Справа № 826/20112/16
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

01 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сорочко Є.О.

Межевича М.В.

суддів: Земляної Г.В.

за участю секретаря Грисюк Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби, за участю третьої особи без самостійних вимог Державної казначейської служби України про визнання та стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби про визнання заборгованості держави в особі Міністерства юстиції України перед позивачем з виплати заробітної плати на суму 54678,18 грн. та стягнення коштів з рахунків Державної казначейської служби України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 січня 2017 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

На вказану ухвалу позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Як вбачається з позовної заяви та вірно встановлено судом першої інстанції предметом позову є стягнення коштів в розмірі заборгованості по заробітній платі у якості відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, що встановлено постановою Вищого господарського суду України від 02.10.2014 р. по справі №33/310.

Зокрема, в позовній заяві ОСОБА_3 зазначав наступні обставини.

Позивач згідно наказу Виконавчого директора Української аграрної біржі №042.02/9 від 03.12.2007 р. по день звернення до суду працює на посаді радника з правових питань до кінцевого звільнення у зв'язку із банкрутством біржі.

Постановою Господарського суду м. Києва від 06.06.2016 р. по справі №910/22908/15 за заявою Української аграрної біржі остання була визнана банкрутом. В той же час, ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.08.2016 р. по справі №910/22908/15 задоволена заява ОСОБА_3 про визнання його кредиторських вимог по заборгованості з виплати заробітної плати у сумі 57678,18 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2008 р. позов задоволено; стягнуто з Української аграрної біржі на користь Державного бюджету України 642497081,65грн., з яких 262538215,47грн. основного боргу, 379735078,34грн. пені за прострочення виконання зобов'язань, 19088,37грн. відсотків, 25500грн. державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2009 р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 29.07.2009 р., рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2008 р. у справі №33/310 змінено, резолютивну частину рішення викладено в новій редакції: позов Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва задоволено частково, стягнуто з Української аграрної біржі на користь Державного бюджету України 182946850,53 грн. основного боргу, 25500 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову відмовлено.

В жовтні 2013 року Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві звернулась до Господарського суду міста Києва із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2013 р., залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2013 р. та постановою Вищого господарського суду України від 26.05.2014, заяву Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу задоволено, поновлено строк для пред'явлення наказу Господарського суду міста Києва №33/310 від 08.05.2009 р. до виконання з 11.11.2013 р.; визначено, що наказ дійсний для пред'явлення до виконання до 11.11.2016; видано дублікат наказу від 08.05.2009 на примусове виконання постанови Київського апеляційного господарського суду у справі №33/310, яка набрала законної сили 13.04.2009 р.; визначено до дана ухвала є невід'ємною частиною наказу Господарського суду міста Києва №33/310 від 08.05.2009 р., виданого на примусове виконання постанови Київського апеляційного господарського суду у справі №33/310, яка набрала законної сили 13.04.2009 р.

В той же час, 30.12.2013 р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Каращук К.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №ВП 411392160 на виконання наказу (дубліката) №33/310 від 08.05.2014 р., відповідно до якої накладено арешт на кошти УАБ.

У ході виконання наказу (дублікату) Господарського суду м. Києва державним виконавцем 06.08.2014 р. через Державну казначейську службу України було направлено до ПАТ КБ "Хрещатик" платіжні вимоги №219/8-1 від 06.08.2014 р. про стягнення коштів.

ПАТ КБ "Хрещатик" 22.08.2014 р. частково відшкодував кошти, перерахувавши їх на рахунок Державної казначейської служби України.

Проте, позивач вважає, що прямими діями працівника Державної виконавчої служби України були незаконно арештовані, у тому числі заробітна плата ОСОБА_3, яка, на думку позивача, протиправно привласнена державою без наслідків повернення її позивачу.

За таких обставин позивач вважає, що з відповідача - Міністерства юстиції України, як правонаступника Державної виконавчої служби України, мають бути стягнуті кошти у розмірі 54678,18 грн. у якості відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями працівників Державної виконавчої служби України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ст. 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 3, 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 56 Конституції України визначає право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Таке право також закріплено у статтях 1167, 1173 - 1175 Цивільного кодексу України.

Цими статтями встановлено обов'язок держави, Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування відшкодувати шкоду, завдану фізичній або юридичній особі, зокрема незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 1174).

Ці норми Конституції України та Цивільного кодексу України є нормами прямої дії, оскільки будь-яка юридична чи фізична особа має право на їх підставі звернутися до суду з позовом про відшкодування такої шкоди (матеріальної чи моральної).

Пунктом 4 частини 4 статті 105 КАС України передбачено, що адміністративний позов може містити вимогу про стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Проте, колегія суддів зазначає, що в даному спорі має місце лише вимога про визнання наявності заборгованості в сумі 54678,18 грн. і стягнення з Міністерства юстиції коштів у якості відшкодування шкоди, що виключає можливість розгляду даного спору в порядку адміністративного судочинства.

Отже, даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного законодавства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 січня 2017 року - без змін, оскільки вона постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст. 41, 160, 196, 199, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 січня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

головуючий суддя Сорочко Є.О.

судді Межевич М.В.

Земляна Г.В.

Повний текст ухвали складено 06.03.2017 року

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Земляна Г.В.

Межевич М.В.