Справа № 802/2135/16-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

28 лютого 2017 р. Справа № 802/2135/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

секретаря судового засідання: Демченка А.М.,

за участю представників сторін:

позивача: Свиридова В.Ф., Самченко Т.П.

відповідача: Лапіної Т.В.,

третіх осіб: Касинюка Ю.І., Никитюка О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "Агробуг"

до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Куранової Оксани Олександрівни

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Національна зернова компанія", ОСОБА_7

про визнання дій протиправними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Агробуг" до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Куранової Оксани Олександрівни; треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Національна зернова компанія", ОСОБА_7 про визнання дій протиправними та скасування рішення.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що використовує земельну ділянку загальною площею 3.0597 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер НОМЕР_1), яка розташована на території Пилявської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, на підставі договору оренди землі №15 від 26.01.2007 року (а. с. 7-8) укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Агробуг" та ОСОБА_8 терміном на 15 (п'ятнадцять) років та який зареєстрований у Тиврівському секторі реєстрації Вінницької регіональної філії "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.04.2007 року за №97, що підтверджується Копією книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Як стало відомо з інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а. с. 13) між ОСОБА_7 та товариством з обмеженою відповідальністю "Національна зернова компанія" укладено інший договір оренди земельної ділянки, яка уже перебуває в оренді товариства з обмеженою відповідальністю "Агробуг".

Вважаючи, що рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №17044145 від 21.10.2016 року щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, на підставі договору оренди ділянки укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Національна зернова компанія" та ОСОБА_7, протиправним позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях (а. с. 34-41 ), які подані під час судового засідання 17.01.2017 року.

Представники третіх осіб проти задоволення позовних вимог заперечували та просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши докази, які є у справі, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агробуг" використовувало земельну ділянку загальною площею 3.0597 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер НОМЕР_1), яка розташована на території Пилявської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, на підставі договору оренди землі №15 від 26.01.2007 року (а. с.7-8) укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Агробуг" та ОСОБА_8 терміном на 15 (п'ятнадцять) років, та який зареєстрований у Тиврівському секторі реєстрації Вінницької регіональної філії "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.04.2007 року за №97, що підтверджується Копією книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, довідкою про сплату орендної плати.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.10.2016 спадкоємцем земельної ділянки загальною площею 3.0597 га. кадастровий номер НОМЕР_1, після смерті ОСОБА_8, став син ОСОБА_7 та яким, у подальшому, було укладено договір оренди землі з ТОВ "Національна зернова компанія".

Приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О.О. яка відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" виступає державним реєстратором, тобто, спеціальним суб'єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.10.16р. за №32001309, яким укладений між ОСОБА_7 та ТОВ "Національна зернова компанія" договір оренди землі та проведено державну реєстрацію іншого речового права - право оренди земельної ділянки і, відповідно, зареєстровано та внесено відомості в єдину базу прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Крім того, судом встановлено, що факт державної реєстрації підтверджується відповідними записами у вказаному вище договорі, а також витягом із Книги реєстрації державних актів на право власності на землю, користування та договорів оренди землі.

В подальшому, власником земельної ділянки ОСОБА_7 укладено новий договір оренди землі із товариством з обмеженою відповідальністю "Національна зернова компанія".

Згідно із рішеннями приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Куранової О.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №17044145 від 21.10.2016 року щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, на підставі договору оренди ділянки укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Національна зернова компанія" та ОСОБА_7

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції закону, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваних рішень про державну реєстрацію прав, представник позивача вказує, що при проведенні державної реєстрації прав оренди на земельну ділянку, на підставі укладеного договору оренди між товариством з обмеженою відповідальністю "Національна зернова компанія" та власниками земельних ділянок, нотаріус, який діяв як державний реєстратор не вжив всіх заходів для перевірки факту наявності вже зареєстрованих прав на ці ж земельні ділянки за ТОВ "Агробуг".

На думку представника позивача, державний реєстратор повинен був звернутися до відповідних органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію права оренди до 01.01.2013 року та отримати інформацію (довідки, копії документів тощо) про відсутність вже зареєстрованих прав на ці земельні ділянки.

Однак, суд із вказаними доводами позивача не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень" під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 року, державний реєстратор запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

З аналізу вказаної норми видно, що на державного реєстратора під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 року, покладався обов'язок щодо направлення запиту до відповідних органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав лише у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Разом з тим, як видно із належним чином завірених копій документів реєстраційної справи щодо державної реєстрації іншого речового права на земельну ділянку площею 3,0597 га, кадастровий номер :01:004:0133, що розташована за адресою: Вінницька область, Тиврівський район, Пилявська сільська рада (а. с. 49-70), разом із заявами про державну реєстрацію права оренди на земельні ділянки було подано повний пакет документів, а також витяги з Державного земельного кадастру, які підтверджували факт відсутності вже зареєстрованих прав на ці ж земельні ділянки.

Суд доходить висновку про відсутність обов'язку нотаріуса, як державного реєстратора вчиняти дії спрямовані для їх повторного отримання. Тому, суд наголошує, що вчиняючи реєстраційні дії на основі поданих документів, нотаріус діяла правомірно, на підставі та у спосіб, що визначений чинним законодавством.

В той же час суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Так, мова про подвійну реєстрацію прав оренди на земельні ділянки за різними орендарями може існувати лише тоді, коли первинна реєстрація права оренди земельних ділянок була проведена відповідно до норм чинного законодавства. Разом з тим, незважаючи на факт існування вже зареєстрованих прав, державний реєстратор в силу різних обставин, може прийняти рішення про реєстрацію прав за іншим суб'єктом.

Таким чином, одним із визначальних моментів у даному спорі є наявність первинної державної реєстрації договору оренди, вчиненої відповідно до законодавства, що діяло на момент укладення.

Перевіряючи чинність державної реєстрації на спірну земельну ділянку, суд звертає увагу на наступне.

Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Куранова О.О. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №17044145 від 25.10.2016 року щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 прийняла на підставі договору оренди земельної ділянки укладеної між спадкоємцем ОСОБА_7 та товариством з обмеженою відповідальністю "Національна зернова компанія".

Суд вважає, що приватний нотаріус, діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме, вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-IV в редакції, станом на 19.10.2016, та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого від 25 грудня 2015 р. №1127.

У відповідності до п. 1-4 ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що державний реєстратор, в даному випадку нотаріус, встановлює відповідність заявлених прав, зокрема, відомостям, що містяться в Державному реєстрі прав, Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. Також державний реєстратор використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень.

Крім того, законодавець ставить перед державним реєстратором обов'язок щодо необхідності здійснення запитів до органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав на нерухоме майно до 01.01.2013, в разі здійснення реєстрації права, що виникли до цієї дати. Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зобов'язує державного реєстратора робити такі запити за умови того, що у нього відсутній доступ до відповідних носіїв інформації, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Частиною 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч. 2 ст. 18 Закону).

З матеріалів справи вбачається, що документи, подані для проведення державної реєстрації дозволили приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Курановій Оксані Олександрівні здійснити державну реєстрацію права оренди земельної ділянки без припущення, що вказана земельна ділянка може вже перебувати в оренді.

Хоча суд зазначає, що у відповідності до п.4 ч.1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" 24.10.2016 року відповідачем було зроблено витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 69) в якому містяться відомості про належність цієї земельної ділянки ОСОБА_7

Отже, відповідач, перевіривши дані Державного земельного кадастру, з'ясував, що відомості про оренду земельної ділянки іншою юридичною особою відсутні, тому на законних підставах вчинив державну реєстрацію такого права.

Таким чином, суд відмічає, що відповідач діяла згідно до вимог чинного законодавства, і, як зазначалось судом, ч.3 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не вимагає від державного реєстратора вчинення дій щодо запиту від органів, що здійснювали державну реєстрацію прав на нерухоме майно до 1 січня 2013 року, інформації стосовно правочинів, які були вчинені після цієї дати.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства та доказів зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

З урахуванням вимог ст. 94 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Агробуг" до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Куранової Оксани Олександрівни про визнання протиправними дій приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Куранової Оксани Олександрівни по державній реєстрації прав та їх обтяжень за №17044145 від 21 жовтня 2016 року права оренди земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 на підставі договору оренди земельної ділянки укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Національна зернова компанія" та ОСОБА_7 відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Копія вірна Суддя: Секретар: