Справа № 817/35/17
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2017-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 березня 2017 р. Р і в н е №817/35/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О. за участю секретаря судового засідання Янчар О.П. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Русін О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні до початку розгляду справи по суті заяву представника позивача в порядку ст. 51 КАС України у адміністративній справі за позовом

ОСОБА_3
доВолодимирецької районної державної адміністрації
про визнання протиправним і скасування розпорядження,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Володимирецької районної державної адміністрації про визнання протиправним і скасування розпорядження від 23.12.2016 №122-к "Про дисциплінарну відповідальність начальника фінансового управління райдержадміністрації ОСОБА_3.".

10.03.2017 року, до початку судового розгляду справи по суті від представника позивача надійшла заява в порядку ст. 51 КАС України. У поданій заяві представник позивача змінює предмет позову та просить додатково стягнути з Володимирецької районної державної адміністрації на користь позивача моральну шкоду 10000 грн. Заява містить нові обґрунтування (доповнення до обґрунтувань) старої та нової вимог.

Вирішуючи питання про прийняття заяви суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 137 КАС України позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. Заява про зміну позовних вимог повинна відповідати вимогам, які встановлені цим Кодексом для позовних заяв. У разі невідповідності такої заяви вимогам статті 106 цього Кодексу суд своєю ухвалою повертає її позивачу.

При цьому, суд враховує, що підстава позову - обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача. Зміна підстави адміністративного позову можлива у такі способи:

1) заміна одних фактичних чи правових підстав позову іншими;

2) доповнення фактичних чи правових підстав новими;

3) вилучення деяких із зазначених фактичних чи правових підстав.

Предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача. Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не дають йому можливості задовольнити свої інтереси.

Зміна предмету адміністративного позову можлива у такі способи:

1) заміна одних позовних вимог іншими;

2) доповнення позовних вимог новими;

3) вилучення деяких із позовних вимог;

4) пред'явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

Згідно приписів ч. 1 ст. 51 Кодексу адміністративного судочинства, позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

З аналізу змісту позовної заяви та заяви в порядку ст. 51 КАС України судом встановлено, що позивач змінює підставу та предмет адміністративного позову. В судовому засіданні представник позивача підтвердила, що заявою доповнює підстави адміністративного позову, окрім того, з трудового спору випливає нова вимога про стягнення моральної шкоди.

Виходячи з наведених положень процесуального закону, суд зазначає, що одночасна зміна підстав і предмету позову не допускається.

При вирішенні питання про повернення заяви суд також враховує, що вимога про стягнення моральної шкоди судовим збором не оплачена, а тому заява вимогам статті 106 КАС України не відповідає. Стосовно доводів представника позивача, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання такої вимоги, оскільки спір випливає з трудових правовідносин, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір є складовою судових витрат.

За загальними правилами судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

При цьому судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.

Обов'язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов'язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідні зміни в сфері регулювання оплати судового збору відбулися внаслідок прийняття Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» (далі - Закон № 484-VІІІ). Цим Законом суттєво змінено ставки судового збору (стаття 4 Закону України «Про судовий збір»), а також одночасно значно скорочено перелік суб'єктів, які звільняються від оплати судового збору (стаття 5 Закону України «Про судовий збір»). Закон № 484-VІІІ набрав чинності з 1 вересня 2015 року.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній до 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

З 1 вересня 2015 року ця категорія пільговиків звужена. Так, за пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка діє з 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, починаючи з 1 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Вказана правова позиція висвітлена Верховним Судом України у постанові від 30.11.2016 року.

У справі, що розглядається предметом спору є перевірка правомірності накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани. З огляду на викладене, позовна вимога про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн. має бути оплачена судовим збором у розмірі, встановленому для вимог майнового характеру.

За таких обставин заяву про зміну (доповнення) позовних вимог від 20.02.2017 року слід повернути позивачу.

Керуючись статтями 106, 137, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву від 20.02.2017 в порядку ст. 51 КАС України позову повернути позивачу ОСОБА_3.

Ухвала суду, прийнята за результатами розгляду питання про прийняття заяви про зміну позовних вимог, окремо не оскаржується.

Суддя Гломб Ю.О.