Справа № 607/11316/16-а
Суддя: Братасюк В. М.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2017 Справа №607/11316/16-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Братасюка В.М.

за участю секретаря: Чичкевич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Тернопільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, та зобов'язання здійснити призначення пенсії за вислугу років згідно ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» з 15.09.2016 року з розрахунку 90% від суми заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 15.09.2016р. вона звернулася до Тернопільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ. Рішенням Тернопільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, що викладене у формі протоколу №40 від 20.09.2016року їй було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» посилаючись на п. 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України від 2 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», відповідно до яких з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, а відповідно пенсії в порядку та на умовах визначених зазначеним законами не призначаються. Вважає, що дії відповідача щодо відмови їй у призначенні пенсії за вислугою років є протиправними, такими, що порушують її законні права та інтереси, зокрема право на пенсійне забезпечення за наявності відповідного стажу, а тому просить суд позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та зазначила, що працює в органах прокуратури України з 18 листопада 1993 року, безперервний загальний стаж роботи станом на дату звернення до відповідача, що зараховується у вислугу років, станом на 15 вересня 2016 року становить 21 рік 11 місяців 17 днів, у тому числі на посадах прокурорів -18 років 7 місяців 24 дні. Вважає, що оскільки на час її призначення на роботу в органи прокуратури України діяв Закон України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, тому вона набула права виходу на пенсію за вислугу років зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі на посадах прокурорів і слідчих прокуратури - не менше 10 років. У зв'язку з цим, звернулася до суду з позовом і просить суд визнати протиправними дії та скасувати протокольне рішення Тернопільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області №40 від 20.09.2016р. про відмову у призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» та зобов'язати здійснити призначення пенсії за вислугу років згідно з ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» з 15.09.2016 року з розрахунку 90% від суми заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи.

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у письмовому запереченні відносно позову.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Згідно п. 4 ч. 1 статті 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

15.09.2016року ОСОБА_1 вернулась до Тернопільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ.

Протоколом засідання комісії Тернопільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області для розгляду питань, пов'язаних з призначенням пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №40 від 20.09.2016р. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії, у зв'язку з тим, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213- VIII від 02.03.2015 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. У зв'язку з цим з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Як вбачається із довідки №11/400вих-16 виданої 05.09.2016р. Прокуратурою Тернопільської області, ОСОБА_1 працює в органах прокуратури Тернопільської області з 21.01.1998року, а на посаді заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури з 13.01.2016року по даний час.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Положеннями пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як вбачається із копії диплома Серії НОМЕР_1 від 02.07.1993року ОСОБА_1 на початок роботи в органах прокуратури мала закінчену вищу педагогічну освіту.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 18.11.1993року була прийнята на посаду завідуючої канцелярією прокуратури Збаразького району, з 10.12.1994року була призначена на посаду завідуючої експедиції канцелярії прокуратури Тернопільської області, з 10.12.1994року була призначена на посаду експедицією канцелярії прокуратури Тернопільської області, з 19.10.1995року переведена на посаду старшого інспектора прокуратури Тернопільської області, з 21.01.1998року призначена стажистом на посаді слідчого прокуратури міста Тернополя, по момент звернення 15.09.2016року до Тернопільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області - на прокурорських посадах.

Відповідно до п.6 ст.92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Такими законами є Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та спеціальні закони, норми яких застосовуються при призначенні пенсії окремим категоріям громадян.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що вона набула право на пенсію за вислугу років на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, оскільки він діяв на час прийняття її на роботу в органи прокуратури, у відповідності до якої прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до частини першої статі 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 01 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Крім того, Закон України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ на підставі підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014р. визнано таким, що втратив чинність, тому до спірних правовідносин має застосовуватися ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII. При цьому Прикінцеві та перехідні положення Закону №1697-VII від 14.10.2014р. не містять положення стосовно збереження за прокурорами, які були призначені на відповідну прокурорську посаду до набрання чинності цим Законом, права на отримання пенсії за вислугу років відповідно до законодавства, що діяло до дня набрання чинності Законом №1697-VII від 14.10.2014р.

Враховуючи, що позивачка реалізувала своє право на звернення за призначенням пенсії 15.09.2016 року, питання щодо наявності у неї права на пенсійне забезпечення як працівника прокуратури має вирішуватись у відповідності до приписів чинної на цей час ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року.

За приписами ч.1 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року, вислуги років не менше 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч.6 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Отже, для набуття права на пенсійне забезпечення за вислугу років станом на 15.09.2016р., тобто на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії, її стаж мав становити 22 роки 6 місяців, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців, проте, згідно доданих до заяви про призначення пенсії документів у позивачки немає необхідної встановленої законом вислуги років.

Крім того, пунктом 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Як встановлено, і ця обставина є загальновідомою, до 1 червня 2015 року не прийнято закону, що стосувався б видів пенсійного забезпечення осіб, у тому числі спеціальних пенсій, зокрема, і пенсій прокурорам.

Суд вважає, що положення п.5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII від 02.03.2015 стосуються порядку призначення пенсії прокурорам, слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до події, факту застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Під дією норми права у часі слід розуміти поширення дії нової норми на ті правові наслідки, які хоча й випливають з юридичних фактів, що виникли під час чинності попередньої норми, проте настають після набрання чинності новою нормою.

Таким чином, застосовується норма, яка була чинною на момент здійснення відповідної дії. Більш пізня норма права скасовує дію попередньої норми, отже, стара норма права перестає діяти, оскільки замінена іншою, прийнятою пізніше, яка регулює ті самі суспільні відносини.

Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VII прийнятий 14.10.2014року, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII прийнятий 02.03.2015року, тобто пізніше, а тому саме його належить застосовувати у спірних правовідносинах.

Крім цього, в тексті Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» чітко визначено, що з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Таким чином, оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VII від 02.03.2015 не скасований, його положення (у частині, що стосуються спірних правовідносин) не визнані неконституційними, а до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, тому відповідно, з вказаної дати скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014.

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 не набула права на пенсію за вислугу років в період чинності статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ , а отже її вимога призначити пенсію за Законом, який втратив чинність, є повністю необґрунтованою та безпідставною, так як із заявою про призначення пенсії до відповідача вона звернулася 15.09.2016року, а тому Тернопільське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області правомірно відмовило в призначенні її пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру", тому у задоволенні позову слід відмовити.

У зв'язку із тим, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ч.2 ст.11, ст.ст. 17, 50, 72, 86, 99, 100, 158, 160, 162, 163, 186, 244-2 ч.1 Кодексу адміністративного судочинства України, статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, ст.86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VII від 02.03.2015року, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, та зобов'язання здійснити призначення пенсії за вислугу років згідно з ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» з 15.09.2016 року з розрахунку 90% від суми заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи -відмовити.

Постанова набирає законної сили через десять днів з дня її проголошення , якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк