Справа № 826/20193/16
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 березня 2017 року № 826/20193/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до 1) Подільського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 2) Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 3) Оболонського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві
про зобов'язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Подільського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі відповідач 1, Подільський відділ РАЦС), Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі відповідач 2, Харківський міський відділ РАЦС), Оболонського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі відповідач 3, Оболонський відділ РАЦС) про зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану неправомірно відмовлено ОСОБА_1 у внесенні виправлень в актовий запис про укладення шлюбу, в актовий запис про реєстрацію народження сина. Зазначає, що приналежність до німецької національності його діда ОСОБА_3 та батька ОСОБА_4 є достатніми підставами для встановлення національної приналежності позивача та внесення змін до актових записів про одруження та про народження дітей.

Додатково зазначає, що його родина завжди вважала себе приналежною до німецької національності. Незважаючи на небезпідставні побоювання гонінь та репресій діда, батька, та родини загалом, за етнічною ознакою зі сторони влади в радянський період після другої світової війни з Німеччиною, в сім'ї його батьків з дитинства дотримувались традицій німецької нації, вчили німецьку мову, святкували свята та звичаї.

Позивач наголошує, що відносить себе до німецької національності, його дід був німець та батько за національністю також німець, і на даний час бажає відновити та підтвердити свою дійсну національність, як це передбачено ст. 11 Закону України "Про національні меншини в Україні". Відтак, просить суд зобов'язати відповідачів внести виправлення до актового запису про шлюб, де у графі "національність нареченого" змінити національність нареченого з "росіянин" на "німець", а також до актового запису про народження сина в графі "національність батька" вказати "німець".

В судовому засіданні позивач та його представник позовну заяву підтримали, надали пояснення аналогічні тим, що викладені в поданій до суду позовній заяві, просили позов задовольнити.

Окрім того, подано уточнення до пункту 3 прохальної частини позовних вимог, яке викладено наступним чином: скасувати висновок № 71 від 25.08.2016 року про внесення змін до актового запису цивільного стану Подільського районного у місті Києві відділу ДРАЦС.

21 лютого 2017 року відповідачем Подільським відділм ДРАЦС на заяву позивача про уточнення позовних вимог, повідомлено, що проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, викладених у пункті 1, 2 не заперечує, покладається на розсуд суду. Проти задоволення уточнених позовних вимог щодо скасування висновку про відмову у внесенні змін до актового запису № 71 від 25.08.2016 року Подільський районний відділ РАЦС заперечив, оскільки висновок є підставою для звернення заявника до суду з проханням зобов'язати внести зміни до актових записів, проте процедури скасування висновку органу відділу РАЦС законодавством не передбачено.

24.02.2017 року позивачем подано клопотання (з урахуванням виправленої описки згідно з уточненнями від 28.02.2017 року), в якому враховуючи позицію відповідача 1, ОСОБА_1 просив суд залишити без розгляду позовні вимоги в частині скасування висновку про відмову у внесенні змін до актового запису № 71 від 25.08.2016 року. Судом винесено ухвалу про залишення позову в цій частині без розгляду.

Представник Оболонського відділу РАЦС у судове засідання не прибув, подав заяву від 31.01.2017 року № 94/16.7-123-Т2, в якій просив розглядати справу без його участі та при вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

Представник Харківського міського відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з'явився, проте надіслав суду заяву, якою просив розгляд даної справи провести без його участі. Заперечень відповідач щодо внесення до актового запису про шлюб не має.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд подальший розгляд справи здійснив у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, встановив наступне.

ОСОБА_1 звернувся 01 червня 2016 року до Подільського районного у місті Києі відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про внесення відповідних даних щодо національності в наступних актових записах:

№ 2174 від 27.11.1999 року про реєстрацію одруження, складеного міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, виправити національність нареченого з "росіянин" на "німець";

№ 1096 від 07.07.2001 року про реєстрацію народження сина позивача - ОСОБА_5, складеного відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління у м. Києві, доповнити національність батька "німець";

№ 187 від 04.02.2006 року про реєстрацію народження доньки позивача - ОСОБА_6, зробленого відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління у м. Києві, доповнити національність батька "німець".

До даної заяви були додані такі документи: ксерокопії паспорта заявника, ксерокопія свідоцтва про шлюб заявника, ксерокопія свідоцтва про народження сина заявника, ксерокопія про народження доньки заявника, копію свідоцтва про народження заявника, копія витягу № 6 від 03.02.2016 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження щодо актового запису про народження батька заявника; ксерокопія свідоцтва про народження батька заявника; копія актового запису про шлюб заявника № 2174 від 27.11.1999 року; копія актового запису про народження сина № 1096 від 07.07.2001 р. та повний витяг № 1 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_1; копія актового запису про народження доньки заявника № 187 від 04.02.2006 року; копія актового запису про народження заявника № 7239 від 17.07.1970 року; копія актового запису про шлюб батьків заявника; копія актового запису про народження батька заявника.

За результатами розгляду цієї заяви та доданих до неї документів відповідачем 1 складено висновок № 71 від 25.08.2016 року, яким позивачеві було відмовлено у внесенні змін в актовий запис про шлюб, актові записи про народження дітей, у зв'язку з втратою чинності Указу Президента України від 31.12.1991 року №24 "Про порядок зміни громадянами України національності" згідно з Указом від 27.01.1999 року №70 та на підставі пункту 2.12. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання.

Не погоджуючись з таким висновком, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України "Про національні меншини в Україні", Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011 року (далі по тексту - Правила).

Відповідно до ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання.

Виходячи з положень ст. ст. 269, 270, 300 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право на національність є особистим немайновим правом.

Статтею 269 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній особі за народженням або за законом.

Згідно зі ст. 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Відповідно до ст. 300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин, ратифікованої Законом України № 703/97-ВР від 09.12.1997, визначено, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Згідно з положеннями ст. 1 та ст. 3 Закону України "Про національні меншини в Україні" від 25.06.1992 №2494-XII (далі - Закону №2494-XII) Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом Держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно до ст. 11 Закону № 2494-XII громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Статтею 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 № 2398-VI передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством - за місцем зберігання актового запису цивільного стану.

Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. У разі зберігання актового запису цивільного стан у державній архівній установі внесення змін безпосередньо до актового запису проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 6 статті 22 цього Закону визначено, що після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану врегульовано згаданим Законом та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5 (далі - Правила).

Відповідно до п. 2.11 Правил факти, зазначені в заяві, а також записи у свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану та в інших поданих заявником документах, якщо вони викликають сумніви щодо їх достовірності, можуть бути перевірені відділом державної реєстрації актів цивільного стану шляхом направлення запитів до відповідних установ, організацій для затребування необхідних документів.

Згідно з п. 2.12 Правил на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Пунктом 2.13.2. вказаних Правил передбачено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду.

Відповідно до п. 2.13.12. Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану можливе також і в інших окремих випадках, якщо це не суперечить чинному законодавству України.

Згідно з п. 2.16.7. цих Правил зазначено, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану" від 07.07.1995 року № 12 суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків).

Як вбачається з матеріалів справи, батько позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за національністю є німець та дід позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за національністю також був німець.

Так, відповідно до архівної довідки з Державного архіву Харківської області, виданої 12.08.2015 р. № 01-29/3-2044,2045 є запис про народження № 581 від 31.12.1936 року, в якому зазначено, що батьки ОСОБА_7 (рідного брата батька позивача) - ОСОБА_3 (дід позивача) є німець, 23 років та ОСОБА_8 (бабуся позивача) українка, 19 років.

Національність «німець» ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (батька позивача та діда) підтверджується також копіями витягів з ДРАЦС щодо актового запису про шлюб батьків позивача № 0 від 03.02.2016 року, про народження № 6 від 03.02.2016 року.

Таким чином, на переконання суду, той факт, що батько ОСОБА_4 та дід ОСОБА_3 за національністю були німцями документально підтверджується.

Відтак, користуючись правом на вільний вибір та відновлення національності позивач має право вважати себе німцем.

Надані позивачем документи не викликають сумнівів щодо їх достовірності, оскільки видані компетентними органами державної влади, а тому суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для внесення змін до наступних актових записів, а саме: за № 2174 від 27.11.1999 року, складеного міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, шляхом зазначення в графі "національність нареченого", замість "росіянин" вказати "німець" та за № 1096 від 07.07.2001 року, складеного відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління у м. Києві, шляхом зазначення в графі "національність батька" вказати "німець".

Встановлені судом обставини свідчать про наявність достатніх підстав для зобов'язання відповідача внести відповідні зміни до актових записів.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи обставини встановлені в процесі розгляду даної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на те, що предметом розгляду після внесених позивачем уточнень та клопотань є дві позовні вимоги, суд, відповідно до вимог статті 94, 98 КАС України, присуджує на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за дві вимоги немайнового характеру в сумі 1102,40 грн.

Керуючись статтями 69-71, 86, 98, 159-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Зобов'язати Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області внести зміни до актового запису про одруження ОСОБА_1 за № 2174 від 27.11.1999 року, складеного міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, а саме, в графі "національність нареченого", замість "росіянин" вказати "німець".

3. Зобов'язати Оболонський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві внести доповнення до актового запису про народження сина ОСОБА_1 - ОСОБА_5, за № 1096 від 07.07.2001 року, складеного відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління у м. Києві, а саме, в графі "національність батька" вказати "німець".

4. Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

5. Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Оболонського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Т.П. Балась