Справа № 826/6042/16
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року №826/6042/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС Київській області про визнання протиправним та скасування висновку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області, в.о. начальника Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування висновку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва було відкрито провадження у справі №826/6042/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва справу №826/6042/16 передано за підсудністю на розгляд Київському окружному адміністративному суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду справу №826/6042/16 прийнято до провадження судді Панченко Н.Д. та призначено до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перевірку достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади» стосовно нього було проведено з порушенням вимог чинного законодавства.

Зокрема, позивач звертає увагу суду, що контролюючий орган безпідставно відхилив надані ним та членами його родини письмові пояснення та дійшов до передчасних та необґрунтованих висновків про незаконний характер коштів, за рахунок яких у 2014 році були придбані майнові права на квартиру у місті Броварах Київської області.

Позивач зазначає, що джерелами походження коштів на придбання майнових прав були власні заощадження, фінансова допомога тестя, а також кошти, отримані ним після продажу двох автомобілів, які залишились у спадок від батька, який помер того ж 2014 року.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях проти позову зазначив, що податковим органом було проведено перевірку відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади» щодо ОСОБА_1, під час якої встановлено, що у позивача наявне майно, набуте за час перебування його на посадах визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України «Про очищення влади», а саме, квартира у місті Броварах Київської області, вартість на придбання якої у 2014 року склала 100000,00 грн.

Оскільки згідно даних поданої позивачем декларації про майно, доходи і зобовязання фінансового характеру слідує, що у 2014 році ОСОБА_1 отримав лише 49978,78 грн. доходу, відповідач вважає, що оспорюваний висновок відповідає фактичним обставинам та складений посадовими особами ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області правомірно.

У судове засідання, призначене на 16.11.2016, представники сторін не зявились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Разом з цим, від позивача та представника відповідача 16.11.2016 через канцелярію суду надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи, що матеріали справи у достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, ухвалою суду від 16.11.2016 постановлено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

13 жовтня 2015 року Державною податковою інспекцією в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області за результатами перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», відносно ОСОБА_1, першого заступника начальника начальника слідчого відділення Обухівського РВ ГУ МВС України у Київській області був складений висновок за №3129/10/10-16/17-03 (а.с. 13).

Згідно висновку від 13.10.2015 №3129/10/10-16/17-03, ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік були вказані достовірні відомості щодо наявності майна, набутого ним за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», які відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права).

Водночас перевіркою встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, набутого ним за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_1 із законних джерел.

Так, у пункті 25 декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік ОСОБА_1 вказано про наявність у нього права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, витрати на придбання якої становлять 100000,00 грн.

Як зазначено в оскаржуваному висновку, у ході перевірки позивач не підтвердив законність походження коштів на придбання вказаної квартири.

У судових засіданнях та у позовній заяві ОСОБА_1 стверджував, що грошові кошти для придбання майнових прав на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, отримав від родини.

Позивач також зауважував, що у ході перевірки він та члени його родини, за кошти яких була придбана вказана квартира, надавали контролюючому органу письмові пояснення, які, однак, контролюючий орган до уваги не взяв, у звязку з чим дійшов до передчасних та необґрунтованих висновків.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначено Законом України «Про очищення влади» 16.09.2014 № 1682-VII (далі - Закон № 1682-VII), який набрав чинності з 16.10.2014.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про очищення влади» очищення влади (люстрація) це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_3, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах верховенства права та законності; презумпції невинуватості; індивідуальності відповідальності та гарантування права на захист.

Згідно з частиною третьою статті 1 Закону України «Про очищення влади» протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Пунктом 6 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади» визначено, що заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються в тому числі й щодо начальницького складу органів внутрішніх справ, центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Відповідно до частини восьмої статті 3 Закону України «Про очищення влади» заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Отже, одним із методів очищення влади є здійснення перевірок достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та перевірок відповідності такого майна (майнових прав) законним доходам осіб, що підлягають перевірці. При цьому, у разі виявлення недостовірності таких відомостей або ж встановлення невідповідності майна (майнових прав) законним доходам, до осіб, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), застосовуються відповідні заборони.

Підстави й порядок проведення перевірок достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та перевірок відповідності такого майна (майнових прав) законним доходам осіб визначаються Законом України «Про очищення влади».

Частиною першою статті 4 Закону України «Про очищення влади» встановлено, що особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною п'ятою статті 5 Закону України «Про очищення влади» перевірці підлягають достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами 3 та 4 статті 1 цього Закону та достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №563 «Деякі питання реалізації Закону України «Про очищення влади» затверджено Порядок проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади» (далі - Порядок №563) та Перелік органів, що проводять перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади».

Так, відповідно до Переліку органів, що проводять перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №563, обов'язок зі здійснення перевірок відомостей щодо заборон, які можуть бути застосовані до осіб у частині недостовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідності вартості майна (майнових прав), зазначеного (зазначених) у поданих ними деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», доходам, отриманим із законних джерел, покладено на Державну фіскальну службу України.

Процедуру проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, визначено Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», та форми висновку про результати такої перевірки, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.11.2014 № 1100 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.11.2014 за №1385/26162 (далі - Порядок №1100).

Пунктом 3 Порядку №1100 визначено, що загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в:

- аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

- порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

- порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Відповідно до пункту 6 Порядку №1100, для перевірки використовуються дані, що зазначені у відповідних розділах декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також дані про фізичних осіб, які включаються до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інформаційної системи «Податковий блок», зокрема про: джерела отримання доходів; об'єкти оподаткування; суму нарахованих та/або виплачених доходів.

Отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Пунктом 12 Порядку №1100 також визначено, що у разі встановлення за результатами перевірки недостовірностей та/або невідповідностей у будь-якому з розділів декларації контролюючий орган, крім одержання в межах своїх повноважень від державних органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації та копій необхідних документів щодо зазначених відомостей, протягом трьох робочих днів з дня виявлення таких недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них таку особу з метою отримання пояснень причин виникнення недостовірностей та/або невідповідностей та копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості.

Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтвердні документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним контролюючим органом при підготовці висновку про результати перевірки.

Отже, органи Державної фіскальної служби України здійснюють перевірку осіб, зазначених у підпунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України «Про очищення влади», за двома критеріями: 1) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру; 2) відповідність вартості майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Так, у висновку, який складається за результатами перевірки, орган Державної фіскальної служби України зобов'язаний зазначити чи була встановлена недостовірність або невідповідність по кожному із перелічених критеріїв, зокрема, вказати чи все майно (майнові права), яке підлягає декларуванню, вказане особою у декларації та чи відповідає вартість цього майна отриманим із законних джерел доходам.

При цьому, висновок про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) або невідповідність вартості майна (майнових прав) отриманим доходам, з урахуванням пояснень особи стосовно якої здійснюється перевірка, повинен бути обґрунтованим та зробленим на підставі документів, які підтверджують такі недостовірні відомості або невідповідності.

Судом встановлено, що 25.07.2014 між ОСОБА_1 (Покупець) та ПрАТ «Виробнича проектно-будівельна фірма «Атлант» (Продавець) був укладений договір купівлі-продажу майнових прав №Ч2/43, у порядку та на умовах якого Продавець зобовязувався передати у власність Покупця майнові права на квартиру, а Покупець зобовязувався прийняти та оплатити майнові права (а.с. 18-23).

Відповідно до пункту 5.1 договору від 25.07.2014 №Ч2/43 загальна вартість майнових прав на квартиру становить 399848,00 грн.

Як вбачається з письмових пояснень позивача, наданих ним під час перевірки, витрати на придбання майнових прав на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, у 2014 році склали 100000,00 грн., які були сплачені на користь забудовника.

З метою оплати решти вартості майнових прав на квартиру позивачем був укладений кредитний договір з ПАТ «Комерційний банк «Союз».

При цьому, як зазначає позивач, грошові кошти в сумі 100000,00 грн. для оплати першого внеску за квартиру були отримані ним від батька його дружини ОСОБА_4 та за рахунок власних заощаджень і коштів від реалізації двох транспортних засобів, отриманих у спадок від батька, який помер 09.01.2014.

Відповідно до письмових пояснень позивача, його особисті заощадження складались з коштів у розмірі 500 дол. США, отриманих ним на підставі біржової угоди купівлі-продажу нерухомості та коштів, накопичених до 2007 року у розмірі 2000,00 євро, відсотків у розмірі 300 євро від розміщення вказаних коштів у Рівненському відділенні АТ «ТАС Комерцбанк».

Також позивач надав пояснення, відповідно до яких у власності його батька, який помер 09.01.2014, були транспортні засоби ВАЗ 2106 реєстраційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_5, реєстраційний номер НОМЕР_2, які позивач реалізував за 1100,00 дол. США та 4950,00 дол. США, відповідно.

Крім того позивач зазначив, що отримав від батька дружини ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 2500,00 дол. США, які останній отримав від реалізації власного нерухомого майна (квартири) у місті Рівне.

Як вбачається з матеріалів справи, батько позивача ОСОБА_6 помер 09.01.2014.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_8 у спадок від ОСОБА_9 отримала спадщину, яка складалась з автомобіля фабричної марки OPEL ASTRA, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 та автомобіля фабричної марки ВАЗ 2106, 1995 року випуску, реєстраційний номер 29799РВ.

У матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_10, відповідно до яких після смерті її чоловіка ОСОБА_9 вона передала ОСОБА_1 транспортні засоби ВАЗ 2106 реєстраційний номер 29799РВ та ОСОБА_5, реєстраційний номер НОМЕР_3 для їх реалізації та сплати за рахунок отриманих коштів зобовязань за договором кредиту (а.с. 42).

Також у матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_4, який підтвердив, що у липні 2014 року надав своїй доньці ОСОБА_11 та її чоловікові ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 180000,00 грн. (а.с. 43).

Суд звертає увагу на те, що абзацами 2 і 4 підпункту 3 пункту 3 Положення №1100 передбачено, що проведення перевірки полягає, зокрема, в аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з'ясуванні джерел отримання таких доходів, порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав) доходам, отриманим із законних джерел.

При цьому, як визначено в пункті 4 Положення №1100, при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків, інша інформація, що надійшла до контролюючих органів, інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

Виходячи з наведених нормативних приписів, контролюючий орган при здійсненні перевірки відповідності вартості майна (майнових прав) доходам, отриманим із законних джерел, повинен взяти до уваги всю наявну в нього інформацію про доходи особи, стосовно якої проводиться перевірка, оцінити її на предмет правомірності отримання таких доходів і підставності використання з метою набуття майна (майнових прав) та провести порівняльний аналіз на предмет відповідності вартості майна (майнових прав) особи, стосовно якої проводиться перевірка, її доходам.

Проте, як слідує з матеріалів справи, відповідачем вказаних законодавчих вимог не було дотримано.

Суд зазначає, що в оскаржуваному висновку не вказано а ні вартості майна, щодо якого виникли розбіжності, а ні суми доходу, отриманого із законних джерел позивачем та членами його родини (сукупний дохід всіх членів сімї).

Відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження здійснення ним порівняльного аналізу інформації щодо доходів позивача, отриманих із законних джерел, з вартістю належного йому майна (майнових прав), що Положенням №1100 визначається як обовязковий етап перевірки, у ході якого й зясовується відповідність чи невідповідність вартості майна доходам.

З матеріалів справи вбачається, що при порівнянні вартості майна, вказаного позивачем у декларації про майно і доходи за 2014 рік, із доходами, отриманими із законних джерел, фіскальний орган обмежився виключно інформацією про доходи ОСОБА_1 та лише за 2014 рік.

При цьому, відповідачем не було досліджено, зокрема, й із урахуванням приписів Сімейного кодексу України (у тому числі його статті 60), правомірності отримання й використання позивачем коштів, які були отримані від матері та батька дружини, про що сам позивач та особи, які надавали йому кошти на придбання квартири, неодноразово повідомляли податковий орган у письмових поясненнях.

Вказане свідчить про неповне зясування фіскальним органом усіх фактів та обставин, внаслідок чого фіскальний орган дійшов передчасних та необґрунтованих висновків про не підтвердження позивачем законності походження коштів у розмірі 100000,00 грн. на придбання нерухомого майна.

Проаналізувавши вищевикладені обставини, приймаючи до уваги те, що суб'єктом владних повноважень не доведений належними та допустимими доказами факт порушення позивачем вимог антикорупційного законодавства та вимог Закону України «Про очищення влади», суд вважає висновок ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області від 13.10.2015 №3129/10/10-16/17-03 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», протиправним.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, відповідачем як субєктом владних повноважень не доведено належними і достатніми доказами використання позивачем для купівлі квартири грошових коштів, отриманих із незаконних джерел. Відповідачем також не було спростовано доводів позивача про джерела походження коштів, за рахунок яких було придбане відповідне нерухоме майно (майнові права).

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 122, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати висновок Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області від 13.10.2015 №3129/10/10-16/17-03 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», у частині встановлення невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік, набутого (набутих) ним за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», наявній податковій інформації про майно (майнові права), отримані ОСОБА_1 із законних джерел.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панченко Н.Д.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 16.11.2016.