу Укрбюро Інтерполу про недійсний паспорт на імя ОСОБА_6, серії FC №154387 від 26.01.2016 року;

- копією витягу з Єдиного державного демографічного реєстру (засобами ЄІАС УМП) в якому зазначено відомості про втрату паспорта серії FC №154387.

Відтак - паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії FC №154387 від 26.01.2016 року виданий на імя малолітнього ОСОБА_6 - є недійсним в силу закону у звязку із його втратою і додаткового визнання недійсним судом не потребує.

Також суд зазначає, що законодавцем не передбачено способу відновлення юридичної сили втраченого паспорта для виїзду за кордон по якому внесені відомості в Єдиний державний демографічний реєстр про його втрату.

З вказаних підстав судом також не враховуються обґрунтування позовних вимог в частині визнання протиправними дії відповідача по оформленню та видачі спірного паспорта, визнання протиправним і скасувати рішення відповідача про оформлення та видачу спірного паспорта, оскільки мета звернення до суду за захистом порушеного права позивача щодо належної участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_6 у спосіб унеможливлення самостійного виїзду за кордон малолітнього ОСОБА_6 реалізована не у спосіб судового рішення, а у звязку із обставинами втрати спірного паспорта.

Лише з цих же підстав судом враховуються заперечення та визнання позову відповідачем і третьою особою.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем переконують в обґрунтованості позовних вимог.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, із врахуванням повноважень суду згідно ст. 162 КАС України, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 94 КАС України, судові витрати та витрати на правову допомогу покладають на позивача.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 159-163, 167 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі 06.03.2017 року.

Суддя Гавдик З.В.