Справа № 740/180/17
Суддя: Дикий В. М.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження номер 2-а/741/27/17
Єдиний унікальний номер 740/180/17
ПОСТАНОВА

іменем України

22 лютого 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

з участю секретаря Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України. Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 14 вересня 2016 року його було звільнено з посади судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у зв'язку із поданням заяви про відставку. У вересні 2016 року Ніжинським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України йому було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 15.09.2016 р. у розмірі 86% із заробітної плати, яка враховується при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначено, виходячи зі стажу роботи на посаді судді з 14.01.1993 по 14.09.2016. Однак до призначення суддею з 31.07.1980 по 09.04.1990 включно позивач працював на посаді слідчого СВ Ніжинського РВ УМВС України в Чернігівській області та з 09.04.1990 по 14.01.1993 включно - на посаді старшого слідчого СВ Ніжинського РВ УМВС України в Чернігівській області. Ці періоди роботи на посадах слідчого та старшого слідчого були зараховані ТУ ДСА України в Чернігівській області до стажу судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній на час обрання позивача на посаду судді. З 01.02.2003 наказом ТУ ДСА в Чернігівській області йому було встановлено щомісячне довічне грошове утримання судді, який має право на відставку, але продовжує працювати на посаді судді, у розмірі 90% від заробітної плати з розрахунком стажу 26 років 5 місяців.

Тому 24.11.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення йому перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% з урахуванням періоду роботи на посаді слідчого, але йому було відмовлено в цьому з посиланням на те, що чинним законодавством не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді інших категорій стажу. Позивач не погодився з такою відмовою і тому просив:

- визнати протиправними дії Ніжинського об'єднаного УПФ України щодо відмови у нарахуванні та виплаті йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з 15 вересня 2016 року;

- зобов'язати Ніжинське об'єднане УПФ України призначити йому з 15.09.2016 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, та зобов'язати провести перерахунок та виплату із врахуванням проведених виплат, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання;

- стягнути з Ніжинського об'єднаного УПФ України судові витрати по сплаті судового збору.

Позивач у судове засідання не з'явився, просив розглянути справу в порядку скороченого провадження.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, начальник Ніжинського об'єднаного УПФ України направив до суду заперечення проти адміністративного позову, у якому просив відмовити в задоволенні позову, розгляд справи проводити без участі представника УПФ, а також зазначив, що 30.09.2016 набрав чинності Закон України №1402-V-ІІІ від 02.06.2016 «Про судоустрій і статус суддів». Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень цього закону визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим законом, Закон України №2453-VІ від 07.07.2010 «Про судоустрій і статус суддів». Згідно з п. 25 Прикінцевих і перехідних положень Закону право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу. Начальник УПФ вказує на те, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проводиться з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. Тимчасово по 31 грудня 2017 року максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не може перевищувати 10740 грн. Оскільки з грудня 2016 року підвищився розмір суддівської винагороди працюючому судді, з посади якого позивачу призначено грошове утримання, то проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання недоцільно.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що позивач з 14 січня 1993 року по 14 вересня 2016 року працював на посаді судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області.

З 31 липня 1980 року по 09 квітня 1990 року включно позивач працював на посаді слідчого СВ Ніжинського РВ УМВС України в Чернігівській області, а з 09 квітня 1990 року по 14 січня 1993 року - на посаді старшого слідчого СВ Ніжинського РВ УМВС України в Чернігівській області, що підтверджується копією трудової книжки (а. с. 16-23).

14 вересня 2016 року відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» №1515-VІІІ від 08 вересня 2016 року позивач звільнений з посади судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у зв'язку з поданням заяви про відставку, що підтверджується копією наказу про звільнення (а. с. 12).

З 15 вересня 2016 року позивач перебуває на обліку в Ніжинському об'єднаному УПФ та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% суддівської винагороди, призначене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з урахуванням норм Рішення КСУ від 08.06.2016 р. №4-рп/2016.

У судовому засіданні встановлено, що до стажу судді для призначення щомісячного довічного грошового утримання не було зараховано періоди роботи позивача на посадах слідчого та старшого слідчого СВ Ніжинського РВ УМВС України в Чернігівській області, указані вище.

Ці періоди роботи були зараховані ТУ ДСА України у Чернігівській області до стажу судді, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній на час обрання позивача на посаду судді, з 01.02.2003 наказом ТУ ДСА України в Чернігівській області позивачеві було встановлено щомісячне довічне грошове утримання судді, який має право на відставку та продовжує працювати на посаді судді, у розмірі 90 % від заробітної плати із розрахунком стажу 26 років 05 місяців, що підтверджується копією наказу ТУ ДСА України в Чернігівській області №5/4 від 31.01.2003 (а. с. 11).

24 листопада 2016 року позивач звернувся до Ніжинського об'єднаного УПФ України із заявою про здійснення перерахунку та виплати йому довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% з урахуванням періоду роботи на посаді слідчого та старшого слідчого СВ Ніжинського МВ УМВС України в Чернігівській області (а. с. 6).

Листом № 5656/03-12 від 19 грудня 2016 року Ніжинським об'єднаним УПФ України позивачу було відмовлено у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з мотивів того, що згідно з п. 25 Прикінцевих і перехідних положень Закону України №1402-VІІІ від 02.06.2016 «Про судоустрій і статус суддів», який набрав чинності 30.09.2016, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

Суд вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що суперечать ст. ст. 22, 126 Конституції України, ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№ 2453-VI), рішенню Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08 червня 2016 року, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи, керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У ч. 1 ст. 126 Конституції України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у ч. 1 ст. 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання.

Позивач пішов у відставку до 30 вересня 2016 року, тобто до набрання чинності Законом України №1402-VІІІ від 02.06.2016 «Про судоустрій і статус суддів».

На момент виходу позивача у відставку чинним був Закон України № 2453-VI від 07 липня 2010 року «Про судоустрій і статус суддів».

Пунктом 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року, який скасував дію Закону України «Про статус суддів» було передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про статус суддів», який був чинний на момент призначення ОСОБА_1 суддею до роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражних судів України, зараховується також час роботи на посадах суддів та арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському та Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражі у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Ураховуючи вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позивач має право на врахування періодів роботи на посадах слідчого та старшого слідчого до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим за 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Чинність цих вимог підтверджено і в рішенні Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 8 червня 2016 року у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці). У своєму рішенні Конституційний Суд України зазначив, що вже визнавав неконституційними положення законів України щодо зниження розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позбавлення суддів можливості подальшого перерахунку розміру такого утримання; припинення виплати щомісячного довічного грошового утримання на період роботи суддів у відставці на певних посадах, а також встановлення максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання (пункт 2 резолютивної частини Рішення від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013). Незважаючи на це, Верховна Рада України прийняла Закон № 213, Закон № 911, окремими положеннями яких звужено обсяг гарантій незалежності суддів.

Конституційний Суд України зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є «обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені» (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України).

Таким чином, Верховна Рада України, приймаючи Закони № 213, 911 та вносячи ними зміни до Закону № 2453, порушила частину другу статті 8, частину другу статті 150 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З огляду на зазначене, чинною є редакція ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 24 лютого 2011 року, яка встановлює, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% заробітної плати працюючого на даний час на відповідній посаді судді з урахуванням стажу роботи на посадах слідчого та старшого слідчого СВ Ніжинського МВ УМВС України в Чернігівській області є протиправними.

Ураховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 94 КАС України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 640 грн., що підтверджується квитанцією (а. с. 1).

Керуючись ст. ст. 11, 17, 18, 94, 99, 100, 158-163, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про відмову в нарахуванні та виплаті з 15 вересня 2016 року судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов'язати Ніжинське об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити судді у відставці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 15 вересня 2016 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі з 90% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, та зобов'язати провести перерахунок та виплату із врахуванням проведених виплат без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 (шестисот сорока) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.М. Дикий