Справа № 814/1741/16
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/1741/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Потапчука В.О.

суддів Семенюка Г.В.

Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командування повітряних Сил Збройних Сил України за участю третіх осіб на стороні відповідача : Командира військової частини - польової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 , польової частини НОМЕР_1 , польової частини НОМЕР_1 , Міністерство оборони України про визнання протиправною та скасування відмови, зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до командування повітряних сил Збройних Сил України (далі-відповідач) про визнання протиправною відмови щодо звільнення та зобов`язання відповідача звільнити позивача з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту, за участю третьої особи Командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на час звернення позивача з рапортом про звільнення його з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, строк особливого періоду та проведення мобілізації закінчився, а відтак відповідачем протиправно відмовлено у звільненні з військової служби.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з постановою суду позивачем подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що постанова винесена з порушенням норм матеріального права у зв`язку з чим апелянт, просить скасувати постанову та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги позивача.

Справа розглядається в порядку письмового провадження на підставі ст.. 197 КАС України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги в вищевказаній частині, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 вересня 2009 року між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі командувача Повітряних Сил Збройних Сил України Руснака І.С. укладений контракт строком на п`ять років ( арк. с. 10).

Позивач 31.08.2016 року подав рапорт в якому зазначив про небажання продовжувати військову службу у зв`язку з закінченням строку контракту.

02 вересня 2016 року листом №1/89/1030 відповідачем було відмовлено позивачу у звільненні з військової служби з посиланням на положення ст. 1Закону України Про оборону України та Указ Президента України Про часткову мобілізацію від 17.03.2014 року №303/2014 (арк. с. 14-16.

Позивач вважає вищезазначену відмову відповідача протиправною та такою, що порушує його права, у зв`язку із чим він звернувся до суду за захистом свої прав, свобод та інтересів.

При вирішенні питання суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів вважає правильним такий висновок суду першої інстанції виходячи з наступного.

Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються Законом України Про військовий обов`язок та військову службу, відповідними положеннями про проходження військової служби та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу звільнення військовослужбовців з військової служби, проводиться з підстав, передбачених ч.6 ст.26 цього Закону, згідно якої контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких встановлено Кабінетом Міністрів України (п. д).

Так, згідно із ч. 6 ст. 26 Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби:

а) у зв`язку із закінченням строку контракту;

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби;

в) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

г) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі;

д) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких встановлено Кабінетом Міністрів України;

е) через службову невідповідність;

є) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади;

ж) у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку;

з) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця);

и) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;

і) у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням, відповідно до якого військовослужбовця притягнуто до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції";

ї) у зв`язку з неможливістю переведення на іншу посаду у разі безпосереднього підпорядкування близькій особі;

й) у зв`язку із встановленням за результатами спеціальної перевірки, яка здійснюється під час доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці України, відомостей, які не відповідають установленим законодавством вимогам для зайняття посади (прийому на військову службу);

к) у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем - жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років;

л) у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами третьою та четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади".

Постановою Кабінету Міністрів України № 413 від 12.06.2013 року затверджено перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби осіб рядового і начальницького складу, який містить в собі таку сімейну обставину як укладення шлюбу військовослужбовцем, особою рядового чи начальницького складу із громадянкою (громадянином) України, іноземцем або особою без громадянства, яка постійно проживає за межами України.

Частиною 8 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу встановлено особливості звільнення військовослужбовців за сімейними обставинами та їх вичерпний перелік під час дії особливого періоду :

- виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей віком до 18 років, які з нею (з ним) проживають, без батька (матері);

- утримання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, повнолітньої дитини віком до 23 років, якщо вона (він) є інвалідом I чи II групи;

- необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років;

- наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Також, військовослужбовці також можуть бути звільнені з військової служби з підстав, передбачених пунктами "в", "г", "е", "є", "и" частини шостої та пунктами "в", "г", "е", "є" частини сьомої цієї статті.

Тобто, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для звільнення з військової служби військовослужбовців за контрактом.

При цьому, згідно п. 2 ч. 9 ст. 23 Закону N2232-XII у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої цієї статті та частиною восьмою статті 26 цього Закону.

Визначення поняттю особливий період надано в Законах України "Про оборону України" від 06.12.1991 року N1932-XII (Закон N1932-XII) та "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" N3543-XII (Закон N3543-XII).

Так, відповідно до абз.11 ст. 1 Закону N1932-XII особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до абз. 5 ст. 1 Закону N3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17.03.2014 року N303/2014 у зв`язку з різким ускладненням внутрішньополітичної обстановки, втручанням Російської Федерації у внутрішні справи України, зростанням соціальної напруги в Автономній Республіці Крим і місті Севастополі та відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106, статті 112 Конституції України постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію.

Указ Президента України N303/2014 затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17.03.2014 року N1126-VII та набрав чинності з дня його опублікування - 18.03.2014 року.

Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано (абз. 4 ст. 1 Закону N3543-XII).

Абзацом 6 статті 1 Закону N3543-XII надано визначення поняттю демобілізації як комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

Колегія суддів з огляду на викладене вважає правильним висновок суду першої інстанції, що особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію з 17.03.2014 року, та триває до оголошення рішення про демобілізацію.

Закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду, а тому його закінчення необхідно пов`язувати із виданням Президентом України відповідного указу про демобілізацію, натомість Президентом України питання про демобілізацію осіб, призваних на військову службу за контрактом не вирішувалось, у зв`язку з чим відповідач правомірно не задовольнив рапорт позивача від 31.08.2016 року про звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів ,
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командування повітряних Сил Збройних Сил України за участю третіх осіб на стороні відповідача : Командира військової частини - польової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 , польової частини НОМЕР_1 , польової частини НОМЕР_1 , Міністерство оборони України про визнання протиправною та скасування відмови, зобовязання вчинити певні дії,- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду вступає в законну силу відповідно до ст..254 КАС України та може бути оскаржена в порядку ст..212 КАС України.

Суддя доповідач: Потапчук В.О.

Суддя: Шеметенко Л.П.

Суддя: Семенюк Г.В.