Справа № 585/166/17
Суддя: Машина І. М.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 585/166/17
Номер провадження 2-а/585/19/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі :

головуючого судді - Машини І.М.,

при секретарі - Петренко Л.П.,

розглянувши в залі суду в місті Ромни матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання протиправним рішення щодо відмови в зарахуванні державної служби до пенсії за вислугу років

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Вимоги мотивувала тим, що у листопаді 2016 р. вона звернулася до відповідача з питанням про призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», надавши належний пакет документів. Проте відповідач відмовив у призначенні пенсії, мотивуючи тим, що станом на 21 листопада 2016 р. стаж її роботи за вислугу років був недостатнім для призначення пенсії. Вважає таку відмову неправомірною, оскільки з 1990 р. по 1992 р. навчалася в технікумі, який віднесено до категорії вищого навчального закладу, де отримала кваліфікацію юриста; при цьому з 1 квітня 1992р. по 16 вересня 1998 р. працювала на посаді секретаря судового засідання, і 12 травня 1994 р. їй було присвоєно 15-й ранг державного службовця. Крім того, з вересня 1993 р. по лютий 2000 р. вона навчалася заочно в НЮА ім. Ярослава Мудрого, де додатково отримала вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та кваліфікацію юриста. Вважає, що до призначення на оперативну посаду в органах прокуратури - 17 вересня 1998 р., вона мала вищу юридичну освіту та стаж роботи державного службовця 4 роки 4 місяці та 4 дні. З огляду на зазначене просила скасувати рішення відповідача, визнати його дії протиправними в частині відмови в зарахуванні до вислуги років часу роботи на посаді державного службовця та зобов'язати зарахувати період роботи державним службовцем з 15 травня 1994 р. по 16 вересня 1998 р.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримала, суду пояснила обставини, викладені в позові.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання явку представника не забезпечив, в письмових запереченнях зазначав, що станом на 21.11.2016 р. стаж роботи позивача, що враховується до вислуги років складає 18 років 2 місяці 3 дні, і цього стажу недостатньо для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», і навіть при зарахуванні оспорюваного періоду загальний період роботи позивача за вислугою років буде складати лише 22 роки 6 місяців 7 днів, чого також недостатньо для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», просив відмовити в задоволенні позову, при цьому посилався і на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2016 р. по справі № 591/2314/16-а.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що позивач з 1990 р. по 1992 р. навчалася в Київському технікумі готельного господарства по спеціальності «Правознавство», рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 26 червня 1992 р. їй присвоєно кваліфікацію юрист. Вказана обставина підтверджується копією диплома НОМЕР_1, виданого 27 червня 1992 р., та копією свідоцтва про шлюб позивача (а.с. 8, 9).

Відповідно до копії трудової книжки позивача 1 квітня 1992 р. вона була прийнята на посаду секретаря судового засідання Ковпаківського районного суду м. Суми, а 12 травня 1994 р. їй присвоєно 15 ранг державного службовця (а.с. 12-14).

Відповідно до архівної довідки Національного юридичного університету ім. Ярослава Мудрого від 13 липня 2015 р. № П-282/195 позивач 25 серпня 1993 р. була зарахована на заочний факультет вказаного навчального закладу з 1 вересня 1993 р., а наказом від 7 лютого 2000 р. її було відраховано у зв'язку з закінченням навчання, отриманням повної вищої освіти за спеціальністю «правознавство та здобуттям кваліфікації юриста», а також видано диплом спеціаліста (а.с.16).

З довідки Прокуратури Сумської області від 18 листопада 2016 р. вбачається, що позивач з 17 вересня 1998 р. працює в органах прокуратури (а.с. 15).

Рішенням № 11541 від 14 грудня 2016 р. відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», зазначивши, що до стажу за вислугою років не зараховано період роботи з 12 травня 1994 р. по 16 вересня 1998 р. на посаді державного службовця, оскільки на час роботи за вищезазначений період заявницею не було здобуто вищої юридичної освіти (а.с. 11).

Судом встановлено, що позивач оскаржує дії відповідача лише в частині не зарахування державної служби до стажу, який надає право на призначення пенсії за вислугу років, вимоги про призначення пенсії за вислугу років в органах прокуратури позивач не ставить, оскільки таке право в неї виникне лише з 12 травня 2017 р. Вказану обставину позивач визнала і пояснила в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про освіту» від 23 травня 1991 р. (з наступними змінами) вищими навчальними закладами є: технікум, коледж, інститут, академія, університет та ін.

Закон України «Про прокуратуру», зокрема ст. 50-1, не містить вимог щодо освітньо-кваліфікаційного рівня освіти державного службовця, що дає право на зарахування часу цієї роботи до стажу роботи та призначення пенсії за вислугою років згідно цього Закону.

Таким чином, на період роботи на посаді секретаря судового засідання Ковпаківського районного суду м. Суми, і відповідно на час початку роботи в органах прокуратури, позивач мав вищу юридичну освіту. Враховуючи що 15-й ранг державного службовця позивачу було присвоєно 12 травня 1994 р., тому період роботи позивача з цього часу і до 16 вересня 1998 р. на посаді секретаря судового засідання необхідно зарахувати до вислуги років прокурора.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірність винесеного ним рішення № 11541 від14.12.2016.

З огляду на зазначене позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, Законом України «Про освіту», Законом України «Про прокуратуру», суд

постановив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області №11541 від 14.12.2016 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про прокуратуру», - скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. витрат по оплаті судового збору.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сиди після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанову суду виготовлено 9 березня 2017 р.

Суддя - підпис-

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ І. М. Машина