Справа № 165/137/17
Суддя: Ушаков М. М.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 165/137/17
Провадження № 2-а/165/44/17
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі судді Ушаков М.М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання відмови неправомірною, здійснення нарахування і виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, -

встановив:

19 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання відмови неправомірною, здійснення нарахування і виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій.

На обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що їй призначено пенсію по віку у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій. У відповідності до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» їй повинна була виплачена грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області 16 вересня 2016 року відмовило у виплаті грошової допомоги, у зв'язку з тим, що згідно даних трудової книжки з 31 серпня 1992 року по 20 листопада 1998 року вона працювала на посаді куратора в обласному ліцеї-інтернаті, і даний стаж не враховується до спеціального, так як не відповідає переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909. Вона подала до Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області уточнюючу довідку від 3 лютого 2016 року №390/11/2-16, у якій чітко було вказано, що з 1 вересня 1992 року по 20 листопада 1998 року працювала на посаді вихователя та надала копію особового рахунку, у якому теж вказана посада вихователь. Однак, відповідач дані уточнюючі довідки до уваги не прийняв, та призначив перевірку первинних документів у Нововолинському ліцеї-інтернаті Волинської обласної ради. За результатами даної перевірки 16 вересня 2016 року їй було остаточно відмовлено у виплаті грошової допомоги та зарахування до педагогічного стажу її роботу на посаді куратора (вихователя) з 1 вересня 2016 року по 20 листопада 1998 року. Рішенням Нововолинського міського суду від 13 грудня 2016 року було зобов'язано управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради внести зміни до тексту наказу по міському відділу народної освіти м. Нововолинська Волинської області №124/3 від 31 серпня 1992 року про прийняття на посаду куратора обласного ліцею-інтернату ОСОБА_1 з 1 вересня 1992 року замінивши слова «на посаду куратора» словами «на посаду вихователя» та внести відповідні зміни у трудову книжку серії НОМЕР_1 ОСОБА_1, вказавши правильну назву посади «вихователь». Наказом управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 26 грудня 2016 року №296-к були внесені відповідні зміни у її трудову книжку. А тому вона повторно звернулась до відповідача із заявою про призначення та виплату грошової допомоги. 05 січня 2017 року вона отримала письмову відмову, в якій відповідач вказав, що у відповідності до п. 7 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1191 від 23 листопада 2011 року, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати. Вважає відмову відповідача у призначені їй грошової допомоги згідно п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» неправомірною та такою що порушує її права, а тому просить визнати таку відмову неправомірною, зобов'язати Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області нарахувати та виплатити їй, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

22 лютого 2017 року ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила суд визнати відмову Нововолинського-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області неправомірною, зобов'язати Нововолинського-Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області нарахувати та виплатити їй, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

В запереченні поданому до суду начальником Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Радиховською С. адміністративний позов відповідач не визнав та зазначив, що Постановою КМУ від 23 листопада 2011 року №1191 визначено, що одноразова грошова допомога виплачується одночасно з першою виплатою пенсії. Зміни в записі №6 трудової книжки позивача внесені 26 грудня 2016 року, тобто вже після призначення ОСОБА_1 пенсії 11 липня 2016 року і першої її виплати, а тому підстав для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги не вбачає.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в адміністративному позові та в запереченні проти цього позову обставини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задоволити.

У відповідності до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ від 23.11.2011 року №1191 затверджено порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати. Відповідно до п.2 вказаного порядку, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» та Переліком посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення».

Відповідно до п.5 вказаного порядку грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на визначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. Відповідно до п. 6 вказаного порядку, для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення. Відповідно до п. 7 вказаного порядку, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Судом встановлено, що 11 липня 2016 року ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком на загальних умовах, що відповідає вимогам ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

16 вересня 2016 року Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області відмовило позивачу у виплаті грошової допомоги у відповідності до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки у її трудовій книжці зазначено, що вона працювала у період з 31 серпня 1992 року по 20 листопада 1998 року на посаді куратора в обласному ліцеї-інтернаті і даний стаж не був врахований до спеціального (а.с.8).

Рішенням Нововолинського міського суду від 13 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено, зобов'язано Управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради внести зміни до тексту наказу по міському відділу народної освіти м. Нововолинська Волинської області №124/3 від 31 серпня 1992 року про прийняття на посаду куратора обласного ліцею-інтернату ОСОБА_1 з 1 вересня 1992 року, замінивши слова «на посаду куратора» словами «на посаду вихователя» та внести відповідні зміни у трудову книжку ОСОБА_1 серії НОМЕР_1, вказавши правильну назву її посади «вихователь». Рішення суду не змінено та не скасовано, набрало законної сили 27 грудня 2016 року (а.с. 12-14)

Наказом управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 26 грудня 2016 року №296-к були внесені відповідні зміни у трудову книжку ОСОБА_1

Згідно зі ст.29 Закону України "Про освіту", структура освіти включає: дошкільну освіту; загальну середню освіту; позашкільну освіту; професійно-технічну освіту; вишу освіту; післядипломну освіту; аспірантуру; докторантуру; самоосвіту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року №963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» посада вихователя включена до переліку посад педагогічних працівників.

Тобто, період роботи позивача з 01 вересня 1992 року по 20 листопада 1998 року на посаді вихователя в Нововолинському ліцеї-інтернаті Волинської обласної ради зараховується до спеціального стажу роботи позивача.

ОСОБА_1 повторно звернулася до відповідача із заявою про призначення та виплати грошової допомоги.

Відповідач листом №182/Б-01 від 05 січня 2017 року відмовив у виплаті позивачу одноразової допомоги, посилаючись на п. 7 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1191 від 23 листопада 2011 року, де зазначено, що грошова допомога здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати. Оскільки виплата першої пенсії позивача була здійснена, підстав для виплати одноразової грошової допомоги відповідач не вбачає.

Судом встановлено, що до настання пенсійного віку, тобто до 11 липня 2016 року ОСОБА_1 на обліку в управління Пенсійного фонду України не перебувала, будь-яку іншу пенсію не отримувала.

Посилання відповідача на те, що позивач на момент звернення за виплатою грошової допомоги вже отримувала призначену пенсію не знайшло свого підтвердження в суді, а тому до уваги не береться.

Страховий стаж ОСОБА_1 в закладах державної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» становить понад 30 років і підтверджується копією трудової книжки, що є основним документом, що підтверджує стаж роботи (а.с.34-35).

Тобто, відповідач Нововолинсько-Іваничівського об'єднане управління Пенсійного фонду України неправомірно відмовив позивачу ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій.

Рішення Конституційного Суду України від 18.06.2007р. №4-рп/2007, у п.3.4 якого вказано, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається.

Частиною 1 ст.11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи з норм, викладених в ст.71 КАС України, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Аналізуючи встановлені обставини у справі та положення чинних нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що доводи відповідача, викладені у запереченнях, спростовуються вищевикладеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 підпадає під дію п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та має право на отримання грошової допомоги при призначенні пенсії за віком у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що в порушення вимог діючого законодавства, Нововолинсько-Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області неправомірно відмовив ОСОБА_1 в виплаті одноразової допомоги, а тому слід визнати таку відмову неправомірною та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, що передбачено пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст.94 КАС України стягнути з бюджетних асигнувань Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн., що підтверджуються документально (а.с.1).

Керуючись ст.2, ст.6, ст.71, ст.94, ст.161, ст.162, ст.163 КАС України, на підставі ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», - суд,

постановив:

Позов задоволити.

Визнати відмову Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 нечинною.

Зобов'язати Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, що передбачено пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з бюджетних асигнувань Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) грн. сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Нововолинський міський суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя М.М. Ушаков