Справа № 2а-408/2010
Суддя: Бичковський Є. Л.
Дата ухвалення: 2010-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Овідіопольський районний суд Одеської області
Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Бичковського Є.Л.,
при секретарі Рябоконь Н.В.
з участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання рішення нечинним, зобовязання виділити земельну ділянку та видати державний акт,-
07 червня 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом посилаючись на те, що він подав відповідачу заяву про безоплатне надання йому земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Відповідач прийняв рішення про відмову у задоволенні цієї заяви через відсутність вільних земельних ділянок. Але раніше відповідачу було надано 86 га землі для приватних забудовників. У селі Кароліно-Бугаз є незабудовані земельні ділянки, а відповідач контроль за використанням землі не здійснює та рішення про передачу таких земельних ділянок іншим забудовникам не приймає.
Позивач просив суд визнати недійсним рішення Кароліно-Бугазької сільської ради від 13 жовтня 2009 року №1853-V про відмову у наданні ОСОБА_1 земельної ділянки та скасувати його, зобовязати відповідача виділити позивачу земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, видати державний акт на цю земельну ділянку.
Представник відповідача ОСОБА_3 надав заперечення проти позову в яких зазначив, що до нинішнього часу незабудовані земельні ділянки у с.Кароліно-Бугаз були передані громадянам ще у 90-х роках минулого століття та на них отримані державні про право власності на землю, а підстав для примусового припинення прав громадян на такі земельні ділянки немає. Заява позивача про безоплатне надання земельної ділянки не відповідала вимогам ч.6 ст.118 ЗК України, але її було вчасно розглянуто на першому черговому засіданні (сесії) сільської ради та через відсутність вільних земельних ділянок у задоволенні цієї заяви ОСОБА_1 було відмовлено. Питання передачі земельної ділянки у приватну власність є виключною компетенцією органів державної влади та місцевого самоврядування, тому позовні вимоги про зобовязання відвести позивачеві земельну ділянку не засновані на законі.
У судовому засіданні позивач свій позов підтримав та просив його задовольнити, а представник позивача на обґрунтування позову додатково послався на включення до меж с.Кароліно-Бугаз 367,647 га нових земель. У своєму виступі в дебатах представник позивача додатково просив суд зобовязати відповідача виділити позивачеві земельну ділянку після затвердження містобудівної документації на землі, що нещодавно включені в межі с.Кароліно-Бугаз.
Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та проти його задоволення заперечував, посилаючись на обставини, що викладені у його письмових запереченнях на позовну заяву.
Вислухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.7 ст.118 ЗК України).
Згідно з ч.2 ст.174 ЗК України рішення про встановлення і зміну меж сіл, селищ приймаються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською чи Севастопольською міською радами за поданням районних та відповідних сільських, селищних рад.
Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У судовому засіданні встановлено, що 24 липня 2009 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про безоплатне виділення йому у власність із земель комунальної власності земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. У заяві не зазначено про наявність до неї будь-яких додатків.
Рішенням Кароліно-Бугазької сільської ради від 13 жовтня 2009 року №1853-V позивачу у задоволенні вимог його заяви було відмовлено. Згідно з випискою з протоколу засідання сільської ради від 13 жовтня 2009 року у задоволенні заяви позивачу було відмовлено через відсутність вільних земельних ділянок.

З листа голови Овідіопольської районної державної адміністрації на адресу позивача та ОСОБА_4 від 27 серпня 2010 року № М-1785 вбачається, що розпорядженням Овідіопольської районної державної адміністрації від 16 жовтня 2009 року №1170 «Про погодження проекту землеустрою щодо зміни меж населеного пункту села Кароліно-Бугаз Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області» було погоджено включення до меж с.Кароліно-Бугаз земельної ділянки загальною площею 367,647 га.

Представник позивача у судовому засіданні повідомив, а представник відповідача підтвердив, що рішення про зміну меж с.Кароліно-Бугаз ухвалено Одеською обласною радою 10 вересня 2010 року.

Згідно з ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ч.1 ст.51 КАС України позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви, але лише до початку судового

розгляду справи по суті.

Підставою для визнання нечинним рішення суб'єкта владних повноважень є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції такого субєкта, який ухвалив це рішення. Обовязковою умовою визнання рішення (його частини) нечинним є також порушення в звязку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

З врахуванням вищенаведених, встановлених у судовому засіданні обставин, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що відповідач мав право відмовити позивачу у задоволенні його клопотання про одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності тільки із наведенням відповідних мотивів, у місячний строк та виключно на підставах, встановлених ч.7 ст.118 ЗК України.

Але рішення Кароліно-Бугазької сільської ради від 13 жовтня 2009 року №1853-V щодо відмови позивачу у безоплатному наданні земельної ділянки ухвалено не на підставі та не у спосіб, що передбачені законами України, без належного обґрунтування та з порушенням встановленого строку. Таке рішення відповідача порушує право позивача на вчасний розгляд його заяви з дотриманням вимог закону, тому це оскаржене рішення має бути визнано нечинним та скасовано.

В іншій частині позовні вимоги щодо зобовязання відповідача виділити позивачу земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також видати державний акт на земельну ділянку задоволенню не підлягають, оскільки вони не засновані на законі.

В силу ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 18, 159, 160 163 КАС України, ст.ст. 116, 118, 174 ЗК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати нечинним та скасувати рішення Кароліно-Бугазької сільської ради від 13 жовтня 2009 року №1853-V щодо відмови у безоплатному наданні ОСОБА_1 земельної ділянки.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її оголошення.

Суддя Є.Л.Бичковський