Справа № 229/3340/16-а
Суддя: Чебанов Олександр Олегович
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Рагозіна С. О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року справа № 229/3340/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Чебанова О.О., суддів Сіваченка І.В., Шишова О.О., при секретарі судового засідання Куленко О.Д., за участю представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Дружківського міського суду Донецької області від 23 грудня 2016 року у справі № 229/3340/16-а (головуючий І інстанції Рагозіна С.О.) за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Дружківці Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Дружківці Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона звернулася до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Листом № 22/ц-01-01-01 від 30 травня 2016 року позивачу відмовлено у нарахуванні та виплаті грошової допомоги у зв'язку з тим, що стаж роботи з 01 січня 1992 року по 17 вересня 1999 року, з 01 вересня 2000 року по 28 листопада 2014 року не включено до стажу, який надає право на призначення за вислугу років, так як музична школа не належить до загальноосвітніх навчальних закладів і посади вчителів, які працюють у позашкільних навчальних закладах та у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 не передбачено. Вважає, дану відмову безпідставною. Так, з 01 вересня 1977 року ( наказ № 96 від 31 серпня 1977 року) по 03 квітня 1978 року (наказ № 40 від 01 квітня 1978 року) та з 01 вересня 1978 року (наказ № 86 від 31 серпня 1978 року) по 30 вересня 1987 року (наказ № 75 від 30 вересня 1987 року) позивач працювала на посаді викладача по класу фортепіано в Єнакіївській вечірній школі загального музичного виховання. З 01 жовтня 1987 року (наказ № 92 від 03 жовтня 1987 року) по переводу прийнята до Дитячої музичної школи № 1 ім. П.І. Чайковського викладачем по класу фортепіано, де працювала по 17 вересня 1999 року (наказ № 93 від 17 вересня 1999 року) та з 01 вересня 2000 року по 28 листопада 2014 року позивач працювала на посаді викладача фортепіано в Дитячій музичній школі №1 ім. П.І. Чайковського. З 01 жовтня 2003 року Дитяча музична школа реорганізована в Школу мистецтв ім. П.І. Чайковського (наказ № 1 від 01 жовтня 2013 року). З 02 лютого 2004 року (наказ № 9 від 02 лютого 2004 року) позивач призначена в.о. заступника по учбовій частині Школи мистецтв ім. П.І. Чайковського, з 01 квітня 2004 року (наказ № 18 від 01 квітня 2014 року) переведена на 0,5 ставки в.о. учбовою частиною, 30 червня 2004 року (наказ № 33 від 30 червня 2004 року) переведена на 0,5 ставки в.о. учбовою частиною, 30 червня 2004 року (наказ № 33 від 30 червня 2004 року) переведена там же на повну ставку і звільнена з посади в.о. завідуючою учбовою частиною 28 листопада 2014 року (наказ № 24/1 від 28 листопада 2014 року), з посади викладача по класу фортепіано з 28 листопада 2014 року ( наказ № 50 від 28 листопада 2014 року). З 02 лютого 2004 року позивач працювала у Школі мистецтв м. Дружківка не лише на посаді викладача, а й на посаді заступника директора з учбової частини, відповідно до Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівникам освіти. Вважає, що на день досягнення пенсійного віку вона працювала у закладі державної форми власності на посаді, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років. Її загальний педагогічний стаж роботи склав більше 30 років, при цьому вона не отримувала будь-якої пенсії, а отже має право на отримання грошової допомоги, відповідно до п.7-1 розділу Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Просила: визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Дружківці Донецької області щодо відмови включення до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років періоду з 01 січня 1992 року по 17 вересня 1999 року; з 01 вересня 2000 року по 28 листопада 2014 року та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних розмірів пенсії при виході на пенсію за віком одночасно з першою пенсією; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Дружківці Донецької області зарахувати їй період роботи з 01 січня 1992 року по 17 вересня 1999 року; з 01 вересня 2000 року по 28 листопада 2014 року до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугою років; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Дружківці Донецької області нарахувати та виплатити одноразову місячну грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій без оподаткування, станом на день її призначення. (а.с. 2-5).

Постановою Дружківського міського суду Донецької області від 23 грудня 2016 року у задоволенні позову було відмовлено (а.с. 77-80).

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, просила скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що вказана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Окрім того, вважає, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи (а.с. 86-89).

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила залишити скаргу без задоволення, постанову суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

ОСОБА_3 звернулася до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Листом № 22/ц-01-01-01 від 30 травня 2016 року позивачу відмовлено у нарахуванні та виплаті грошової допомоги у зв'язку з тим, що стаж роботи з 01 січня 1992 року по 17 вересня 1999 року, з 01 вересня 2000 року по 28 листопада 2014 року не включено до стажу, який надає право на призначення за вислугу років, так як музична школа не належить до загальноосвітніх навчальних закладів і посади вчителів, які працюють у позашкільних навчальних закладах та у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 не передбачено.

Згідно п. е ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Перелік посад педагогічних працівників системи позашкільної освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 14 червня 2000 року «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково - педагогічних робітників» до посад педагогічних робітників віднесена, зокрема посада викладача всіх спеціальностей.

На підставі п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 433 від 06 травня 2001 року початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні театральні, хорові, мистецтв та інші), відносяться до позашкільних навчальних закладів.

В той же час, на підставі Переліку закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, із змінами, робота на посадах викладачів в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх шкіл; на посадах директорів, їх заступників з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи завідуючих відділами (лабораторіями, кабінетами), художніх керівників, керівників гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи в позашкільних навчальних закладах враховується до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років.

Відповідно до положення пункту е ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є 2 невідємні критерії для призначення пенсії за вислугу років, а саме: 1) наявність спеціального стажу роботи від 25 до 30 років; 2) посада, що дає право на призначення пенсії повинна бути зазначена у переліку, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів відзначає, що посада викладача позашкільного навчального закладу, на якій працювала позивач вищезазначеним переліком не передбачена.

Крім того, наявність доручення № 397/21 без відповідних змін до Переліку не є достатньою законодавчою підставою для зарахування до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи позивача на посаді викладача в позашкільних закладах освіти.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 року по справі № 419/794/15-а.

Згідно частини 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За тих обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Дружківського міського суду Донецької області від 23 грудня 2016 року у справі № 229/3340/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Дружківського міського суду Донецької області від 23 грудня 2016 року у справі № 229/3340/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після складення у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 07.03.2017.

Головуючий суддя О.О. Чебанов

Судді І.В. Сіваченко

ОСОБА_4