Справа № 805/441/17-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 р. Справа №805/441/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 11:55

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голошивця І.О., при секретарі Шташаліс О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Авдіївський завод металевих конструкцій» до Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправними дії, визнання протиправною та скасування вимоги, -

за участю:

представник позивача не зявився,

представник відповідача не зявився.

Публічне акціонерне товариство «Авдіївський завод металевих конструкцій» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, в якому просило суд:

- визнати протиправними дії Красноармійської ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області, які полягають у недотриманні вимог ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», що позбавило ПАТ «АЗМК» права оскаржити чи надати письмові та документальні пояснення чи заперечення по вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 08 листопада 2016 року № Ю-2212-17У по стягненню 148 167,00 грн.

- визнати нечинною та протиправною та скасувати податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08 листопада 2016 року № Ю-2212-17У по стягненню з ПАТ «АЗМК» недоїмки в сумі 148 167,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що вимога відповідача про сплату боргу від 08 листопада 2016 року № Ю-2212-17 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки не відповідає вимогам пунктів 9-3 та 9-4 розділу VIII Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», відповідно до яких платники єдиного внеску звільняються від виконання своїх обовязків, визначених статтею 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. Також, позивач зазначив, що неодноразово звертався до відповідача з заявою про звільнення його від виконання своїх обовязків щодо сплати єдиного внеску.

В звязку з чим, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через відділ документообігу та архівної роботи суду надав клопотання про розгляд справи без участі представника підприємства.

Відповідач через відділ документообігу та архівної роботи суду надав заперечення на позовну заяву, в обґрунтування якого посилається на те, що згідно даних АІС «Податковий блок» 08 листопада 2016 року сформовано податкову вимогу № Ю-2212-17 по ПАТ «Авдіївський завод металевих конструкцій», де загальна сума боргу платника єдиного внеску станом на 31 жовтня 2016 року становить 638 423,61 грн. Відповідач зазначає, що зазначена вимога була направлена на адресу позивача рекомендованим листом із повідомленням про вручення та отримана ПАТ «АЗМК» 19 листопада 2016 року. Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що станом на дату надсилання вимоги до органу державної виконавчої служби, підприємство сплатило частину боргу з єдиного внеску 490 256,61 грн., відповідно на 06 грудня 2016 року залишок несплаченого боргу з єдиного внеску складає 148 167,00 грн. Відповідач посилається на те, що до Авдіївського міськвідділу ДВС ГТУЮ 06 грудня 2016 року сформовано вимогу № Ю-2212-17-У від 08 листопада 2016 року з урахуванням сплачених сум ПАТ «АЗМК» на суму боргу 148 167,00 грн. Також, відповідач зазначив, що 16 грудня 2016 року позивачем погашена заборгованість.

На підставі вищевикладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. В запереченнях до позовної заяви зазначав про неможливість прибуття у судове засідання та просив суд розглядати справу без участі представника податкової інспекції.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України), неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи. Проте, за клопотанням сторони та з урахуванням обставин у справі суд може відкласти її розгляд.

З огляду на наведене, а також з метою дотримання вимог ч. 1 ст. 122 КАС України, суд не вбачає перешкод для розгляду справи по суті у даному судовому засіданні без участі представника відповідача.

Перевіривши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Публічне акціонерне товариство «Авдіївський завод металевих конструкцій» зареєстрована у якості юридичної особи 22 червня 1994 року за № 1 000277, включено до ЄДРПОУ за № 00130636, юридична адреса: 86060, Донецька область, м. Авдіївка, вул. Маяковського, буд. 94, та перебуває на обліку у Краматорській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (а.с 29-35).

Позивач у позовній заяві просив суд поновити строк на оскарження податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08 листопада 2016 року № Ю-2212-17У по стягненню з Публічного акціонерного товариства «Авдіївський завод металевих конструкцій» 148 167,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України) визначено ,що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами частини 5 статті 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

З матеріалів справи вбачається, що 09 грудня 2016 року державним виконавцем Авдіївського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53087212.

Виконавче провадження відкрито на підставі вимоги про сплату боргу № Ю-2212-17 від 08 листопада 2016 року, виданої Красноармійською обєднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Донецькій області.

Зазначена постанова 12 грудня 2016 року разом з супровідним листом № 4764/04-32/3 була направлена на адресу позивача, та отримана ПАТ «АЗМК» 19 грудня 2016 року, про що свідчить штам вхідної та вихідної кореспонденції (а.с. 12).

Позивач у позовній заяви зазначає, що про існування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-2212-17 від 08 листопада 2016 року дізнався лише після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 53087212 від 09 грудня 2016 року.

Як вбачається з заперечень відповідача на позовну заяву, Красноармійська ОДПІ зазначає, що вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-2212-17 від 08 листопада 2016 року направляла на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення та зазначена вимога отримана представником підприємства Осадчою 19 листопада 2016 року.

До суду відповідачем надано роздруківку з сайту Укрпошти «Відстеження пересилання поштових відправлень», відповідно до якої вбачається, що 19 листопада 2016 року поштове відправлення вручено адресату особисто (а.с. 49).

Однак з даної роздруківки не можливо встановити, що саме направлялось, ким та кому направлялось поштове відправлення, а також хто саме отримав відповідне поштове відправлення. Тому вважати відповідний доказ належним у суду відсутні підстави.

В звязку з чим, суд зазначає, що, оскільки позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів, лише 19 грудня 2016 року, після отримання постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 53087212, а позовна заява була направлена на адресу суду 06 січня 2017 року, що підтверджується штампом пошти на конверті, суд вважає що позивачем не пропущений місячний строк звернення до суду та відповідно оскарження вимоги відповідача про сплату боргу (недоїмки) № Ю-2212-17У від 08 листопада 2016 року.

Щодо визнання нечинною, протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-2212-17У від 08 листопада 2016 року, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем до контролюючого органу був поданий звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за вересень 2016 року. Відповідно до якого позивачем самостійно визначені зобовязання зі сплати страхових внесків за вересень у розмірі 243 462,21 (а.с. 135).

На час розгляду справи зазначена сума самостійно нарахованих грошових зобовязань зі сплати єдиного внеску за вересень 2016 року, як зазначає позивач, не сплачена.

У звязку з несплатою єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за вересень 2016 року, Красноармійською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області 08 листопада 2016 року, позивачу виставлено вимогу № Ю-2212-17 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 148 167,00 грн., відповідно до якої контролюючий орган вимагає від платника податків сплатити суму недоїмки у визначеному розмірі (а.с. 11).

Суд зазначає, що позивач не згоден з вимогою відповідача про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 148 167,00 грн., оскільки відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» позивач звільнений від виконання обовязків, щодо сплати єдиного внеску, отже, саме ця обставина стала підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у повному обсязі не сплачено єдиний внесок за вересень 2016 року, зазначені обставини склалися внаслідок проведення на території Донецької області антитерористичної операції.

До матеріалів справи долучений сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України № 601 від 23 вересня 2014 року (вих. № 3287/05-4) про настання обставини непереборної сили, виданий позивачу, та яким засвідчено настання обставин непереборної сили з 20 червня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обовязкових платежів, на момент видачі сертифікату обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо (а.с. 27).

Також позивачем до суду наданий сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України № 602 від 23 вересня 2014 року (вих. № 3285/05-4) про настання обставини непереборної сили, виданий позивачу, та яким засвідчено настання обставин непереборної сили з 20 червня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання податкової декларації, на момент видачі сертифікату обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо (а.с. 28).

Крім того вбачається, що ПАТ «АЗМК» звертався до начальника Ясинуватської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Донецькій області ОСОБА_1А з листом від 27 квітня 2015 року за вих. № 957, відповідно до якого просив відновити співпрацю підприємства з Державною фіскальною службою, продовжити строки подання податкової звітності та сплати обовязкових платежів і не застосовувати проти підприємства фінансові санкції за несвоєчасне подання податкової звітності та порушення строків сплати податкових зобовязань, які передбачені податковим кодексом України, у звязку дії на підприємстві обставин непереборної сили (а.с. 22).

22 листопада 2016 року Публічне акціонерне товариство «Авдіївський завод металевих конструкцій» звернувся з заявою за вих. № 90 до начальника Красноармійської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області, з проханням на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану звільнити ПАТ «Авдіївський завод металевих конструкцій» від виконання своїх обовязків, визначених частиною 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» - своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (а.с. 23-25).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з проведенням адміністративної реформи» від 04 липня 2013 року № 406-VII до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Податкового кодексу України внесено зміни, відповідно до яких право адміністрування єдиного внеску, яке раніше було у органів Пенсійного фонду України передано органам доходів і зборів.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 8 липня 2010 року (далі за текстом Закон № 2464) визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно приписів пункту 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464 недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 10 зазначеної норми Закону визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону, платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Тобто, позивач в розумінні зазначених норм Закону є страхувальником та на нього покладений обов'язок нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Пунктами 1, 4 частини 2 статті 6 Закону № 2464 встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Статтею 9 Закону № 2464 визначені порядок обчислення і сплати єдиного внеску, зокрема, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Частиною 8 статті 9 Закону № 2464 передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно з п. 12 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Спірним питанням даної справи є не виникнення податкового боргу, а прийняття та виставлення контролюючим органом позивачу, який здійснює діяльність в зоні проведення антитерористичної операції, податкової вимоги.

Спеціальним законодавством стосовно справляння податків, зборів та єдиного внеску на час проведення АТО встановлено, що позивач, який зареєстрований в зоні проведення АТО, звільнений від сплати поточних зобовязань зі сплати єдиного внеску виходячи з наступного.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ (далі по тексту Закон № 1669).

Законом України № 1669-VІІ внесено зміни до Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», зокрема, розділ VIII Прикінцеві та перехідні положення доповнено пунктами 9-3 та 9-4 такого змісту:

Тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України"Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону.

Податкова інформація про суми недоїмки платників єдиного внеску, визначених абзацом першим цього пункту, зберігається та опрацьовується в інформаційних базах контролюючих органів в окремому (позабалансовому) порядку.

Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Таким чином, пункт 9-4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 є умовною нормою, оскільки звільняє платників єдиного внеску від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану, крім іншого, за умови надання заяви платником єдиного внеску про звільнення від сплати єдиного внеску до контролюючого органу.

Суд зазначає, що згідно статті 28 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VII, підпункт 8 пункту 4 ст. 11 виключено з норм Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII.

Однак статті 9-3 та 9-4 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI на час розгляду справи є чинними і підстав не застосовувати до спірних правовідносин вищезазначених норм у суду не має.

З матеріалів справи встановлено, що сертифікатами (висновками) Торгово-промислової палати України від 23 вересня 2014 року № 601 (вих. № 3287/05-4) та № 602 (вих. № 3785/05-4) про обставини непереборної сили, позивачеві підтверджено настання та дію обставин непереборної сили на території Донецької області з 20 червня 2014 року, дату закінчення обставин непереборної сили встановити не можливо (а.с. 27, 28).

Суд також зазначає, що заява платника єдиного внеску щодо звільнення від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції, тому строки звернення із відповідною заявою позивачем не пропущено.

Суд зазначає, що позивач звертався до Ясинуватської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області та Красноармійської ОДПІ ГУ ДФС У Донецькій області з заявами від 27 квітня 2015 року за вих. № 957 та від 22 листопада 2016 року за вих. № 90, з проханням звільнити ПАТ «АЗМК» від сплати обовязкових податків та зборів на час проведення антитерористичної операції (а.с.22, 23-25)

Спірним питанням, що є предметом розгляду в даній справі, є несплата позивачем самостійно визначених грошових зобовязань зі сплати єдиного внеску за вересень 2016 року.

Також, суд зазначає, що абзацом 2 статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням від 02 грудня 2015 року № 1275-р Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Підпунктами 2 пункту 1 додатку до вказаного розпорядження м. Авдіївка: віднесено до переліку населених пунктів, на території яких проводилася антитерористична операція.

Крім того, відповідно до додатку 2 Розпорядження Кабінет Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Авдіївка входить до переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Публічне акціонерне товариство «Авдіївський завод металевих конструкцій» зареєстровано за адресою: 86060, Донецька область, м. Авдіївка, вул. Маяковського, буд. 94, відповідно до пп. 2 п. 1 Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р та Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р м. Авдіївка входить до зазначених переліків.

З викладених підстав, внесені Законом України № 1669 зміни до Закону № 2464 звільняють від сплати єдиного внеску субєктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, оскільки на час розгляду даної справи Президентом України не приймався указ про завершення проведення антитерористичної операції, тобто період проведення АТО триває. Крім того, відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Статтею 10 цього Закону встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Тобто, наявність сертифікату (висновку) Торгово-промислової палати України, незалежно від напрямку його видачі є доказом настання саме обставин непереборної сили (форс-мажору) та є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань щодо сплати штрафних санкцій та пені за несплату позивачем єдиного соціального внеску.

В матеріалах справи наявні відповідні Сертифікати (висновоки) Торгово-промислової палати України від 23 вересня 2014 року № 601 (вих. № 3287/05-4) та № 602 (вих. № 3285/05-4) (а.с. 27, 28). Тобто на думку суду, наявність форс-мажорних обставин позивачем підтверджено.

Суд зазначає, що позивач діяв в межах Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», яким відповідно до пунктів 9-3 та 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 позивач звільняється від виконання своїх обовязків визначених статтею 6 на період проведення антитерористичної операції.

Згідно ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності винесення оскаржуваної вимоги.

Суд зазначає, що матеріалами справи не підтверджується правомірність винесення Красноармійською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області вимоги № Ю-2212-17У від 08 листопада 2016 року про сплату боргу (недоїмки) Публічним акціонерним товариством «Авдіївський завод металевих конструкцій» в сумі 148 167,00 грн.

За таких обставин, суд приходить висновку, що вимога Красноармійської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08 листопада 2016 року № Ю-2212-17У у розмірі 148 167,00 грн., є протиправною та такою, що не відповідає критеріям правомірності, які ставляться до рішень суб'єктів владних повноважень відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, які полягають у недотриманні вимог ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», що позбавило ПАТ «АЗМК» права оскаржити чи надати письмові та документальні пояснення чи заперечення по вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 08 листопада 2016 року № Ю-2212-17У по стягненню 148 167,00 грн., суд зазначає наступне.

Судом з заперечень відповідача вбачається, що Красноармійською ОДПІ на адресу позивача направлялась оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ю-2212-17У від 08 листопада 2016 року, яка була отримана 19 листопада 2016 року представником підприємства 19 листопада 2016 року з розпискою про вручення Осадчою. Однак зазначеного повідомлення про вручення до суду не надав, а надав роздруківку з сайту Укрпошти «Відстеження пересилання поштових відправлень», відповідно до якої вбачається, що 19 листопада 2016 року поштове відправлення вручено адресату особисто.

Згідно абз. 1 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 передбачено, що у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Суд зазначає, що позивачем не надано до суду доказів, які б свідчили про те, що відповідач не направляв на адресу ПАТ «АЗМК» вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-2212-17У від 08 листопада 2016 року.

Відповідно суд завертає увагу, що положеннями ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 передбачено оскарження вимоги про сплату єдиного внеску не тільки в адміністративному, а ще й в судовому порядку.

На думку суду позивач скористався своїм правом на оскарження вимоги про сплату боргу, оскарживши її у судовому порядку.

В звязку з чим, суд приходить висноку про відмову у задоволенні вимог позивача про визнання протиправними дій Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, які полягають у недотриманні вимог ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», що позбавило ПАТ «АЗМК» права оскаржити чи надати письмові та документальні пояснення чи заперечення по вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 08 листопада 2016 року № Ю-2212-17У по стягненню 148 167,00 грн.

За приписами ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивач за звернення до суду з даним адміністративним позовом сплатив судовий збір у сумі 2 222,52 грн., що підтверджується відповідною квитанцією № 10768 від 04 січня 2017 року, наявною в матеріалах справи (а.с. 3), тому на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 2 222,52 грн.

Повний текст постанови складений 06 березня 2016 року.

Керуючись ст. ст. 2, 7-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 122-124, 126-128, 130, 133-135, 138-140, 143, 150 154, 158-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Авдіївський завод металевих конструкцій» до Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправними дії, визнання протиправною та скасування вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 08 листопада 2016 року № Ю-2212-17У по стягненню з Публічного акціонерного товариства «Авдіївський завод металевих конструкцій» недоїмки в сумі 148 167,00 грн.

Стягнути з Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (, юридична адреса: 85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Європейьке, буд. 1) на користь Публічного акціонерного товариства «Авдіївський завод металевих конструкцій» (, юридична адреса: 86060, Донецька область, м. Авдіївка, вул. Маяковського, буд. 94) судовий збір у розмірі 2 222 (дві тисячі двісті двадцять дві) гривні 52 копійки.

В решті позовних вимог відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені у судовому засіданні 01 березня 2017 року за участю представника позивача.

Повний текст постанови складається у відповідності до ст. 160 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Голошивець І.О.