Справа № 2а/2570/4123/2011
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2011-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/2570/4123/2011
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2011 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Клопот С.Л.,

при секретарі Герасенко А.В.,

з участю представника позивача

представника відповідачів

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області до головних спеціалістів з контролю за використанням та охороною земель управління Держземінспекції Головного управління Держкомзему у Чернігівській області ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В:

Козелецька районна державна адміністрація Чернігівської області звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного спеціаліста з контролю за використанням та охороною земель Управління Держземінспекції Головного управління Держкомзему у Чернігівській області ОСОБА_1, Головного спеціаліста з контролю за використанням та охороною земель Управління Держземінспекції Головного управління Держкомзему у Чернігівській області ОСОБА_2, в якому просить суд визнати протиправними дії відповідачів щодо визнання розпорядження Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області від 09.03.2010 року № 245 в частині передачі у власність земельної ділянки громадянці ОСОБА_3 для індивідуального дачного будівництва на території Лихолітської сільської ради таким, що прийнято в порушення вимог статей 20, 122, 207 Земельного кодексу України та визнати протиправними дії відповідачів щодо проведення позапланової перевірки з питань дотримання позивачем вимог земельного законодавства при прийнятті розпорядження від 09.03.2010 року № 245 та складення акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15.07.2011 року з порушенням Порядку планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, затвердженого Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 12.12.2003 року № 312 .

Свої позовні вимоги мотивує наступним. Відповідно до положень ст.ст.116, 118 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок громадянам є окремим способом набуття громадянами земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, при цьому районні державні адміністрації уповноважені приймати клопотання громадян, що зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної та комунальної власності для індивідуального дачного будівництва, та приймати рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність громадянам. При цьому випадки звільнення громадян та юридичних осіб від відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва визначені ст. 208 Земельного кодексу України, а положення ст. 20 Земельного кодексу України не передбачають складення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок при прийнятті відповідних рішень уповноваженими органами виконавчої влади або місцевого самоврядування. А тому, на думку позивача, його дії щодо прийняття від громадянки ОСОБА_3 заяви про передачу їй у власність земельної ділянки площею 0,10 га для індивідуального дачного будівництва із земель державної власності на території Лихолітської сільської ради та щодо затвердження проектів землеустрою щодо відведення вказаних ділянок з подальшим наданням вказаних земельних ділянок у власність заявниці є такими, що здійснені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені нормами Земельного кодексу України. Крім того, позивач вказував на порушення процедури проведення перевірки відповідачами, встановленої Порядком планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, а саме : перевірку було проведено за відсутності власниці земельної ділянки або уповноваженої нею особи, а також особи, яка вчинила порушення чинного законодавства; не запрошено свідків для проведення перевірки; відповідачами не вживалися заходи щодо встановлення особи чинного власника земельної ділянки; не перевірялись документи, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою; не уточнювалась відповідність місця розташування та меж земельної ділянки, мір ліній, визначених у документах, фактичним мірам ліній на місцевості; в акті перевірки не зазначено фактичний стан використання (освоєння) земельної ділянки та склад угідь; в акті перевірки не наведено план-схему місця розташування земельних ділянок.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити його в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві.

Представник відповідачів позов не визнав, в його задоволенні просив відмовити в повному обсязі з огляду на наступне. В ході проведеної перевірки було встановлено, що на підставі розпорядження Козелецької районної державної адміністрації громадянці ОСОБА_4 було надано безоплатно у власність земельну ділянку. Відповідно до ст. 51 Земельного кодексу України земельні ділянки надані для дачного будівництва належать до земель рекреаційного призначення, а не до земель сільськогосподарського призначення. Враховуючи, що районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання, ведення водного господарства, розпорядження позивача, вказані в акті перевірки, в частині передачі у власність земельної ділянки громадянці ОСОБА_5 для індивідуального дачного будівництва на території Євминської сільської ради, прийняті в порушення вимог ст.122 Земельного кодексу України, тобто з перевищенням повноважень. Крім цього, у діях позивача відповідач вбачає порушення ст.ст. 20, 207 Земельного кодексу України, оскільки при передачі земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_3 для індивідуального дачного будівництва із земель державної власності сільськогосподарського призначення (ріллі) не було розроблено проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки і не було проведено нарахування та відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Головними спеціалістами з контролю за використанням та контролю земель управління Держземінспекції Головного управління Держкомзему у Чернігівській області ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. ст. 6, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороню земель» проведена позапланова перевірка з питань дотримання вимог земельного законодавства Козелецькою районною державною адміністрацією при прийнятті розпоряджень про передачу у власність земельних ділянок громадянам для індивідуального дачного будівництва на території Максимівської сільської ради Козелецького району, за наслідками якої складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15.07.2011 року.

В ході перевірки було встановлено наступне.

Розпорядженням Козелецької районної державної адміністрації від 23.07.2008 № 282 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам безоплатно у власність для ведення садівництва та індивідуального дачного будівництва» громадянці ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва із земель державної власності на території Лихолітської сільської ради, на підставі якого ПП «СІНАВ» розроблено проект землеустрою «щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га у власність громадянці ОСОБА_3 для індивідуального дачного будівництва із земель державної власності Лихолітської сільської ради Козелецького району», який отримав позитивні висновки погоджуючих служб. На підставі вищезазначеного проекту землеустрою розпорядженням Козелецької районної державної адміністрації від 09.03.2010 року № 245 «Про надання земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва громадянці ОСОБА_3О.» громадянці ОСОБА_3 надано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва із державної власності на території Лихолітскьої сільської ради, на підставі якого виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №295648, який зареєстровано в ОСОБА_3 записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00 від 09.08.2010 року.

З акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства вбачається що перевіряючі прийшли до висновку, що Розпорядження Козелецької районної державної адміністрації від 09.03.2010 №245 в частині передачі у власність земельної ділянки громадянці ОСОБА_3 для індивідуального дачного будівництва на території Лихолітської сільської ради прийняте в порушення вимог статей 20,122,207 Земельного кодексу України, тобто з перевищенням повноважень.

На адресу Козелецької районної державної адміністрації надсилалось клопотання від 19.07.2011 року № 02/4229 за підписом першого заступника, начальника управління голови комісії з проведення реорганізації ОСОБА_6, в якому пропонувалось привести у відповідність до чинного законодавства розпорядження Козелецької районної державної адміністрації від 09.03.2010 року № 245 в частині передачі у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва Лихолітської сільської ради.

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля є об'єктом права власності Українського народу, від імені якого це право здійснюють органи державної влади і органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань: використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація, зокрема: розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

У відповідності до ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно частини 6-9 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія). Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк. Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

В ст. 122 Земельного кодексу України зазначено, що районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини шостої цієї статті, крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті.

До того ж, згідно ч. 2 ст. 20 Земельного Кодексу України зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

У ст. 25 Закону України «Про землеустрій» визначено вичерпний перелік видів документації із землеустрою, при цьому ні даним законом, ні будь-яким іншим нормативно-правовим актом не встановлено такого виду документації із землеустрою як проект зміни цільового призначення земельної ділянки.

За таких обставин на позивача та інших учасників земельних правовідносин щодо надання земельних ділянок із земель державної власності сільськогосподарського призначення (ріллі) чинним законодавством не покладається обовязок розробки такого виду землевпорядної документації як проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок.

Згідно ст. 207 Земельного кодексу України відшкодуванню підлягають втрати сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, перелогів, сінокосів, пасовищ), лісових земель та чагарників як основного засобу виробництва в сільському і лісовому господарстві внаслідок вилучення (викупу) їх для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом, а в ч. 1 ст. 208 Земельного кодексу України вказано на те, що громадяни і юридичні особи звільняються від відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва у разі використання земельних ділянок, зокрема, під будівництво і обслуговування жилих будинків і господарських будівель.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до абзацу 2 пункту 2.4. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 582/5773, дачний будинок це житловий будинок для використання протягом року з метою позаміського відпочинку.

Вказані обставини дають підстави для висновку, що громадяни та юридичні особи звільняються від відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва, оскільки дачний будинок належить до житлового будинку, а тому вимоги відповідача щодо відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва, викладені в акті від 15.07.2011 року, є необґрунтованими.

З аналізу вищевказаних норм чинного законодавства суд приходить до висновку, що позивач при прийнятті розпоряджень про надання земельних ділянок безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва, вказаних в акті перевірки, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений нормами чинного законодавства.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», державний контроль за використанням та охороною земель здійснює спеціально уповноважений орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 листопада 2010 р. N 1068 було ліквідовано Державну інспекцію з контролю за використанням та охороною земель. Державному комітетові із земельних ресурсів було вказано забезпечити здійснення державного контролю за використанням і охороною земель та подати у місячний строк Кабінетові Міністрів України пропозиції щодо приведення актів законодавства у відповідність з цією постановою та привести власні акти у відповідність з цією постановою.

Відповідно до п. 1 Положення про Державний комітет України із земельних ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2008 року № 224, Державний комітет із земельних ресурсів (Держкомзем) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Держкомзем забезпечує реалізацію державної політики та управління у сфері регулювання земельних відносин, використання, відтворення, охорони та проведення моніторингу земель, ведення державного земельного кадастру, провадження топографо-геодезичної та картографічної діяльності, а також міжгалузеву координацію та державне регулювання у сфері встановлення меж області, району, міста, району в місті, села і селища. Згідно п. 4 вказаного Положення, Держкомзем відповідно до покладених на нього завдань, зокрема здійснює державний контроль за використанням та охороною земель відповідно до Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та інших законів, а також державний геодезичний нагляд за виконанням топографо-геодезичних і картографічних робіт відповідно до Закону України «Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність».

Пунктом 7 цього Положення встановлено, що Держкомзем здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, районах, містах, а також через міськрайонні, міжміські, міжрайонні територіальні органи і затверджує положення про них. Повноваження щодо здійснення державного контролю за використанням та охороною земель Держкомзем здійснює через Держземінспекцію та її територіальні органи.

Порядок проведення перевірок, оформлення матеріалів за їх результатами визначається наказом Держкомзему від 12.12.2003 року N 312 «Про затвердження Порядку планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель», в п. 4.1, 4.2 якого зазначено, що Державні інспектори проводять перевірки стану дотримання земельного законодавства в присутності власників земельних ділянок чи землекористувачів або уповноважених ними осіб, а також осіб, які вчинили порушення земельного законодавства. У разі відсутності при перевірці власника чи землекористувача або уповноважених ними осіб перевірка проводиться за наявності двох свідків. При проведенні перевірки державний інспектор: установлює особу, яка є власником земельної ділянки чи землекористувачем; при встановленні факту зміни власника чи користувача об'єкта нерухомості уживає заходів для з'ясування особи фактичного власника чи користувача; установлює правомірність використання земельних ділянок іншими землекористувачами, яким вони не надані у власність чи користування; перевіряє наявність документів, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою; перевіряє дотримання режиму використання земельної ділянки відповідно до цільового призначення; уточнює відповідність місця розташування та меж земельної ділянки, мір ліній, визначених у документах, які посвідчують право користування земельною ділянкою, фактичним мірам ліній на місцевості.

З аналізу акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства вбачається, що відповідачами в порушення вимог вищевказаного нормативного акту перевірку було проведено за відсутності власника земельних ділянок, осіб, що вчинили порушення земельного законодавства, а також не було запрошено свідків для проведення перевірки, не уточнено відповідність місця розташування та меж земельної ділянки, мір ліній, визначених у документах, які посвідчують право користування земельною ділянкою, фактичним мірам ліній на місцевості.

Відповідно до п.п. 5.4.-5.6 вищевказаного порядку в акті державний інспектор зазначає: дату та місце складання акта; посаду та прізвище інспектора (інспекторів), який (які) проводив (проводили) перевірку; посади та прізвища осіб, які були залучені до перевірки; посаду та прізвище представника юридичної особи чи прізвище фізичної особи, які були присутні при перевірці; місцезнаходження юридичної чи фізичної особи, які перевіряються; місце розташування земельної ділянки, її площу згідно із земельно-кадастровою документацією та фактичну площу, яка використовується; категорію земель та склад угідь; цільове призначення та фактичний стан використання (освоєння) земельної ділянки; наявність документів, які посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою; обставини порушення земельного законодавства; суть порушення з посиланням на акти чинного законодавства, вимоги яких порушені. Акт підписується державним інспектором (інспекторами), який (які) проводить (проводять) перевірку, представником юридичної особи чи фізичною особою, що використовують земельні ділянки, свідками (за їх наявності). В акті наводиться план-схема місця розташування земельної ділянки (схематичний абрис чи викопіювання з картографічних матеріалів планів земельної ділянки з прив'язкою до місцевості та зазначенням суміжних землекористувачів). На плані-схемі вказується загальна площа земельної ділянки та площа, на якій виявлено порушення (забруднення, самовільне зайняття тощо).

З аналізу матеріалів справи суд приходить до висновку, що позивач при прийнятті розпоряджень про надання земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений нормами діючого законодавства.

Так, в порушення вказаних норм, в акті не наведена план-схема місця розташування земельної ділянки, суть порушення не конкретизована, тобто не викладено, в чому саме полягає перевищення позивачем своїх повноважень.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачами було проведено перевірку з порушенням процедури проведення такої перевірки, встановленої Порядком планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, затвердженого наказом Держкомзему від 12.12.2003 року N 312, дотримання якого зобовязує відповідачів як субєктів владних повноважень чинне законодавство України.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи та вищенаведених положень чинного законодавства, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області до Головного спеціаліста з контролю за використанням та охороною земель Управління Держземінспекції Головного управління Держкомзему у Чернігівській області ОСОБА_1, Головного спеціаліста з контролю за використанням та охороною земель Управління Держземінспекції Головного управління Держкомзему у Чернігівській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними.

Керуючись ст. ст. 17, 18, 104, 122, 160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії головних спеціалістів з контролю за використанням та охороною земель управління Держземінспекції Головного управління Держкомзему у Чернігівській області ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо визнання розпорядження Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області № 245 від 09.03.2011 року в частині передачі у власність земельної ділянки громадянці ОСОБА_4 для індивідуального дачного будівництва на території Лихолітської сільської ради таким, що прийнято в порушення вимог ст. 20, 122, 207 Земельного кодексу України.

Визнати протиправними дії головних спеціалістів з контролю за використанням та охороною земель управління Держземінспеції Головного управління Держкомзему у Чернігівській області ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо проведення позапланової перевірки з питань дотримання вимог земельного законодавства при прийнятті розпорядження № 245 від 09.03.2011 року та складання акту перевірки від 15.07.2011 року з порушенням Порядку планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, затвердженого Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 12.12.2003 року № 312.

Постанова набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Клопот С.Л.