Справа № 475/165/17
Суддя: Якименко Л. М.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/165/17
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

09.03.2017смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Якименко Л.М., при секретарі Куш О.П., за участі представника позивача за довіреністю ОСОБА_1, представника відповідача за довіреністю ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в смт.Доманівка адміністративну справу за позовом представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Доманівському районі Миколаївської області про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

14 лютого 2017 р. представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 звернулася в Доманівський районний суд Миколаївської області з позовом до управління Пенсійного фонду України в Доманівському районі Миколаївської області про визнання протиправними дій щодо відмови у поновленні, призначеної з 18.04.1998 р. довічно, пенсії за віком громадянці України ОСОБА_3, зобов'язання поновити з 07.10.2009р. призначену їй пенсію за віком та провести її виплату. Так, у своєму позові позивач просить суд визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Доманівському районі Миколаївської області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_3; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Доманівському районі Миколаївської області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_3, починаючи з 07 жовтня 2009 р. Позивачка посилається на те, що до 2002 р. вона проживала в Доманівському районі Миколаївської області, з 18.04.1998 р. отримувала пенсію за віком, надалі виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, їй була виплачена пенсія за шість місяців та у зв'язку з віїздом виплату пенсії було припинено. Представник позивача 07 листопада 2016р. звернулася із заявою до відповідача про відновлення виплати пенсії за віком, проте, рішенням керівника відповідача від 15 листопада 2016 р. відмовлено у задоволені заяви, та зазначено, що заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником, яким не є представник за довіреністю, також не подано паспорт, та документ, що засвідчує місце проживання пенсіонера в Українї. Представник позивачки вважає протиправним вказане рішення щодо відмови у поновленні виплати пенсії громадянці України ОСОБА_3

У судове засідання представник позивача ОСОБА_1 з'явилася, повністю підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просила адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача управління Пенсійного фонду України в Доманівському районі Миколаївської області ОСОБА_2 у судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечував, посилаючись на підстави, викладені в оскаржуваному рішенні керівника відповідача, просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази долучені до позову представником позивача, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, позивач ОСОБА_3 до 2002 р. проживала в Доманівському районі Миколаївської області та отримувала пенсію за віком, згодом виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, у зв'язку з чим виплату пенсії було припинено.

07 листопада 2016 р. представник позивача за довіреністю звернулася із заявою до відповідача про поновлення виплати пенсії за віком громадянці України ОСОБА_3

Рішенням від 15 листопада 2016 р. керівника управління Пенсійного фонду України в Доманівському районі Миколаївської області відмовило ОСОБА_3 у поновленні пенсії за віком, у зв'язку з тим, що заява про поновлення виплати пенсії подається законним представником пенсіонера, якою не є представник за довіреністю ОСОБА_1, або пенсіонером особисто, який пред'являє паспорт та підтвердження місця свого проживання в межах України.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до положень ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Згідно ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової, або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 вказаного Закону виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Згідно зі ст.51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується у тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року, пункт 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

А тому, з 07.10.2009 р. порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень п.2 ч.1 ст.49, другого речення ст.51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Після прийняття даного рішення Конституційного Суду України і на теперішній час інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, не прийнято.

Окрім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 р., право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі також і в рішенні у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 р. №3477-1У "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Згідно ч.2 ст.2 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

До того ж, ч.2 ст.49 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч.3 ст.35 та ст.46 вказаного Закону, відповідно до ч.1 ст.46 якого, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Також суд приходить до висновку, що через те, що позивачка не може з'явитися до органу, що здійснює поновлення раніше призначеної довічно пенсії, не може бути підставою для обмеження її конституційного права, як громадянки України, на пенсійне забезпечення. Отже, позивачка, проживаючи в державі Ізраїль, як громадянка України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, тому Конституція України і пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Відповідно до ч.3 ст 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Отже, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" про поновлення виплати раніше призначеної пенсії подається заява. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення/перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший. Таким чином, право позивачки на отримання пенсії за віком є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що рішення начальника управління Пенсійного фонду України в Доманівському районі Миколаївської області від 15 листопада 2016р. про відмову поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_3 є протиправним, тому вважає необхідним зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Доманівському районі Миколаївської області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_3, починаючи з 07 жовтня 2009 року.

Керуючись статтями 19, 24, 46 Конституції України, ст. ст. 49, 51 ЗУ "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 12, 19, 159-163 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Доманівському районі Миколаївської області про визнання протиправними дій та зобов'язання поновити виплату пенсії за віком, задовольнити.

Визнати протиправною відмову начальника управління Пенсійного фонду України в Доманівському районі Миколаївської області від 15 листопада 2016 року у поновленні виплати, призначеної з 18.04.1998 року довічно, пенсії за віком громадянці України ОСОБА_3.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Доманівському районі Миколаївської області поновити виплату, призначеної з 18.04.1998 року довічно, пенсії за віком громадянці України ОСОБА_3, починаючи з 07 жовтня 2009 року.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Доманівський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її проголошення, відповідно до вимог ст.186 КАС України.

Суддя : Л. М. Якименко