Справа № 592/10711/16-а
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 р. Справа № 592/10711/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Мінаєвої О.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.12.2016р. по справі № 592/10711/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:

-скасувати постанову інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 09.11.2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.12.2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови інспектора роти № 1 БПП УПП в м. Суми старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 09 листопада 2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Ковпаківського районного суду м. суми від 15.12.2016 року та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.10.2016 р. інспектором роти № 1 БПП УПП в м. Суми старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову АР№ 114171 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн.

Позивач не погодився із прийнятою постановою та 10.10.2016 р. оскаржив її до начальника Управління патрульної поліції в м. Суми Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3

Рішенням щодо скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та надсилання справи на новий розгляд від 21.10.2016 р. начальник Управління патрульної поліції в м. Суми Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_3 вимоги скарги задовольнив й скасував постанову АР№ 114171 від 03.10.2016 р., винесену інспектором роти № 1 БПП УПП в м. Суми старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, разом з тим направивши справу на новий розгляд. Справу призначено до розгляду на 09.11.2016 р. о 09.00 год. в приміщенні УПП в м. Суми (а.с. 8, 9).

07.11.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до начальника Управління патрульної поліції в м. Суми Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 з повідомленням про оскарження до суду вищевказаного рішення від 21.10.2016 р. (а.с. 7).

З вказаного листа вбачається, що позивач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

На реалізацію своїх прав, передбачених ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не надав.

09.11.2016 р. інспектором роти № 1 БПП УПП в м. Суми старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову АР№ 114176 якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Відповідно до постанови ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Volvo S40 1.6, номерний знак НОМЕР_1 03.10.2016 р. 18 год. 00 хв. в м Суми по вул. Леваневського, поблизу б. 2 здійснив зупинку т/з ближче 30 м від дор. знаку 5.43.1 Пункт зупинки тролейбуса, чим порушив вимоги п. 15.9 «е» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 6).

Справа про адміністративне правопорушення була розглянута у відсутності позивача, постанова була направлена ОСОБА_1 11.11.2016 р. (а.с. 7).

Залишаючи позов без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач був обґрунтовано та на законних підставах притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди зобов'язані перевірити оскаржені рішення, дії на предмет того, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на яке спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення(дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно матеріалів справи, 03.10.2016 р. інспектором роти № 1 БПП УПП в м. Суми старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову АР№ 114171 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн, яка вподальшому рішенням від 21.10.2016 р. начальника Управління патрульної поліції в м. Суми Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3 була скасована, а справа направлена на новий розгляд.

Колегія суддів зазначає, що позивач з правопорушенням передбаченим ч. 1 ст. 122 КУпАП не погодився, про що зазначив в постанові від 03.10.2016 року серії АР № 114171.

За наслідками нового розгляду справи була прийнята відносно позивача постанова про притягнення до адміністративної відповідальності серії АР №114176 від 09.11.2016 р.

Як вбачається з постанови серії АР №114176 від 09.11.2016 р. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП в зв»язку з тим, що позивачем в м. Суми по вул. Леваневського поблизу б.2 здійснено зупинку транспортного засобу ближче 30 м. від дорожнього знаку 5.43.1 «Пункт зупинки тролейбуса», чим було порушено вимоги п. 15.9 «е» ПДР України.

У відповідності до пп. «е» п. 15.9 ПДР України зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

ОСОБА_1 здійснення зупинки з порушенням п. «е» п. 15.9 ПДР України не заперечував, однак вказував на вимушеність такої зупинки у звязку з крайньою необхідністю поломкою автомобіля.

Відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу наведених норм слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі наявності або відсутності підстав, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, а саме вчинення особою правопорушення в стані крайньої необхідності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до начальника Управління патрульної поліції м. Суми із скаргою від 10.10.2016 року, згідно якої останній наполягав на вимушеній зупинці автомобіля, яка була обумовлена поломкою електроніки транспортного засобу.

В постанові про накладення адміністративного стягнення від 03.10.2016 року позивач зазначив про незгоду з прийнятою постановою.

Між тим, при новому розгляді вказаної справи відповідачем не було з"ясовано обставин зупинки позивачем транспортного засобу, а саме чи дійсно відбулася поломка автомобіля чи існувала небезпека під час керування такого засобу, яка загрожує громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, також відповідачем не наведено у рішенні та не надано до суду докази якими він спростовує доводи позивача щодо вимушеної зупинки.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП України є, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків.

Між тим, відповідачем не було складено протоколу про адміністративне правопорушення, не було відібрано пояснень позивача, не було запрошено свідків транспортної пригоди.

Зі скарги позивача від 10.10.2016 року вбачається, що останній наполягав на вимушеній зупинці автомобіля, яка була обумовлена поломкою електроніки транспортного засобу.

Проте, відповідачем не надано доказів вчинення дій щодо перевірки технічного стану транспортного засобу позивача, тобто відповідачем не було з"ясовано обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, на існуванні яких наполягав позивач, а саме наявності крайньої необхідності зупинки позивачем транспортного засобу.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи незгоду позивача з вчиненим адміністративним правопорушенням відповідач мав навести докази в підтвердження факту порушення позивачем ч. 1 ст. 122 КУпАП, довести відсутність підстав для вимушеної зупинки автомобіля, яким керував позивач.

Відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано доказів в підтвердження обґрунтованості та правомірності прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення за вказане правопорушення.

Доводи суду першої інстанції про те, що здійснення зупинки ОСОБА_1 з порушенням п. «е» п. 15.9 ПДР України підтверджується дослідженим відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, колегія суддів вважає помилковими, оскільки з вказаного відеозапису не вбачається, що відповідачем вчинялися будь-які дії щодо з"ясування обставин вимушеної зупинки автомобіля, а тому вказаним відеозаписом не спростовано доводи позивача щодо здійснення зупинки у звязку з крайньою необхідністю поломкою автомобіля.

Доказів в спростування таких доводів позивача відповідачем не надано.

За таких обставин, перевіряючи оскаржувану постанову на відповідність приписам ч.3 ст.2 КАС України колегія суддів приходить до висновку про прийняття оскаржуваної постанови з порушенням вимог чинного законодавства, не обґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.12.2016р. по справі № 592/10711/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити .

Скасувати постанову інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 09.11.2016 року серії АР № 114176 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст постанови виготовлений 06.03.2017 р.