Справа № 2-а-653/10
Суддя: Сторожук С. М.
Дата ухвалення: 2010-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2010 року

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судці:ОСОБА_1

при секретарі: Дробот О.Ю.

за участю позивача: ОСОБА_2 Є Г.

відповідача:ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора ДПС ДАЇ з обслуговування територій міста Павлоград та Павлоградського району про скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до інспектора ДПС ДАЇ з обслуговування територій міста Павлоград та Павлоградського району ОСОБА_3 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якій просив суд:

- скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 03 липня

2010 року АЕ №329917, справу закрити.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 03 липня 2010 року він, керуючи автомобілем марки «Деу», державний номер НОМЕР_1, здійснив зупинку у місті Павлоград на вулиці ОСОБА_4. Через декілька хвилин поряд із ним зупинився автомобіль марки «Опель» з якого вийшов відповідач та попросив його надати документи, оскільки він зупинився у зоні дії дорожнього знаку «зупинку заборонено».

Не зважаючи на те, що він пояснював відповідачу маршрут руху автомобіля, при якому він не міг побачити знак, відповідач склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення та притягнув до адміністративної відповідальності за ч.І ст.122 КпАП України у вигляді штрафу.

Він вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, так як він не міг бачити знаку.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, надавши пояснення які відповідають змісту позовної заяви, наполягаючи на тому, що маршрут руху його автомобіля не міг дозволити йому побачити знак щодо заборони зупинки.

Відповідач зазначив, що позовні вимоги він не визнає. Дійсно під час несення служби, він побачив, що автомобіль позивача був зупинений в зоні дії знаку «зупинку заборонено». Однак на час складання протоколу, позивач пояснював, що просто не побачив знак, оскільки той був високо та за гілками дерев, а не тому, що у нього був інакший маршрут руху.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши наявні докази, встановив наступні обставини:

03 липня 2010 року позивач керуючи транспортним засобом, автомобілем марки «Дєу Сенс», державний номер НОМЕР_1, здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», який розташований в районі будинку №68, за адресою місто Павлоград Дніпропетровської області, вулиця Карла Маркса. Дії позивача були кваліфіковані за ч.І ст.122 КпАП України, та відповідачем складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення.

Постановою в справі про адміністративне правопорушення Серії АЕ №329917 від 03 липня 2010 року, позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штраф в розмірі - 260 гривень ( а.с. 6 ).

Відповідно до п.3.34 ПДР «З - Забороняючи знаки», передбачено, що в зоні дії знаку «зупинку заборонено», забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів.

Частиною 1 ст.122 КпАП України передбачено адміністративне стягнення за порушення вимог дорожніх знаків, зупинки або стоянки, у вигляді штрафу в розмірі - від 15 до 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Встановивши обставини справи, а також зясувавши положення чинного законодавства України, яке регулює спірне питання, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки:

Як встановлено у судовому засіданні позивач дійсно здійснив зупинку та стояв у зоні дії забороняю чого дорожнього знаку «Зупинку заборонено», що ним і не спростовується. За твердженням позивача, а саме наданих ним пояснень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, він не бачив дорожнього знаку, який знаходиться на висоті більш ніж три метра у гілках дерев.

Однак на час розгляду справи, позивач стверджує, що він не бачив знак, так як рух його транспортного засобу не дозволив йому побачити цей знак.

На переконання суду такі суперечливі твердження позивача, свідчать про його намір уникнутшвід адміністративного стягнення за вчинене правопорушення.

Крім того, згідно до п. 2.3. б ПДР, - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Таким чином, саме на позивача як водія транспортного засобу покладено обовязок щодо стеження за дорожньою обстановкою, а тому його посилання на неможливість побачити знак не є обставиною яка спростовує факт його вини у вчиненні зазначеного правопорушення.

Враховуючи обставини скоєння адміністративного правопорушення, суд вважає, що дії позивача були правильно кваліфіковані за ч.І ст.122 КпАП України, як зупинка транспортного засобу в зоні дії «забороняючого знаку» зупинку заборонено. Призначене адміністративне стягнення відповідає вимогам санкції ч.І ст.122 КпАП України, та принципам призначення адміністративного покарання.

За таких умов, постанова по справі про адміністративне правопорушення від 03 липня 2010 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності - підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 7-9, 11, 159, 162, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до інспектора ДПС ДАЇ з обслуговування територій міста Павлоград та Павлоградського району про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: С.М.Сторожук