Справа № 183/5787/16(2-а/183/189/16)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2017 року справа № 183/5787/16(2-а/183/189/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Новомосковського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2016 року у справі № 183/5787/16 (2-а/183/189/16) за позовом ОСОБА_1 до Новомосковського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними і зобовязання вчинити певні дії, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною відмову відповідача щодо перерахунку щомісячної пенсії ОСОБА_1;

- зобовязати відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії державного службовця (враховуючи раніше виплачені суми), починаючи з 01.05.2016 року, на підставі довідки, наданої Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області про заробітну плату для перерахунку пенсії № 31216/09.2 від 26.09.2016 року в розмірі 3313,6 грн.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, прийнятою в скороченому провадженні, позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови в здійсненні перерахунку пенсії позивачу. Зобовязано відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії державного службовця ( враховуючи раніше виплачені суми), починаючи з 1 жовтня 2016 року, на підставі довідки Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 31216/09.2 від 26.09.2016 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В частині відмови в позові постанову суду не оскаржено.

Справу розглянуто відповідно до вимог ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З 14.06.1995 року по 31.05.2000 року, а також з 03.04.2006 року по 03.05.2012 року ОСОБА_1 працювала старшим державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

03.05.2012 року наказом № 1027-К позивач звільнена із займаної посади за віком, як державний службовець, відповідно до п. 3 ст. 30 Закону України «Про державну службу».

Позивач перебуває на обліку в УПФУ в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

03.10.2016 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою щодо перерахунку раніше призначеної пенсії державного службовця, на підставі довідки, наданої Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області № 31216/09.2 від 26.09.2016 року.

06.10.2016 року листом № Л-55 відповідач відмовив позивачу у перерахунку вказаної пенсії.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернулася до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку пенсії з 01.05.2016 року, оскільки законодавством, яке діяло в момент призначення позивачу пенсії державного службовця, передбачався такий перерахунок у випадку підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції помилковим з огляду на наступне.

Для правильного вирішення спору у вказаній категорії справ суду в першу чергу необхідно визначитись, які саме норми законодавства потрібно застосовувати у вказаних правовідносинах і чи не є зміни, які відбулись в законодавстві звуженням досягнутих соціальних гарантій позивача.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що досягнутим правом особи в спірних правовідносинах є не факт призначення їй пенсії, а саме наявність у неї права на перерахунок пенсії, оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними правовими діями, як за змістом, часом, так і та механізмом їх проведення. Досягненням права на перерахунок пенсії, є не момент призначення особі пенсії, як помилково вважає позивач та з чим погодився суд першої інстанції, а безпосередні обставини, з якими законодавство та певна особа повязують саме перерахунок пенсії, оскільки правовідносини щодо перерахунку пенсії виникають не в момент призначення пенсії, а в момент виникнення підстав для такого перерахунку. Тобто набуття особою права на пенсію не є одночасним набуттям права на перерахунок цієї пенсії в будь-який час в майбутньому за відсутності для цього відповідних законодавчих підстав.

Таким чином, при визначенні, чи виникло у особи право на перерахунок пенсії, необхідно застосовувати норми законодавства, які були чинними саме на момент виникнення обставин, з якими позивач повязує своє право на такий перерахунок.

В даній справі позивач як на підставу для перерахунку їй пенсії державного службовця посилається на підвищення заробітної плати державним службовцям з 1 травня 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 6 квітня 2016 року № 292 Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році.

Прийняття зазначеної Постанови КМУ повязано із набуттям з 1 травня 2016 року чинності Законом України Про державну службу від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889), про що безпосередньо зазначено в самій постанові.

У звязку з набуттям чинності Законом № 889 положення Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, на які посилається позивач, втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульовано пенсійне забезпечення державних службовців (за винятком призначення пенсії певним категоріям державних службовців).

Відповідно ж до ст. 90 Закону України Про державну службу від 10 грудня 2015 року № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

В свою чергу Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не передбачено такої підстави для перерахунку пенсії як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Крім того, раніше Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів до Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії внесено зміни, які застосовуються з 1 грудня 2015 року та якими, зокрема, виключено пункти 4 та 5, яким передбачались в тому числі умови та порядок перерахунку пенсій державним службовцям. З цього часу Постанова № 865 не містить норм щодо можливості перерахунку пенсій державним службовцям.

Таким чином, у період часу, з яким позивач повязує виникнення у неї права на перерахунок пенсії як державному службовцю, діюче законодавство не передбачало можливості такого перерахунку саме в порядку Закону України Про державну службу, оскільки з 1 травня 2016 року перерахунок пенсії державним службовцям повинен здійснюватись на загальних підставах, тобто відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

З огляду на вказане колегія суддів приходить до висновку, що на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії державного службовця у відповідача були відсутні законодавчі підстави для перерахунку пенсії позивачу, у зв'язку з чим відмова відповідача є обґрунтованою та правомірною.

Доводи позивача про неможливість застосування до неї змін в законодавстві щодо перерахунку пенсій держслужбовцям, які відбулись після призначення їй пенсії, у звязку з тим, що останні звужують зміст та обсяг існуючих прав і свобод, є безпідставними, оскільки за приписами Конституції України, розясненнями Конституційного Суду України та правовими позиціями Верховного Суду України (постанова від 1 липня 2014 року у справі № 21-244а14) неможливо звужувати лише вже досягнуті певною особою соціальні гарантії. Тобто не можна звузити чи скасувати ті соціальні гарантії, які ще взагалі особою не досягнуті.

Таким чином, при призначенні позивачу пенсій у 2012 році останній не міг набути право на перерахунок пенсії у 2016 році, оскільки підстави для такого перерахунку (а саме, підвищення заробітної плати працюючих державних службовців згідно постанови КМУ від 06.04.2016 № 292) ще були відсутні.

Обставини внесення змін в законодавство щодо соціально-економічних прав особи були неодноразовим предметом розгляду Європейським судом з прав людини, який, зокрема, в рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі Ейрі проти Ірландії констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Крім того, в ухвалі Європейського Суду з прав людини від 3 червня 2014 року про визнання неприйнятною заяви Великоди до України суд зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися державою, а положення статті 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, запроваджувати чи ні будь-які форми системи соціального забезпечення, або обирати тип чи розмір пільг для забезпечення у рамках будь-якої такої системи. (пункти 21, 23).

З цього приводу Конституційний Суд України у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 також зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави; механізм реалізації цих прав може бути змінений державою; зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність права на соціальний захист.

З огляду на вказане колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача про неможливість застосування до неї змін в законодавстві щодо перерахунку пенсій держслужбовцям, які відбулись після її виходу на пенсію, оскільки цими змінами не звужувалось право позивача на перерахунок пенсії у звязку з відсутністю у позивача на момент внесення цих змін такого права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Новомосковського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області задовольнити.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2016 року у справі № 183/5787/16 (2-а/183/189/16) скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Новомосковського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними і зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня постановлення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко