Справа № 448/1691/16-а,2-а/448/124/16
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року Справа № 876/853/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Попка Я.С., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Мостиського районного суду Львівської області від 26 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання неправомірними дій,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Мостиського районного суду Львівської області з позовом до Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області, в якому просив визнати протиправними дії відділу з питань призначення та перерахунку пенсій у Мостиському районі Городоцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області, а саме, відмову у зарахуванні часу відбування покарання у вигляді виправних робіт до стажу роботи та зобовязати зарахувати час відбування покарання у вигляді виправних робіт до стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років.

Постановою Мостиського районного суду Львівської області від 26 грудня 2016 року позов задоволений.

Відповідач - Городоцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області оскаржило постанову суду першої інстанції. Вважає, що вона винесена без належного зясування обставин справи і з порушенням норм матеріального права. Просить її скасувати і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що час відбування виправних робіт без позбавлення волі може бути включений в загальний трудовий (страховий) стаж лише при умові сумлінної роботи і зразкової поведінки в період відбування таких виправних робіт на підставі рішення суду за клопотанням особи, яка відбула виправні роботи без позбавлення волі, а таке судове рішення щодо ОСОБА_1 немає. Крім того зазначає, що у випадку запису в трудовій книжці про незарахування стажу, підстав для такого зарахування немає.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив апеляційну скаргу з підстав її необґрунтованості.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції, вироком Мостиського районного народного суду Львівської області від 09.10.1986 року ОСОБА_1 засуджено за ст.102 КК УРСР до 2 років виправних робіт без позбавлення волі по місцю праці з відрахуванням в дохід держави 20% заробітної плати щомісячно. Від призначеного покарання його було достроково звільнено на підставі амністії. Таким чином, ОСОБА_1 фактично відбував покарання у період з 01.12.1986 року по 09.03.1988 року.

З досягненням пятдесятирічного віку ОСОБА_1 звернувся з відповідною заявою в Городоцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Львівської області з метою призначення пенсії, але йому було відмовлено у призначенні пенсії у звязку з тим , що у його трудовій книжці міститься запис про незарахування в трудовий стаж час періоду відбування покарання у вигляді виправних робіт.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що законодавством, яке діє на час звернення ОСОБА_1 про призначення пенсії, передбачене зарахування періоду будування покарання у вигляді виправних робіт в загальний трудовий стаж.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Стаття 95 Виправно-виконавчого кодексу України від 23 грудня 1970 року, якою регулювався порядок і умови виконання покарання у вигляді виправних робіт, втратила чинність на підставі прийняття та набрання чинності з 1 січня 2004 року Кримінальним-виконавчим кодексом України.

Норма ст. 414-1 Кримінально-процесуального кодексу України, яка передбачала порядок розгляду клопотань про включення часу відбування виправних робіт до загального трудового стажу також була скасована Законом України від 20 січня 2005 року №2377-1У «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Згідно до ст. 95 ВТК України, який діяв до 01.01.2004 року (на час відбування покарання ОСОБА_1, тобто на час виникнення правовідносин), час відбуття покарання у вигляді виправних робіт міг бути зарахований судом до загального трудового стажу засудженого.

Зазначені вище норми вказували на те, що питання, про включення періоду відбування покарання та зарахування його до загального трудового стажу входить до компетенції суду та розглядається судом щодо особи, яка відбула покарання в колонії-поселенні, за спільним клопотанням органу, що відає виконанням покарання, і спостережної комісії при виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, а щодо особи, яка відбула виправні роботи без позбавлення волі, - за її клопотанням. До клопотання повинні бути додані копія вироку, довідка про відбуття покарання і характеристика відповідно адміністрації колонії-поселення або адміністрації та громадської організації підприємства, установи чи організації про роботу і поведінку особи в період відбування нею покарання.

Аналіз зазначених правових норм вказує на те, що період відбування виправних робіт без позбавлення волі може бути включений в загальний трудовий (страховий) стаж лише при умові сумлінної роботи і зразкової поведінки особи в період відбування таких виправних робіт на підставі рішення суду за клопотанням особи, яка відбула виправні роботи без позбавлення волі.

Як встановлено апеляційним судом із матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1, що ні він, ні адміністрація підприємства, де він відбував покарання у вигляді виправних робіт, з заявою або позовом до суду не звертались, рішення суду щодо зарахування ОСОБА_1 часу відбування покарання у вигляді виправних робіт до загального трудового стажу не приймалось.

Відповідно до ст. 3 ч.2 КВК України порядок та умови виконання і відбуття покарань визначаються та забезпечуються у відповідності з законодавством, діючим на час виконання і відбування покарання.

Тобто, умови відбуття покарання у вигляді виправних робіт, при яких час відбуття покарання зараховується в загальний трудовий стаж діють з 01 січня 2004 року та поширюються на осіб, які відбували покарання з цього часу.

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 відбував покарання у вигляді виправних робіт у період з 01.12.1986 року по 09.03.1988 року, відтак умови відбування ним цього покарання визначались ВТК України, який діяв до 01.01.2004 року.

Згідно з статтею 8 ВТК України особи, які відбувають покарання у вигляді позбавлення волі і виправних робіт без позбавлення волі несуть обов'язки і користуються правами, встановленими законодавством України з обмеженнями, що передбачені законодавством для засуджених, а також випливають з вироку суду і режиму, встановленого ВТК України для відбування покарання даного виду.

Зазначене свідчить про те, що невключення часу відбування покарання у вигляді виправних робіт до загального трудового стажу ОСОБА_1 і можливість такого зарахування за рішенням суду є умовами відбування покарання у даному випадку.

Правовідносини щодо умов відбуття ОСОБА_1 покарання змінилися і не мають продовження, тобто дія КВК України (2004 року) не поширюється на правовідносини, що відбулися.

Апеляційний суд зазначає, що законодавством, чинним на момент відбування покарання, не передбачене у період до 01.01.2004 року самостійне, тобто без рішення суду чи звернення особи з відповідним клопотанням включення пенсійним органом часу відбуття покарання у вигляді виправних робіт до загального трудового стажу.

У період, який ОСОБА_1 просить зарахувати до загального і пільгового стажу роботи, був чинний Виправно-трудовий кодекс України, статтею 103 якого встановлювалось, що час відбування виправних робіт без позбавлення волі до загального і безперервного трудового стажу засудженого не зараховується, про що робиться запис у трудовій книжці. При умові сумлінної роботи і зразкової поведінки в період відбування виправних робіт без позбавлення волі цей час може бути включений в загальний трудовий стаж особи, яка відбула покарання, на підставі рішення суду в порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством України.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем не доведено своїх вимог: не надано доказів того, що він клопотав про включення цього періоду роботи до стажу, який дає право на пенсію, що існує відповідне судове рішення, а тому оскільки у період відбування покарання ОСОБА_1 існував інший порядок зарахування періоду відбування покарання до загального трудового стажу, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про зарахування в загальний трудовий стаж періоду відбування покарання у вигляді виправних робіт.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З врахуванням того, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової, якою в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області задовольнити.

Постанову Мостиського районного суду Львівської області від 26 грудня 2016 року у справі № 448/1691/16-а скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий суддя Л.П. Іщук

Судді Я.С. Попко

ОСОБА_2

Постанова складена в повному обсязі 06.03.2016 року