Справа № 815/2650/16
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

02 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/2650/16

Категорія: 3.1.3 Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

при секретарі - Шепель О.В.,

за участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, представника Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області - Лазарєвої Ганни Сергіївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про визнання протиправними дії щодо зняття з реєстраційного обліку та зобов'язання поновити реєстрацію,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Білгород-Дністровського районного відділу ДМС України в Одеській області та виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання дій Білгород-Дністровського районного відділу ДМС України в Одеській області щодо зняття його з реєстраційного обліку з квартири АДРЕСА_1 протиправними та зобов'язання виконавчий комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області поновити реєстрацію ОСОБА_1 за адресою: квартира АДРЕСА_1.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, суд визнав протиправними дії Білгород-Дністровського районного відділу ДМС України в Одеській області щодо зняття з реєстрації місця проживання позивача за адресою: квартира АДРЕСА_1. Також, суд зобов'язав виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області скасувати зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: квартира АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з постановою суду, представником ОСОБА_3 подана апеляційна скарга, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про залишенням адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 05 липня 2011 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було ухвалено заочне рішення, яким, серед іншого, зобов'язано відділення Державного департаменту громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Білгород-Дністровського МВ УМВС України в Одеській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 січня 2016 року за заявою ОСОБА_1 заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2011 року скасовано.

02 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому в обґрунтованість незаконних дій міграційного органу наполягав на тому, що Білгород-Дністровським районним відділом Головного управління ДМС в Одеській області його знято з реєстраційного обліку з квартири АДРЕСА_1, тобто, з адреси іншої, ніж та, що зазначена в заочному рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2011 року.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що дії Білгород-Дністровського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області щодо зняття позивача з реєстраційного обліку, здійснені на виконання заочного рішення суду, яким не встановлені правові підстави для таких дій, тому порушують вимоги Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", вимоги ст.19 Конституції України. З метою захисту порушених прав позивача, суд вийшов за межі позовних вимог та зобов'язав орган реєстрації виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області скасувати зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: квартира АДРЕСА_1.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, вважає їх передчасними, зробленими з порушенням норм процесуального права, без повного з'ясування обставин, що мають значення для вирішення спору, а відтак, ухвалене по справі судове рішення не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, як встановлено статтею 159 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.99 КАС України).

При цьому, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що законодавче обмеження строку оскарження рішень суб'єкта владних повноважень, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Так, у рішенні від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Великої Британії" Європейський суд з прав людини закріпив правило, що пункт 1 статті 6 Конвенції стосується невід'ємного права особи на доступ до суду. Прямим порушенням права на доступ до суду є необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Звернувшись до суду 02 червня 2016 року з даним адміністративним позовом ОСОБА_1 оскаржує дії Міграційної служби вчинені у липні 2011 року.

Відповідно до статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Зазначена норма кореспондується з положенням пункту п'ятого частини першої статті 107 КАС України, відповідно до якого суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, пропуск шестимісячного строку звернення до суду залишено поза увагою та належним чином не вирішено питання поважності такого пропуску.

Відповідно до вимог КАС України, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, позивач посилався на те, що знятий з реєстрації місця проживання незаконно, про що йому стало відомо 15 жовтня 2015 року, при ознайомленні з матеріалами архівної судової справи в Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області. А, 29 березня 2016 року ОСОБА_1 реалізував своє право на звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, однак в силу своєї юридичної необізнаності не зміг оформити свій позов, та в подальшому своєчасно усунути виявлені недоліки, внаслідок чого його позов, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду № 815/1581/16 від 19 травня 2016 року було повернуто.

При апеляційному розгляді справи, судом апеляційної інстанції було встановлено, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року по справі № 815/1581/16 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про визнання дії незаконними та зобов'язання поновити реєстрацію, залишено без руху та позивачу надавався п'ятиденний строк для оформлення позову, усунення недоліків, відповідно до вимог статті 106 КАС України.

У встановлений судом строк ОСОБА_1 усунув встановлені недоліки позову, однак в порушення частини 3 статті 106 КАС України не надав копії поданих документів для третіх осіб. У зв'язку з чим, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року по справі № 815/1581/16 строк для усунення недоліків позову було продовжено.

Однак, ОСОБА_1 не виконав вимоги ухвали суду від 20 квітня 2016 року і копії документів не надав, що стало підставою для повернення його позову ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 року.

На думку колегії суддів, посилання позивача на юридичну необізнаність, що стало підставою для повернення його позову, в даному випадку є необґрунтованим, та не є поважною причиною для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме ксерокопії паспорту ОСОБА_1.(а.с.50,51), що останній 17 жовтня 2011 року був знятий з попереднього місця реєстрації, а саме з квартири АДРЕСА_1, та 05 грудня 2014 року місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано у с. Розівка Саратського району.

Таким чином, зазначені обставини свідчать про те, що позивачу ще з жовтня 2011 року достовірно було відомо про дії Міграційної служби, які він оскаржив до суду лише у червні 2016 року.

В силу вимог частини 2 статті 99 КАС України перебіг встановленого строку звернення до суду починається з момент коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а не з моменту, коли особа знайде підстави для обґрунтування своїх позовних вимог.

Положення частини третьої статті 99 КАС України про те, що строк звернення до суду обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, у даному випадку необхідно тлумачити таким чином, що моментом порушення є момент прийняття рішення, яке породжує або може породити в майбутньому негативні правові наслідки для особи у вигляді виникнення, зміни чи припинення певних правовідносин за її участю. У разі необізнаності про існування такого рішення початку перебігу строку звернення до суду починається з моменту настання негативних наслідків для позивача, тобто моменту коли особа повинна дізнатися по порушення своїх прав. В даному випадку - 17 жовтня 2011 року, а саме, дати зняття з місця реєстрації.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 пропустив строк звернення до адміністративного суду і матеріали справи не містять підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, тому адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає необхідним постанову суду першої інстанції скасувати і адміністративний позовом ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року - скасувати, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання протиправними дії щодо зняття з реєстраційного обліку та зобов'язання поновити реєстрацію - залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 7 березня 2017 року.

Головуючий: М.М.Милосердний

Судді: А.І.Бітов

І.Г.Ступакова