Справа № 694/1985/13-а (2а/694/124/13)
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року м. Київ К/800/19149/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого: Штульман І.В. (доповідач),
суддів: Олексієнка М.М., Рецебуринського Ю.Й., -
розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення (далі - УПСЗН) Звенигородської районної державної адміністрації (далі - РДА) Черкаської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання визнати статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни, за касаційною скаргою Управління соціального захисту населення Звенигородської РДА Черкаської області на постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 22 січня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2014 року, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, в якому просив: визнати протиправним рішення комісії УПСЗН Звенигородської РДА Черкаської області від 9 липня 2013 року щодо встановлення йому статусу інваліда війни відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII); зобов'язати комісію УПСЗН Звенигородської РДА Черкаської області встановити йому статус інваліда війни відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону № 3551-XII.

Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 22 січня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2014 року, позов задоволено. Визнано неправомірними дії УПСЗН Звенигородської РДА Черкаської області щодо відмови у наданні ОСОБА_4 статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни. Зобов'язано відповідача надати ОСОБА_4 статус інваліда війни та видати йому посвідчення інваліда війни.

В касаційній скарзі представник УПСЗН Звенигородської РДА Черкаської області, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 22 січня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2014 року і направити справу на новий розгляд.

Позивачем подано письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

З матеріалів справи вбачається, і це правильно встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, що згідно довідки до акта огляду Медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) серії 6ЧК № 132396 позивачеві з 1 липня 2008 року встановлена третя група інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 та вкладки до нього ОСОБА_4 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС 1 категорії.

Відповідно до довідок Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій (далі - ГУ МНС) України в Черкаській області від 2 квітня 2009 року № 946 та від 22 липня 2009 року № 3252/7-1/5 ОСОБА_4, зокрема, в період з 6 по 26 червня 1986 року дійсно працював на посаді заступника начальника 7-ї професійної пожежної частини по охороні міста Звенигородка Черкаської області та брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі зведеного загону протипожежної служби цивільної оборони Черкаської області, який входив до складу формувань Цивільної оборони.

Також, з довідки ГУ МНС України в Київській області від 20 серпня 2007 року № 9/0/4616 вбачається, що ОСОБА_4 дійсно у вказаний період приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та знаходився в 30-кілометровій зоні відчуження в стані бойової готовності в складі Черкаського зведеного загону, отримавши дозу опромінення 10,7 бер.

9 липня 2013 року комісія по розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу ветеранам війни, УПСЗН Звенигородської РДА Черкаської області відмовила ОСОБА_4 у встановленні статусу інваліда війни відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону № 3551-XII у зв'язку з тим, що довідка ГУ МНС України в Черкаській області від 22 липня 2009 року № 3252/7-1/5 про залучення позивача до формувань Цивільної оборони для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС видана безпідставно. Крім того, відповідач вказав на відсутність довідки про займану посаду та роботу, яку виконував ОСОБА_4 під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідки про встановлення інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідач, відмовляючи ОСОБА_4 в наданні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення, діяв в порушення вимог законодавства і прав позивача, оскільки останнім було надано достатньо доказів наявності підстав для встановлення йому такого статусу згідно пункту 9 частини 2 статті 7 Закону № 3551-XII.

Так, Закон № 3551-ХІІ визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону № 3551-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Формування Цивільної оборони, в тому числі невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення. Завдання щодо виконання завдань виробничого характеру на такі формування не покладалися.

Пунктами 7, 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 № 302, визначено, що, зокрема, «Посвідчення інваліда війни» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина на підставі довідки МСЕК про групу та причину інвалідності.

З огляду на зазначені правові норми обов'язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни, є наявність інвалідності, отриманої внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, та доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, у випадку позивача наявні всі перераховані вище обов'язкові умови.

Посилання відповідача на те, що згідно роз'яснення Міністерства праці та соціальної політики України від 20 грудня 2007 року № 941/014/91-07 вимагається надання, крім довідки управління з питань надзвичайних ситуацій, додаткових документів для підтвердження залучення особи до формувань Цивільної оборони, є безпідставними, оскільки даний лист не є нормативно-правовим актом, носить інформаційний характер та суперечить положенню пункту 9 частини 2 статті 7 Закону № 3551-XII.

Враховуючи, що позивач в червні 1986 року в складі формувань Цивільної оборони приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та є інвалідом, захворювання якого пов'язане з виконанням таких робіт, що підтверджується відповідними документами, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відмова відповідача у наданні ОСОБА_4 статусу інваліда війни є протиправною.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Звенигородського районного суду Черкаської області від 22 січня 2014 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2014 року прийняті з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги, висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області - залишити без задоволення.

Постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 22 січня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання визнати статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.