Справа № 817/1241/16
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гломб Ю.О.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"06" березня 2017 р. Справа № 817/1241/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Нероди І.В.,

представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "07" листопада 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Рівненській області про зобов'язання вчинення певних дій ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 7 листопада 2016 року позов задоволено. Зобов'язано Головне управління ДФС у Рівненській області скласти та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області висновок про повернення ОСОБА_3 сум нарахованого та сплаченого єдиного соціального внеску в розмірі 9170,35 грн. (дев'ять тисяч сто сімдесят грн. 35 коп.).

Апелянт в апеляційній скарзі просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про відмову у задоволені позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 у період з 04.02.2000 по 05.05.2016 здійснювала підприємницьку діяльність, перебувала на обліку, як платник податків по спрощеній системі оподаткування третьої групи, в органі доходів і зборів (а.с.10-11).

З 12 червня 2014 року ОСОБА_3 стала пенсіонером по інвалідності ІІ групи, але продовжувала помилково сплачувати у період з 12.06.2014 по 05.05.2016 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на загальну суму 9170,35грн., а саме: за червень 2014 року - 422,65грн., за III квартал 2014 року - 1267,95грн., за ІV квартал 2014 року - 1267,95грн., за І квартал 2015 року - 1267,95грн., за II квартал 2015 року - 1267,95грн., за III квартал 2015 року - 1267,95грн., за ІV квартал 2015 року - 1267,95грн., за І квартал 2016 року - 910,00грн., та 230,00грн. в якості доплати за І квартал 2016 року (а.с.8-9).

09.06.2016 вона звернулася до ГУ ДФС у Рівненській області із заявою про повернення помилково сплачених коштів в сумі 9170,35грн. (а.с.12), але листом від 30.06.2016 №143/14з/17-00-13-03-05 її заяву залишено без задоволення (а.с.13-14).

Не погодившись з відмовою, ОСОБА_3 оскаржила її до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що статус ОСОБА_3 відповідає встановленим Законом №2464-VI вимогам для звільнення від сплати за себе єдиного внеску. Одночасно, положеннями Закону №2464-VI заборони щодо повернення таких коштів особам, що сплатили внесок за себе, хоча й були звільненні від його сплати, не встановлено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Так, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

За пунктом 2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з п.4. ч.1. ст.4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

У відповідності до ч.4 ст.4 Закону №2464-VI, особи, зазначені у пункті 4 частини 1 цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, види пенсійних виплат, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням визначено Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), статтею 1 якого визначено, що пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 2 частини 1 статті 9 Закону №1058-IV встановлено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються пенсійні виплати, зокрема, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства).

Пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (ст.30 Закону №1058-IV).

Частиною 1 статті 10 Закону №2464-VI визначено, що платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску є, зокрема, особи, які належать до платників єдиного внеску, визначених пунктами 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону.

В ході розгляду справи з'ясовано, що за довідками МСЕК від 13.06.2014 АВ№0307718 та від 01.07.2016 АВ№0695501 (а.а.с.6-7), з 12.06.2014 ОСОБА_3 була інвалідом ІІ групи, а з 23.06.2016 є інвалідом І групи. Факт виплати їй пенсії по інвалідності стверджується відповідними довідками Рівненського ОУ ПФУ в Рівненській області (а.с.63-65). Витягом з реєстру платників єдиного податку від 15.02.2016 №562 підтверджено, що позивач з 01.01.2012 перебуває на спрощеній системі оподаткування за 3 групою платників єдиного податку (а.с.16).

Відтак, суд вірно зазначив, що в розумінні Закону №1058-IV ОСОБА_3 є пенсіонером по інвалідності та має право лише на добровільну сплату єдиного внеску щодо себе.

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону №2464-VI, особи, зазначені в частині першій цієї статті, подають до органу доходів і зборів за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

З особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, органом доходів і зборів в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з ч.7 ст.10 Закону №2464-VI, орган доходів і зборів відмовляє в укладенні договору про добровільну участь у разі, якщо особа: підлягає загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; не відповідає іншим вимогам, визначеним частиною першою цієї статті; подала неповні або недостовірні відомості; раніше уклала договір про добровільну участь, дія якого не припинена або за яким не виконано передбачені договором умови; бажає укласти договір на строк менше одного року. В інших випадках відмова в укладенні договору про добровільну участь не допускається.

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_3 заяву про добровільну сплату єдиного внеску до органу доходів і зборів не подавала, договір про добровільну участь в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування з нею не укладався. Тобто, вона у добровільному порядку у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування в період з 12.06.2014 по 05.05.2016 не перебувала, а тому обов'язок сплачувати єдиний внесок у неї був відсутній.

Відповідно до ч.13 ст.9 Закону №2464-VI, суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Положеннями даної статті реалізується Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерством фінансів України 16.01.2016 №6, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2016 за №193/28323 (далі - Порядок №6).

Згідно з п.5 Порядку №6, повернення коштів здійснюється у випадках: 1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719; 2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок 3719; 3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на рахунок з обліку доходів бюджету; 4) помилкової сплати податкових зобов'язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Податковим кодексом України, на рахунок 3719.

Пунктом 6 Порядку №6 встановлено, що повернення коштів здійснюється на підставі заяви Платника про таке повернення (далі - Заява). У випадку, передбаченому підпунктом 3 пункту 5 цього Порядку, заява подається до органу доходів і зборів за місцем обліку помилково сплачених Коштів у довільній формі із зазначенням суми та напряму повернення. Помилково сплачені суми у випадках, передбачених підпунктами 3 та 4 пункту 5 цього Порядку, підлягають поверненню з урахуванням положень статті 43 Податкового кодексу України та пункту 12 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Пунктом 7 Порядку №6 визначено, що у разі надходження заяви про повернення коштів підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати реєстрації заяви проводить перевірку наданої платником інформації.

Заява залишається без задоволення у таких випадках: невідповідність заяви формі, визначеній у додатку 1 до цього Порядку; недостовірність викладеної у заяві Платника інформації; подання заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску; наявність у платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій.

У разі відмови в задоволенні заяви про повернення коштів платнику єдиного внеску підрозділом органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, надається повідомлення за підписом посадової особи із зазначенням причин відмови.

Як вбачається з листа від 30.06.2016 №143/14з/17-00-13-03-05 (а.с.13-14), підставою для відмови у поверненні коштів зі сплати єдиного внеску стали відомості в реєстрі застрахованих осіб, які могли бути використані для обчислення та призначення ОСОБА_3 страхових виплат.

Суд першої інстанції вірно визнав безпідставними та помилковими твердження податкового органу про те, що позивач втратила право на повернення сплаченого внеску як особа, яка самостійно заповнювала та подавала звітність по ЄСВ, оскільки, як встановлено судом, ОСОБА_3 відповідає встановленим Законом №2464-VI вимогам для звільнення від сплати за себе єдиного внеску. Одночасно, положеннями Закону №2464-VI заборони щодо повернення таких коштів особам, що сплатили внесок за себе, хоча й були звільненні від його сплати, не встановлено.

Пунктом 7 Порядку №6 також визначено, що підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення обліку платежів та складання звітності, у строк не більше ніж три робочих дні з дня отримання заяви з відміткою про підтвердження повернення коштів, на підставі даних інформаційної системи готує висновок за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку (далі - Висновок) та два примірники реєстру висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску (далі - Реєстр висновків) за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

На підставі Висновку та у строк не пізніше ніж три робочих дні з дня його реєстрації підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, нижчого рівня оформлює розрахунковий документ на повернення коштів з рахунку 3719, на який їх було сплачено, та направляє його відповідному управлінню (відділенню) Державної казначейської служби України у районі, районі у місті, місті обласного, республіканського значення (п.8 Порядку №6).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для зобов'язання ГУ ДФС у Рівненській області скласти та подати до ГУ ДКС України в Рівненській області відповідний висновок про повернення ОСОБА_3 помилково сплаченого у 2014-2015 роках єдиного соціального внеску з метою відновлення її порушеного права.

Податковим органом, у відповідності до приписів ч.2 ст.71 КАС України, не надано доказів на підтвердження правомірності своїх дій та на спростування вище викладеного.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "07" листопада 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "09" березня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33000

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області вул.Відінська,12,м.Рівне,33023

4-третій особі: Головне управління Державної казначейської служби України в Рівненській області - вул.С.Петлюри,13,м.Рівне,33028,