Справа № 822/2513/16
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2513/16

Головуючий у 1-й інстанції: Майстер П.М.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

07 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білоуса О.В. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Стаднік Л.В.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_4 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2016 року ОСОБА_5 звернулась в суд з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_4, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобовязання вчинити дії.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримала в повному обсязі та за обставин викладених в ній просила суд задовольнити її, а постанову суду першої інстанції скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 17 квітня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (далі - Банк) та ОСОБА_5 (далі - Вкладник) укладено договір банківського вкладу (депозиту) Найкращий у доларах США №006-22500-170414 (далі - Договір).

Згідно пп. 1.2 - 1.4 п.1 Договору, сума вкладу складає 100000,00 доларів США. Вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок, вказаний в п. 1.6 цього Договору, та по 22 квітня 2015 року включно. Процентна ставка на суму вкладу становить 8,5 процентів річних.

Банк відкриває Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок №2137 (пп. 1.6 Договору).

Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладання сторонами цього договору (пп. 1.8 Договору).

17 квітня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (далі - Банк) та ОСОБА_5 (далі - Вкладник) було укладено Додаткову угоду №1 до договору банківського вкладу (депозиту) Найкращий у доларах США №006-22500-170414 від 17.04.2014 року.

Згідно пунктів 1, 2 вказаної угоди сторони домовились викласти пункт 1.4 ст.1 Договору в наступній редакції: "1.4 процентна ставка на суму вкладу становить 12.25 процентів річних", та ст. 2 Договору - доповнити п.2.10, та викласти його в наступній редакції: "Підписанням цього Договору вкладник підтверджує своє розуміння та ознайомлення з тим, що у випадку встановлення розміру процентної ставки за Вкладом на індивідуальних умовах або отримання інших фінансових привілеїв від Банку за цим Договором, передання Банку в заставу майнових прав вимоги Вкладу для забезпечення зобовязань перед Банком як Вкладника, так і будь-яких інших третіх осіб, що виникають на підставі інших правочинів, укладених між Банком та Вкладником, будь-якими іншими третіми особами, а також у випадку настання інших законодавчо передбачених обставин, за наявності яких Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не здійснюється відшкодування коштів за вкладом, гарантії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не поширюватимуться на відшкодування коштів за Вкладом відповідно до цього Договору".

На підставі постанови правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення №51 Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк", згідно з яким з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_4.

08 квітня 2015 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №71 про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 року №51 Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк", згідно з яким тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно.

03 серпня 2015 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №147 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" по 02 жовтня 2015 року включно.

Постановою правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 року №664 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 року №181 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Дельта Банк" з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно; призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "Дельта Банк" ОСОБА_4.

Встановлено, що 09.07.2016 року позивач звернулась до ПАТ "Дельта Банк" щодо виплати гарантованої суми за вкладом, на що отримала лист начальника відділу забезпечення клієнтської підтримки Управління з розвитку комунікацій та післяпродажного обслуговування клієнтів Департаменту клієнтської підтримки ОСОБА_6 від 14.07.2016 року вих. №05-3307877, в якому відмовлено у внесенні інформації щодо договору банківського вкладу (депозиту) "Найкращий" у доларах США №006-22500-170414 від 17.04.2014 року до переліку вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки договір № 006-22500-170414 банківського вкладу (депозиту) Найкращий від 17.04.2014 року укладений на індивідуальній основі. Зазначено, що відповідно до пункту 7 частини 4 статті 26 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Фонд не відшкодовує кошти за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України Про банки і банківську діяльність, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Згідно довідки ПАТ "Дельта Банк" від 11.02.2016 року вих. №05-3237691, дані щодо ОСОБА_5 було включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів AT Дельта Банк. Вказано, що задоволення її кредиторських вимог здійснюватиметься в строки та розмірах, визначених Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, та в черговості, що передбачена пунктом 4 частини першої статті 52 Закону, а саме: в 7 чергу - 2 160 364,19 грн.

Позивач, посилаючись на протиправні дії відповідача щодо віднесення грошових вимог до 7 черги задоволення акцептованих вимог кредиторів, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження укладення позивачем додаткової угоди №1 від 17.04.2014 року саме на індивідуальних умовах.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Так, правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань.

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Зідно з ч.ч. 1-3 ст. 27 Закону № 4452-VІ, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Разом з тим, уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Отже, наведені норми законодавства забезпечують права і інтереси осіб щодо забезпечення гарантованого Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відшкодування коштів лише вкладників банку за їх вкладами.

Відповідно до частини п'ятої статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Пунктом 3 частини другої статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Як вбачається із матеріалів справи, задоволення кредиторських вимог ОСОБА_5 в сумі 2 160 364,19 грн. віднесено до 7 черги погашення.

Відповідно до частини першої статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в редакції, що діє з 12.08.2015 року, кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості:

1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян;

2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону;

4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом;

5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування;

6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано;

7) вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку;

8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом;

9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов'язаними особами банку;

10) вимоги за субординованим боргом.

Доводи апелянта про те, що оскільки кошти за договором ОСОБА_5 не підпадають під гарантії Фонду та відшкодування за ними не було виплачено Фондом, то кредиторські вимоги позивача за договором віднесено до сьомої черги погашення, а саме: вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку, є помилковими з огляду на таке.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у листі Щодо реалізації деяких норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" № 12-33820 від 21.09.2015 зазначає, що норми частини першої статті 52 Закону у редакції, що діє з 12.08.2015 року, мають застосовуватися до банків, щодо яких прийнято рішення про виведення з ринку після 12.08.2015 року.

Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 52 Закону вимоги вкладників - фізичних осіб, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, належать до 4 черги задоволення вимог кредиторів.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону визначено, що вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

При цьому, будь-яких обмежень щодо вимог четвертої черги, виходячи з виду банківського вкладу (депозиту) законом не встановлено.

Також, відповідні вимоги вкладників - фізичних осіб Законом не класифіковані за будь-якими критеріями вкладів з метою надання одним видам вимог вкладника наперед відомої та закономірної переваги щодо інших при віднесенні їх до певної черги.

Крім того, інші черги вимог кредиторів не передбачають вимоги вкладників - фізичних осіб.

Пунктом 12.1 статті 12 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2 від 05.07.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 за № 1581/21893, встановлено, що вимоги вкладників щодо нарахованих відсотків протягом тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку належать до четвертої черги, визначеної частиною першою статті 52 Закону.

Кредиторські вимоги ОСОБА_5 за договором банківського вкладу (депозиту) "Найкращий" у доларах США №006-22500-170414 від 17.04.2014 року перевищують виплачені Фондом 200000 грн.

Отже, вимоги позивача як вкладника - фізичної особи належать до 4 черги задоволення вимог кредиторів.

Із додаткової угоди №1 до договору банківського вкладу (депозиту) Найкращий у доларах США №006-22500-170414 від 17.04.2014 року вбачається, що сторони домовились доповнити ст. 2 Договору п. 2.10 та викласти його в наступній редакції: "Підписанням цього Договору вкладник підтверджує своє розуміння та ознайомлення з тим, що у випадку встановлення розміру процентної ставки за вкладом на індивідуальних умовах або отримання інших фінансових привілеїв від банку за цим Договором, передання банку в заставу майнових прав вимоги вкладу для забезпечення зобов`язань перед банком як вкладника, так і будь-яких інших третіх осіб, що виникають на підставі інших правочинів, укладених між банком та вкладником, будь-якими іншими третіми особами, а також у випадку настання інших законодавчо передбачених обставин, за наявності яких Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не здійснюється відшкодування коштів за вкладом, гарантії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не поширюватимуться на відшкодування коштів за вкладом відповідно до цього Договору".

Однак, у п. 1.4 додаткової угоди №1 від 17.04.2014 року не зазначено, що саме процентна ставка на суму вкладу, що становить 12,25 процентів річних укладається на індивідуальних умовах.

Також, в тексті додаткової угоди відсутні будь-які посилання на те, що дана додаткова угода укладена на підставі рішення уповноважених осіб банку щодо погодження індивідуальних умов для позивача.

За правилами ч. 2 ст. 1058 ЦК України "договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором".

Положеннями ч.ч. 1,2 ст. 633 ЦК України визначено, що "публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги".

При цьому умови публічного договору, які суперечать ч. 2 цієї статті та правилам, обов'язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними (ч. 6 ст. 633 ЦК).

Пропозиція банку укласти договір на однакових для всіх умовах є публічною офертою, а сам договір є договором приєднання. Публічна оферта - це адресована невизначеному колу осіб пропозиція, яка містить усі істотні умови договору, з якого вбачається воля оферента укласти договір на зазначених у пропозиції умовах з кожним, хто відгукнеться.

Якщо особа може скористатися спеціальною, публічною, розрахованою на необмежене коло осіб пропозицією банку, яка не змінюється під цю особу, то депозитний договір є таким, що укладений на звичайних умовах. Тому вклади, розміщені в рамках проведення банком спеціальних пропозицій (акції, бонуси), не можна віднести до таких, які розміщені на індивідуальних, більш вигідних умовах, якщо такі пропозиції були розраховані на широке необмежене коло осіб і будь-хто міг скористатися ними.

Таким чином, умови договору банківського вкладу повинні бути однаковими для всіх вкладників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно, до осіб, які мають надані законом пільги, банк може застосувати більш сприятливі договірні умови, аніж до інших вкладників, і особа має усвідомлювати, що при наявності таких пільг, банком до неї застосовані саме такі (більш сприятливі) умови.

Вкладом, розміщеним на індивідуальній основі, або на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, може вважатися тільки той вклад, який запропонований особі на підставі, зокрема, окремих документальних рішень уповноважених осіб банку, що, як правило, відображається в тексті договору.

Отже, апелянтом не надано належних та допустимих доказів в підтвердження укладення позивачем додаткової угоди №1 від 17.04.2014 року саме на індивідуальних умовах.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 02 листопада 2016 року по справі К/800/5113/16.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 09 березня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8