Справа № 823/349/17
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

823/349/17

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

06 березня 2017 року справа № 823/349/17

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Рідзель О.А., перевіривши матеріали позовної заяви публічного акціонерного товариства «Пересувна механізована колона №132» до управління Укртрансбезпеки у Черкаській області про визнання протиправним та скасування розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулось публічне акціонерне товариство «Пересувна механізована колона №132» (далі – позивач) до управління Укртрансбезпеки у Черкаській області (далі – відповідач), в якій просить визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 189 від 24.11.2016 року.

Відповідно до статті 104 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду відбувається шляхом подання позовної заяви, яка має бути оформлена згідно статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позовна заява не відповідає вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому повинна бути залишена без руху з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 п. 4 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, – зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Так, частиною 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов може містити вимоги про:

1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

2) зобов'язання відповідача – суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача – суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача – суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;

6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Відповідно до частини 5 цієї статті адміністративний позов суб'єкта владних повноважень може містити інші вимоги у випадках, встановлених законом.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Визначення поняття «справа адміністративної юрисдикції» наведено у ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Пункт 6 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України містить положення, згідно з яким адміністративний позов – це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах. Частиною 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Пункт 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п. 1.4. Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2005р. №34/5 нормативно-правовий акт це офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженим на це суб'єктом нормотворення у визначеній законодавством формі та за встановленою законодавством процедурою, спрямований на регулювання суспільних відносин, що містить норми права, має неперсоніфікований характер і розрахований на неодноразове застосування. Прийняття нормативно-правових актів у вигляді листів і телеграм не допускається. Нормативно-правові акти можуть бути оскаржені широким колом осіб (фізичних та юридичних), яких вони стосуються. Індивідуальні ж акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушено.

Предметом оскарження в даному спорі є розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 189 від 24.11.2016 року, до акту від 24.11.2016 року №0220022. При цьому суддя наголошує, що зазначений акт перевірки від 24.11.2016 № 0220022 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів не є тим рішенням суб'єкта владних повноважень, який би породжував правові наслідки, був би спрямований на регулювання публічно - правових відносин і мав би обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин, та, відповідно підлягав би судовому розгляду про визнання недійсним обов’язкового для виконання рішення державного органу, зокрема такого, що може бути предметом розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Акт перевірки, складений перевіряючим (групою перевіряючих), зокрема акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунок до нього не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків осіб, а саме для позивача чи суб'єктів владних повноважень, а отже, не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору.

Таким чином, оскаржуваний розрахунок від 24.11.2016 № 189 до акту від 24.11.2016 № 0220022 – це письмовий документ, у якому викладено певні обставини, що можуть бути оцінені уповноваженими особами при прийнятті відповідних рішень. Він не має обов’язкового характеру, а тому не є ні нормативно-правовим актом, ні актом індивідуальної дії, в розумінні ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на зазначене вище, вбачається, що обраний позивачем спосіб захисту права не відповідає його змісту, безпосередньо не впливає на обсяг прав та обов’язків позивача (не виступає підставою для їх виникнення, зміни чи припинення) та не відповідає визначеним законом правовим способом захисту порушеного права, з огляду на що не може бути розглянутий і вирішений в порядку адміністративного судочинства.

Разом з тим, відповідно п. 41 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» саме дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Суддя звертає увагу на те, що в порядку адміністративного судочинства також може бути оскаржене рішення суб’єкта владних повноважень, наприклад, рішення про застосування адміністративно-господарських штрафів Укртрансбезпеки, прийняте відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Керуючись статтями 2, 17, 104, 105, 106, 108, 160, 165

Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву публічного акціонерного товариства «Пересувна механізована колона №132» до управління Укртрансбезпеки у Черкаській області про визнання протиправним та скасування розрахунку – залишити без руху.

Встановити позивачу строк до 31 березня 2017 року для усунення вказаних вище недоліків позовної заяви.

Роз’яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали заява підлягає поверненню.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом п’яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п’яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.А. Рідзель