Справа № 161/13243/16-а,2-а/161/746/16
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2017 р. Справа № 876/1229/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10.10.2016 року звернувся в суд з позовом до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради в якому просить скасувати постанову №657 від 30.09.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності, а провадження у справі закрити.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2016 року задоволено частково.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Луцької міської ради подала апеляційну скаргу. В якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

Згідно із частиною 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 05.09.2016 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 862-16, яким вказано, що ОСОБА_1 самовільно встановив тимчасову споруду (металеву конструкцію) на вул. Гірній, 2 у м. Луцьку, що є порушенням статті 152 КУпАП, п.п. 2.5.5.1.13 «Правил благоустрою м. Луцька».

Постановою Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради № 657 від 30.09.2016 року, винесеною на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Так, відповідно достатті 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Судом встановлено, що на думку відповідача порушення ОСОБА_1 п.п. 2.5.5.1.13 «Правил благоустрою м. Луцька», полягає у самовільному встановленні металевого гаражу на прибудинковій території загального користування біля буд №2 по вул. Гірна в м. Луцьк. Однак, відповідачем, не надано жодного доказу щодо самовільного встановлення позивачем (про що зазначено в постанові про накладення адміністративного стягнення від 30.09.2016) металевої конструкції гаражу.

Матеріалами справи підтверджено, що питання встановлення гаражів за вказаною адресою вирішувалось командуванням військової частини № НОМЕР_1 з 1973 по 1983 році та надавалися в безстрокове користування сім`ям військовослужбовців. А формулювання складу правопорушення «як самовільне встановлення металевої конструкції (гараж)» спростовується, як в частині особи правопорушника, який відповідно до пенсійного посвідчення Серія НОМЕР_2 від 28.03.2013 року є інвалідом ІІ групи армії так і щодо самовільного встановлення спірного гаражу, оскільки апелянт не дослідив всіх обставин справи, щодо часу встановлення, надання дозволу на розміщення вказаного гаражу, а тільки притягнув ОСОБА_1 до відповідальності без правового обґрунтування і повного аналізу.

Колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження заперечень, які б спростовували доводи позивача, а тому із врахуванням встановлених обставин, вимога позову про скасування постанови є підставною та обґрунтованою і підлягає до задоволення.

Разом з тим, судом встановлено, що рішенням Луцької міської ради №15/6 від 30.11.2016 «Про скасування рішень виконавчого комітету міської ради від 01.06.2016 №310-10, 310-14, 310-15» скасовано рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 01.06.2016, в тому числі рішення №310-10 «Про демонтаж металевих конструкцій на АДРЕСА_1 ».

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Частина 4 статті 71 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріли, які можуть бути використані як докази у справі.

Отже, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради залишити без задоволення.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2016 року №161/13243/16-а провадження №2-а/161/746/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар

Повний текст ухвали виготовлено 07.03.2017 року