Справа № 442/3393/16-а
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року Справа № 876/1537/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року по справі № 442/3393/16-а за позовом Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради до Головного управління Держпраці у Львівській області про скасування постанови,-

В C Т А Н О В И В:

Відділ освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області про скасування постанови №49-0025 від 15.04.2016 року про накладення штрафу в розмірі 4134 грн.

На підтвердження позовних вимог покликається на те, що Відділ освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради не є комерційною організацією та позбавлений інших джерел фінансування окрім субвенцій з бюджету, тому не повинен нести відповідальність за наслідки , які настали не з його вини. Вказує, що у зв'язку з недостатнім фінансуванням витрат на оплату праці працівників освітньої галузі міста Дрогобича, позивач неодноразово звертався із листами до відповідних органів про виділення додаткових коштів для своєчасної виплати заробітної плати, грошових винагород, індексації тощо. Тому, позивач вважає, що в його діях відсутня протиправна бездіяльність, за яку законом передбачена фінансова відповідальність.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову Головного управління Держпраці у Львівській області №49-0025 від 15 квітня 2016 року про накладення штрафу в сумі 4 134 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що штраф, накладений на відділ освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради, відповідно до постанови про накладення штрафу від 15 квітня 2016 року № 9-0025 є фінансовою санкцією і до санкцій, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення не має жодного відношення. Тому посилання позивача на ту обставину, що для кваліфікації даного порушення вимагається дослідження складу правопорушення, а саме такого поняття як "вина (умисна або необережна дія чи бездіяльність)", в даному випадку є безпідставною. Дана ознака складу правопорушення в національному законодавстві стосується виключно фізичної особи.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що з 11 березня 2016 року по 21 березня 2016 року головним державним інспектором Сироїжко Ольгою Євстахівною Головного управління Держпраці у Львівській області було проведено позапланову перевірку з питань додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради, за результатами якої складено акт перевірки від №9.

За результатами проведення перевірки Головним управлінням Держпраці у Львівській області було складено акт перевірки від 21 березня 2016 року №9, у якому зафіксовано порушення позивачем вимог частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України, а саме: при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від відділу освіти не проводиться в день звільнення. Такі виплати проведені в термін, що перевищує один місяць після звільнення. А саме: наказом №104 від 16.06.2015 ОСОБА_1 звільнена з 16 червня 2015 року згідно з п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, виплата проведена в сумі 1965,00 грн. згідно з платіжним дорученням №1614 від 16.06.2015 та згідно з платіжним дорученням №1623 від 17.06.2015 в сумі 2935 грн.

Однак, на час звільнення ОСОБА_1 (16.06.2015 року) не забезпечено нарахування та виплату їй індексації грошових доходів, яка є складовою частиною заробітної плати.

З представлених до перевірки зарплатних документів встановлено, що індексація заробітної плати ОСОБА_1 в розмірі 2283,80 грн. адміністрацією установи нарахована в грудні 2015 року і після відповідних утримань виплачена платіжним дорученням № 2367 від 29.12.2015 в сумі 1837,01 грн.

До таких висновків відповідач прийшов зважаючи на те, що позивач при звільненні ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 116 Кодексу законів про працю України, а саме не виплатив у день звільнення належні суми вказаному працівнику.

Оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами апеляційний суд виходить з наступних міркувань.

Згідно з ст. 259 Кодексу законів про працю України нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю здійснюють спеціально уповноважені на те органи та інспекції, які не залежать у своїй діяльності від власника або уповноваженого ним органу.

Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 2 липня 2012 року №390 встановлено процедуру проведення відповідачем перевірок.

За результатами перевірки складається акт перевірки, що передбачено пунктом 7 Порядку №390.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 "Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення" врегульоване питання накладення штрафів.

Згідно з п. 2 зазначеної постанови штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 вищевказаної постанови передбачено, що штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Відповідно до статті 21 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства на підставі укладеного трудового договору.

Згідно з статтею 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Не виплата вчасно розрахункових коштів є підставою для стягенння середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Абзацом 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Апеляційним судом встановлено, що штраф, накладений на відділ освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради, відповідно до Постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 15 квітня 2016 року № 9-0025 є фінансовою санкцією і до санкцій, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення не має жодного відношення.

Щодо твердження позивача про те, що для кваліфікації даного порушення вимагається дослідження складу правопорушення, а саме наявність вини (умисної або необережної дії чи бездіяльності)", апеляційний суд зазначає що позивач до адміністративної відповідальності не притягався, а тому в даному випадку наявність чи відсутність вини позивача не має значення.

Щодо доводів позивача про відсутність коштів апеляційний суд зазначає те, що норми законодавства, які передбачають відповідальність за порушення законодавства про працю носять імперативний характер і не передбачають будь яких винятків, в тому числі тих, які стосуються наявності чи відсутності коштів чи бюджетних асигнувань на виплату заробітної плати.

Відсутність бюджетних асигнувань не звільняє установу від обов'язку виконання вимог, передбачених ст. 116 КЗпП України.

Зокрема, відповідно абз. 3 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова Головного управління Держпраці у Львівській області №49-0025 від 15 квітня 2016 року про накладення штрафу в сумі 4134 грн., винесена з повним дотриманням вимог Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги відповідача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні заявленого позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області задоволити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року по справі № 442/3393/16-а скасувати та прийняти нову постанову, відповідно до якої в задоволені позовних вимог Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

Р.П. Сеник

Повний текст складено 09.03.2017 року