Справа № 639/4923/16-а
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 р. Справа № 639/4923/16-а

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Присяжнюк О.В., Русанової В.Б.

при секретарі Дудка О.А.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Народної Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харків на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.11.2016р. по справі № 639/4923/16-а

за позовом ОСОБА_3

до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харків

третя особа Державне казначейство України у Жовтневому районі м. Харкова

про визнання незаконними дій та бездіяльності, стягнення боргу,компенсації завданої матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_4, звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом, в якому просив: визнати незаконними дії та бездіяльність УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_4, в період з вересня 2011 року по теперішній час (слід розуміти по момент звернення до суду першої інстанції); стягнути з УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова борг у розмірі 1236416,43 грн.; стягнути з УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова суми компенсації заподіяної шкоди, а саме: матеріальної шкоди у розмірі 3000,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 7000,00 грн.; зобов'язати Державне казначейство України здійснити виконання даного рішення суду шляхом списання коштів державного та місцевого бюджетів та виплати ОСОБА_4 грошової суми у розмірі 1236416,43 грн.; зобов'язати УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова виконувати постанову Московського районного суду м. Харкова від 05.04.2011 р. по справі № 2-а-1721/2011 та в подальшому проводити відповідні нарахування та виплати з березня 2016 року.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.11.2016р. по справі № 639/4923/16-а позовні вимоги задоволено частково: визнано незаконними дії та бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_4 в період з вересня 2011 року по теперішній час на підставі рішення від 03.09.2010 р. та постанови від 05.04.2011 р. Московського районного суду м. Харкова; стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 7000,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодилася з рішенням суду першої інстанції та подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.11.2016р. по справі № 639/4923/16-а та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач письмові заперечення на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є особою, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова з листопада 2012 р. , що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1. (а.с. 12)

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03.09.2010 р. позовні вимоги ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання до вчинення дій були задоволені частково: визнано протиправними дії УПФУ в Московському районі м. Харкова в частині визначення розміру пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за період з 01.01.2006 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 31.12.2009 р. в розмірі меншому, ніж передбачено законом; зобов'язано УПФУ в Московському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_4 перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до ст. 54 Закону України ««Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до ст. 50 Закону України ««Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за період з 01.01.2006 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 31.12.2009 р.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 05.04.2011 р. позов ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій УПФУ в Московському районі м. Харкова протиправними щодо перерахунку пенсії особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи задоволений: визнано протиправними дії УПФУ в Московському районі м. Харкова щодо нарахування пенсії ОСОБА_4; зобов'язано УПФУ в Московському районі здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 по інвалідності як інваліду 2 групи відповідно до ст. 54 Закону України ««Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за період з 01.01.2010 р. з подальшим перерахунком та виплатою.

Також, судом першої інстанції встановлено, що позивач неодноразово звертався до УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова з питання неправильного нарахування та виплати пенсії і на момент розгляду справи в суді першої інстанції вищевказані рішення виконані частково.

Згідно листа управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 15.12.2011 р. № 28759-02/2/30 вбачається, що на підставі постанови Московського районного суду м. Харкова від 05.04.2011 р. доплату за період з 01.01.2010 р. по 01.10.2011 р. у розмірі 103658,40 грн. нараховано на вересень 2011 року, але виплата здійснена не була.

На підставі постанови Московського районного суду м. Харкова від 03.09.2010 р. та Апеляційного суду Харківської області від 04.05.2011 р. доплату у розмірі 132704,23 грн. нараховано на лютий 2012 року, але виплата здійснена не була.

Згідно того ж самого листа Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 15.12.2011 р. № 28759-02/2/30 на підставі зазначеної постанови суду щомісячна пенсія ОСОБА_4 з 01.10.2011 р. склала 7223, 60 грн..

Проте, як встановлено судом першої інстанції, виплата в листопаді 2011 року склала 1685,60 грн., в грудні 2011 року 1720,00 грн. З 01.01.2012 р. всупереч зазначеним вище судовим рішенням, відповідач став нараховувати пенсію позивачу ОСОБА_4 у розмірі 2096,10 грн. щомісячно по березень 2012 року включно, по 2136,90 грн. з квітня 2012 року по червень 2012 року включно, по 2152,20 грн. з липня 2012 року по вересень 2012 року включно, по 2182,80 грн. за жовтень та листопад 2012 року, 2254,20 грн. за грудень 2012 року, по 2279,70 грн. з січня 2013 року по листопад 2013 року включно, по 2419,95 грн. з грудня 2013 року по серпень 2015 року включно, по 2738,70 грн. з вересня 2015 року по лютий 2016 року включно.

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції зроблений висновок, що відповідачем з 2012 року не виконуються постанова Московського районного суду м. Харкова від 05.04.2011 р. та рішення від 03.09.2010 р. щодо проведення виплат пенсії з 01.01.2010 р. з подальшим перерахуванням та виплатою та проведення виплати за період з 01.01.2006 р. по 31.12.2007 р.

Згідно листа управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова від 24.02.2016 р. № 20/Є-10/31 у лютому 2016 року сума пенсії позивача склала 2738,70 грн.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку про обґрунтованість вимог в частині визнання незаконними дій та бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_4 в період з вересня 2011 року по теперішній час на підставі рішення від 03.09.2010 р. та постанови від 05.04.2011 р. Московського районного суду м. Харкова. Також суд першої інстанції зазначив, що позивачем доведено той факт, що діями відповідача йому завдано моральної шкоди на суму 7000,00 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З 23.07.2011 р. набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» (далі - Постанова № 745), якою встановлено інші розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому положення статей: 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ) підлягають застосуванню лише до 23.07.2011 р., а після вказаної дати застосуванню підлягають положення Закону України від 28.12.2010 р. № 2857-VI «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та постанови № 745.

В постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 р. (справа № 21-0908/2465/2012) міститься правовий висновок про те, що з 01.01.2012 р. нарахування і виплата пенсії позивачу має здійснюватись у розмірі, встановленому Законом України від 22.12.2011 р. № 4282-VІ «Про Державний бюджет України на 2012 рік» (далі - Закон № 4282-VI) та Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Порядок № 1210), оскільки за загальним правилом дії норм права у часі, оскільки Закон № 4282-VI був прийнятий пізніше Закону № 796-ХІІ, а на виконання Закону № 4282-VI Кабінет Міністрів України затвердив Порядок, то саме положення Закону № 4282-VI та Порядку підлягають пріоритетному застосуванню до спірних відносин.

Такий же правовий підхід був закріплений у 2013 році з прийняттям Закону України від 06.12.2012 р. № 5515-VI «Про Державний бюджет України на 2013 рік» (далі - Закон № 5515-VI), пунктом 4 Перехідних положень якого, зокрема, встановлено, що у 2013 році норми і положення статей 20,23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 52, 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ на 2013 рік.

Вказана норма Закону № 5515-VI неконституційною не визнавалась та її дія у 2013 році не зупинялась.

З 01.01.2014 р. Законом України від 16.01.2014 р. № 719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (далі - Закон № 719-VII) не було передбачено жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених статтями 50, 54 Закону №796-ХІІ. Чинним залишався й Порядок.

Тобто, враховуючи принцип пріоритетності Закону № 796-ХІІ над підзаконним нормативно-правовим актом (Порядком), з 01.01.2014 р. нарахування та виплата основної та щомісячної додаткової пенсій за шкоду, заподіяну здоров'ю, повинно було здійснюватись у розмірі та на підставі статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ.

Водночас, Законом України від 31.07.2014 р. № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (далі Закон № 1622-VII), який набрав чинності 03.08.2014 р., розділ Прикінцеві положення Закону № 719-VII доповнено пунктом 67, яким, зокрема, встановлено, що норми і положення статей 20, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 52, 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ на 2014 рік.

Таким чином, з 03.08.2014 р. Законом № 719-VII Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Оскільки на цей час був також чинний Порядок, яким визначено механізм обчислення пенсій, щодо яких виник спір, то за загальним правилом дії норм права у часі, оскільки Закон № 719-VII в редакції Закону № 1622-VII був прийнятий пізніше Закону № 796-ХІІ, то саме положення Закону № 719-VII та Порядку підлягали пріоритетному застосуванню 03.08.2014 р.

Крім того, пп. пп. 9 та 13 п. 4 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014 року, який набрав чинності 01.01.2015 р. внесено зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», змінено норми, щодо пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, дозволено порядок та виплату таких пенсій встановлювати Кабінету Міністрів України.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 1210 від 23.11.2011 р., встановлено розмір мінімальної пенсії по інвалідності в залежності від групи інвалідності та статусу, а також встановлені розміри додаткової пенсії до прожиткового мінімуму в залежності від групи інвалідності та категорії особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У Рішенні № 3-рп від 25.01.2012 р. Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розмір соціальний виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

При цьому, колегія суддів зазначає, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України. Порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, регулюється Кабінетом Міністрів України відповідно до Конституції та законів України.

Так, згідно п.п. 11-13 постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 1210 від 23.11.2011 року, мінімальний розмір пенсії становить: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: I групи інвалідності - 180 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; II групи інвалідності - 160 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; III групи інвалідності - 145 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. У разі зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, проводиться перерахунок зазначеної допомоги виходячи з розміру встановленого прожиткового мінімуму. Щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах: особам, що належать до категорії 1: з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: інвалідам I групи - 474,5 гривні; інвалідам II групи - 379,6 гривні; інвалідам III групи - 284,7 гривні.

Таким чином, розмір пенсій для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначається постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 1210 від 23.11.2011 р. Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено та надано дозвіл для встановлення розміру пенсій Кабінету Міністрів України.

Судовим розглядом встановлено, що основна пенсія та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідачем виплачувалась позивачу в розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 1210 від 23.11.2011 р., яка є чинною.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що підставою для виникнення спірних правовідносин фактично слугувало те, що постановою Московського районного суду м. Харкова від 05.04.2011 р., зокрема, зобов'язано УПФУ в Московському районі здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 по інвалідності як інваліду 2 групи відповідно до ст. 54 Закону України ««Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за період з 01.01.2010 р. з подальшим перерахунком та виплатою.

Зазначеним судовим рішенням орган пенсійного забезпечення фактично зобов'язано виплачувати позивачу пенсію у відповідності та у розмірах, що визначені Законом № 796-ХІІ, в той час як відповідачем по справі пенсія позивачу виплачувалася у розмірах, що визначений Постановою № 1210.

Тобто, фактичною підставою для звернення позивача із вищевказаними позовними вимогами було невиконання відповідачем рішення суду, яке вступило в законну силу.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями ст. 255 КАС України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. За приписами ст. 257 КАС України примусове виконання судових рішень адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином колегія суддів зазначає, що позивач звертаючись до суду першої інстанції з даним позовом (в частині вимог щодо визнання незаконними дій та бездіяльності УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_4, в період з вересня 2011 року по теперішній час та в частині зобов'язання УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова виконувати постанову Московського районного суду м. Харкова від 05.04.2011 р. по справі № 2-а-1721/2011 та в подальшому проводити відповідні нарахування та виплати з березня 2016 року) фактично просить зобов'язати відповідача виконувати рішення суду, яке вже набрало законної сили і в силу приписів статей 14 та 255 КАС повинно виконуватися відповідачем без ухвалення будь-яких додаткових судових рішень.

Колегія суддів зазначає, що суд не наділений повноваженнями зобов'язувати відповідача виконувати чи не виконувати рішення суду, яке і так є обов'язковим до виконання для осіб, які беруть участь у справі, оскільки чинним законодавством України не передбачено право суду приймати рішення про зобов'язання виконувати інше рішення суду, а тому заявлені позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова борг у розмірі 1236416,43 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно ст. ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю.

Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні відносини, суд повинен визнати такі дії протиправними і зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеній в постанові від 28.10.2008 р.

При цьому, колегія суддів зазначає, що при зверненні до суду першої інстанції, в позовній заяві позивач навів власний розрахунок суми, яку на його думку був зобов'язаний йому виплатити відповідач по справі. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що визначення розміру належної до сплати пенсії (визначення конкретних сум) належить до виключної компетенції органу пенсійного забезпечення, а тому, в даному випадку ані позивач, ані суд не вправі перебирати на себе функції цього органу.

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Оскільки в межах спірних правовідносин судом апеляційної інстанції не встановлено порушення прав та законних інтересів позивача, підстави для стягнення з відповідача моральної та матеріальної шкоди відсутні.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи те, що постанова Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.11.2016р. по справі № 639/4923/16-а прийнята з порушенням вимог норм матеріального права, вона підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харків на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.11.2016р. по справі № 639/4923/16-а - задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.11.2016р. по справі № 639/4923/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя (підпис)Бартош Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Присяжнюк О.В. Русанова В.Б.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 06.03.2016 року.