Справа № 2а-7877/12/2670
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року м. Київ К/800/59497/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Горбатюка С.А.,

Єрьоміна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 3 липня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікея-ЛТД" до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів України, Державної митної служби України, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києв, про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікея-ЛТД" (надалі - Товариство, ТОВ "Нікея-ЛТД", позивач) звернулось до суду із адміністративним позовом до Київської регіональної митниці (надалі - відповідач, Митниця), треті особи: Державна митна служба України, Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, про визнання протиправним та скасування рішення №10000003/2012/012099/2 від 23 березня 2012 року, стягнення надмірно сплаченої суми податку на додану вартість.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 5 листопада 2012 року у задоволенні позовних вимог ТОВ "Нікея-ЛТД" відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2013 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 5 листопада 2012 року скасовано та прийнято нову, якою позовні вимоги ТОВ "Нікея-ЛТД" задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської регіональної митниці про визначення митної вартості товарів №100000003/2012/011900/1 від 16 березня 2012 року в частині визначення митної вартості світильників загального призначення для освітлення суспільно-адміністративних та складських приміщень, які закріплюються на стелі або на стіні, призначених для використання з люмінесцентними лампами. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської регіональної митниці №100190000/2012/311981/1 від 26 квітня 2012 року в частині визначення митної вартості світильників загального призначення для освітлення суспільно-адміністративних та складських приміщень, які закріплюються на стелі або на стіні, призначених для використання з люмінесцентними лампами. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської регіональної митниці № 100000003/2012/012099/2 від 23 березня 2012 року в частині визначення митної вартості для ламп газорозрядних люмінесцентних трубчастих загального освітлення. Стягнуто з Київської регіональної митниці із коштів Державного бюджету України на користь ТОВ "Нікея - ЛТД" надмірно сплачених сум мита у розмірі 26713,80грн. та податку на додану вартість у розмірі 155881,03грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

3 березня 2014 року Окружним адміністративним судом м. Києва видано виконавчий лист.

В червні 2014 року до Окружного адміністративного суду м. Києва представником Київської міжрегіональної митниці Міндоходів подано заяву, в якій просили:

змінити спосіб і порядок виконання рішення суду у справі № 2а-7877/12/2670, стягнувши на користь Товариства сплачену ним суму митних платежів у розмірі 182648,83 грн. з Державного бюджету України;

визнати виконавчий лист Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 2а-7877/12/2670 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 3 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року, задоволено частково заяву Митниці. Змінено спосіб і порядок виконання рішення суду у справі №2а-7877/12/2670, стягнуто на користь Товариства сплачену ним суму митних платежів у розмірі 182648,83 гривень з Державного бюджету України. В іншій частині заяви відмовлено.

Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Товариство звернулось до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просило скасувати судові рішення в частині відмови, прийнявши нове, яким заяву Митниці задовольнити в повному обсязі.

Заперечень на касаційну скаргу не надходило.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Відповідно до частини другої статті 220 КАС України суд касаційної переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Враховуючи вищенаведену норму, колегія здійснює перегляд оскаржуваних судових рішень в межах касаційної скарги - в частині відмови у задоволенні заяви Митниці.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач під час митного оформлення скористався своїм правом відповідно до статті 55 Митного кодексу України, а саме: у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Відповідно до пункту 8 статті 313 Митного кодексу України, при невиконанні зобов'язання, забезпеченого грошовою заставою, сума митних платежів, що підлягає сплаті, перераховується до державного бюджету із сум грошової застави.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, Митницею було перераховано кошти в розмірі 182648,83 гривень до Державного бюджету України в зв'язку з закінченням строку дії гарантійних зобов'язань, як різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Внаслідок задоволення позовних вимог постановою Київського апеляційного адміністративного суду від , зокрема, було стягнуто з Митниці із коштів Державного бюджету України на користь ТОВ "Нікея - ЛТД" надмірно сплачені суми мита у розмірі 26713,80грн. та податку на додану вартість у розмірі 155881,03грн.

Видано виконавчий лист на підставі даного рішення.

Статтею 259 КАС України встановлено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, або визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист було видано не помилково, обов'язок боржника щодо виплати Товариству митних платежів та податку на додану вартість не відсутній, лише змінився спосіб і порядок виконання даного судового рішення - кошти стягнуто на користь Товариства з Державного бюджету України, а не з Митниці із коштів Державного бюджету України.

Отже, суди попередніх інстанцій прийшли до правомірного висновку щодо відсутності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Таким чином, колегія суддів, керуючись частиною першою статті 224 КАС України, приходить до висновку, що рішення судів попередніх інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 3 липня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді