Справа № 638/15936/15-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 р.Справа № 638/15936/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.11.2016р. по справі № 638/15936/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради

про визнання протизаконним дій субєкта владних повноважень та поновлення користування правом,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1І.) звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради (далі по тексту відповідач, УПСЗН адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради про припинення дії пільги на житлово-комунальні послуги по картці пільговика 40039 ОСОБА_1;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради поновити дію пільги, наданої ОСОБА_1, як пенсіонеру МВС, на право з 19.04.2014 року і довічно на 50-відсоткову знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.11.2016 року по справі № 638/15936/15-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради про визнання протизаконним дій субєкта владних повноважень та поновлення користування правом залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.11.2016 року по справі № 638/15936/15-а та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги та у судовому засіданні, з посиланням на положення ч.7 ст. 22 Закону України «Про міліцію», Постанови Кабінету Міністрів України № 389 від 04.05.2015 року, Податкового Кодексу України, зазначає, що у розумінні Закону позивач не має доходу, а тому має право на податкову соціальну пільгу. Зазначає, що оскільки ОСОБА_1, як пенсіонеру МВС., вже була встановлена пільга з оплати комунальних послуг довічно, у відповідача відсутні підстави для зупинення дії пільг у звязку з внесенням змін до чинного законодавства. Крім того, посилається на те, що скасування права на довічну 50-відсоткову знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг є незаконним, оскільки прийняття Закону України «Про Національну поліцію» та скасування у звязку з цим Закону України «Про міліцію» звузило обсяг прав позивача та фактично позбавило прав останньої, що були передбачені Законом України «Про міліцію». Таким чином, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

Представник відповідача, у надісланих запереченнях на апеляційну скаргу, з підстав, викладених в останніх, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зокрема зазначив, що з 01.07.2015 року частиною сьомою ст. 22 Закону України «Про міліцію» встановлено, що пільги передбачені частинами четвертою, пятою та шостою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. Вказує, що причиною скасування пільг позивачу став автоматичний висновок електронної бази про недостатність даних для розрахунку доходу позивача, про що повідомлено останню. Однак, декларацію про доходи та інші документи на підтвердження отриманих доходів ОСОБА_1 надано не було. А також вказує, що з 07.11.2015 року, відповідно до п. 1 та п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», втратив чинність Закон України «Про міліцію», у звязку з чим ОСОБА_1 втратила право на 50-відсоткову знижку по оплаті комунальних послуг, оскільки Законом України «Про національну поліцію» не передбачено права на 50-відсоткову знижку на плату за користування комунальними послугами.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи, що відповідач по справі належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі представника відповідача.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 Наказом МВС України в від 18.04.2014 року № 662 о/с звільнена у відставку за віком (п. "а" ст. 65 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України) (а.с. 12).

15.05.2014 року ГУ МВС України в Харківській області позивачу видано довідку № 100/34439, з якої вбачається, що ОСОБА_1 та члени її сім'ї з 19.04.2014 року мають право довічно на 50-відсоткову знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива (а.с.13).

ОСОБА_1 перебувала на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, що мають пільги по Дзержинському району м. Харкова з 11.06.2014 року (а.с.14) та отримувала пільги з житлово-комунальних послуг з дати звернення за категорією «пенсіонер МВС» у розмірі 50-відсотків знижки по оплаті жилої площі, комунальних послуг, та палива в межах норм, встановлених законодавством.

У серпні 2015 року ОСОБА_1І отримала повідомлення Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, що з 01.07.2015 року дію пільг на житлово-комунальні послуги припинено у зв'язку з тим, що «недостатньо даних для розрахунку доходу». Оскільки з 01.07.2015 року ОСОБА_1 не звернулась до Управління з декларацією та заявою для продовження права на отримання пільг, а з 07.11.2015 року відповідно до пунктів 1 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» втратив чинність Закон України «Про міліцію», позивачу зупинено застосування права на 50-відсоткову знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, та палива в межах норм, встановлених законодавством.

Позивач, не погодившись із такими діями відповідача, звернулась до суду з даним позовом про визнання протизаконними дій субєкта владних повноважень та поновлення користування правом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має права на отримання пільги на житлово-комунальні послуги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Правовий і соціальний захист працівників міліції та їх пенсійне забезпечення врегульовано Законом України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року, та з 07.11.2015 року Законом України "Про національну поліцію".

Згідно з частинами першою та другою статті 22 Закону України «Про міліцію», держава гарантує працівникам міліції соціальний захист. Працівники міліції користуються пільгами при розподілі житла, встановленні квартирних телефонів, влаштуванні дітей у дошкільні заклади, вирішенні інших питань соціально-побутового забезпечення у порядку, передбаченому законодавством України.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону України "Про міліцію", в редакції, чинній на час призначення позивачу спірної пільги, працівникам міліції та членам їх сімей надавалась 50-відсоткова знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.

Згідно з ч. 6 ст. 22 Закону України "Про міліцію", за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом.

Пунктом 12 розділу ІІ Закону України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні від 27 березня 2014 року в статті 22 Закону України "Про міліцію" частини шосту та сьому викладено у такій редакції: За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом. Пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Законом України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2014 року внесені зміни в Закон України "Про міліцію" і частина сьома статті 22 викладена у новій редакції, згідно якої пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою та шостою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вказаного Закону від 28 грудня 2014 року Кабінетом Міністрів України 04 червня 2015 року прийнято постанову № 389, яка набрала чинності 01 липня 2015 року та якою затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Вказаним Порядком визначено механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, а також послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім'ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами.

Згідно пункту 2 цього Порядку, дія останнього поширювалась на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом України "Про міліцію".

Постановою Кабінету Міністрів України №36 від 27 січня 2016 року до пункту 2 Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї було внесено зміни та слова "Про міліцію" (звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, осіб начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв'язку з виконанням службових обов'язків, непрацездатні члени сімей, які перебували на їх утриманні), виключено.

Таким чином, у період з часу призначення позивачу пільги та до 01.07.2015 року чинним законодавством встановлювалось право певного кола осіб відповідно до Закону України "Про міліцію" на отримання 50-відсоткової знижки по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.

Механізм реалізації вказаного права підзаконними нормативно-правовими актами не встановлювався. З набранням чинності Законом України №76-VIII внесено зміни до Закону України "Про міліцію", за змістом яких право на отримання працівниками міліції та членами їх сімей, а також працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, 50-відсоткової знижки плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо збережено, за змістом і колом осіб не звужено. Між тим, законодавцем встановлено умову, за наявності якої вказана пільга призначається, а саме: якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

Кабінетом Міністрів України на виконання зазначеної норми закону затверджено механізм реалізації права на отримання зазначеного виду пільг, яким врегульовано в тому числі види доходів, які враховуються до складу сукупного доходу сім'ї пільговика.

Згідно з п.3 Порядку №389, пільги, зазначені у пункті 1 цього Порядку, надаються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

У відповідності до п.п.169.4.1 п.169.4 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата (інші прирівняні до неї відповідно до законодавства виплати, компенсації та винагороди), якщо його розмір не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 гривень.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2015 року - 1218 гривень (стаття 7 Закону).

Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2016 року - 1378 гривень (стаття 8 Закону).

Отже, з урахуванням вказаних вище норм, з 1 липня 2015 року податкова соціальна пільга (у спірних правовідносинах - 50-відсоткова знижка плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо) застосовується виключно за умови, якщо середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує суму 1710 гривень та 1930 гривень у 2016 році.

Відповідно до п. 6 Порядку структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) одержують від територіальних органів Пенсійного фонду України за результатами обміну електронними базами даних відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 р. № 497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" (Офіційний вісник України, 2002 р., № 15, ст. 814) інформацію про суми пенсійних виплат і факт працевлаштування пільговиків та членів їх сімей, відомості про яких містяться в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги.

Як вбачається з матеріалів справи, під час обміну електронними базами з Управлінням Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова розмір доходу ОСОБА_1І не встановлений.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем не надано відповідачу декларації про доходи та документи на підтвердження отриманого доходу за період з січня по липень 2015 року, тому пільги позивачу було автоматично призупинено.

Крім того, колегія суддів зауважує, що з 07 листопада 2015 року у зв'язку з набуттям чинності Законом України "Про Національну поліцію" втратив чинність Закон України "Про міліцію", відповідно до статті 22 якого позивач мав право на 50-відсоткову знижку по сплаті за користування житлом та комунальними послугами, за паливо.

Згідно абзаців 2 та 3 пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Отже, наведеною нормою прямо закріплено застереження щодо можливості збереження за пенсіонерами МВС та членів їхніх сімей лише тих пільг, які наразі передбачені Законом України «Про Національну поліцію» для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Колегія суддів зазначає, що Закон України "Про Національну поліцію" не містить норм, які б передбачали пільги, а саме 50-відсоткову знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг не тільки для колишніх міліціонерів, а й для тих, які виходять на пенсію після вступу цього закону в силу.

Доводи апеляційної скарги про неприпустимість звуження змісту і обсягу існуючих прав і свобод, шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 03 жовтня 1997 року №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Враховуючи те, що останнім в часі є Закон України "Про Національну поліцію", то пріоритетними в даному випадку є положення саме цього Закону.

Стосовно посилань позивача на те, що довідку від 15.05.2014 року № 100/34439 видано довічно, апеляційний суд зауважує, що довічний термін дії довідки не абсолютизує права позивача на отримання зазначених у ній пільг.

Згідно з ч.1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Із цим конституційним правом громадян кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення.

З цього приводу, судовою колегією враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена у рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014 року, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Згідно зі ст. 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача відсутні правові підстави для надання позивачу пільг на оплату житлово-комунальних послуг, а тому позовні вимоги є необґрунтованими, та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, зупиняючи застосування пільги ОСОБА_1, як пенсіонеру МВС України, у вигляді 50 % знижки на оплату житлово- комунальних послуг, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.11.2016 року по справі № 638/15936/15-а відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.11.2016р. по справі № 638/15936/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 07.03.2017 р.