Справа № 815/2057/16
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2057/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Одеської міської ради до Державного реєстратора Одеського міського управління юстиції Заяць Костянтина Вікторовича, треті особи: ОСОБА_2 та Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, про скасування рішення за індексним № 20392815 від 31.03.2015 року, -

СУТЬ СПОРУ:

Одеська міська рада звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора Одеського міського управління юстиції Заяць Костянтина Вікторовича, треті особи: ОСОБА_2 та Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, в якому просила суд скасувати рішення Державного реєстратора Одеського міського управління юстиції Заяць Костянтина Вікторовича від 31.03.2015 року з індексним номером - 20392815 про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 290 кв. м., житловою площею 39,7 кв. м.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.04.2015 року по справі № 520/16895/14-ц позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено частково, зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_4, ОСОБА_5 у здійсненні права користування землями загального користування, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, зобов'язано ОСОБА_2 за власний рахунок відновити сходи по схилу, які він самочинно зрізав за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20.07.2015 року у провадженні № 22-ц/785/5374/15 апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.04.2015 року відхилено, рішення залишено без змін.

Під час судового процесу з розгляду позовної заяви ОСОБА_4 було встановлено, що відповідачем ОСОБА_6 самочинно побудовано два трьохповерхових будинки за адресою: АДРЕСА_1.

31.08.2015 року Одеською міською радою отримано лист Управління архітектури та містобудування від 28.08.2015 року № 01-11/3204, зі змісту якого вбачається, що гр. ОСОБА_2 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за спірною адресою (будівельний паспорт) не видавалися.

Зі змісту листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 07.09.2015 року № 05/1-2053 стало відомо, що наказом ДАБІ від 26.02.2015 року № 12 «СК» реєстрацію повідомлення від 14.03.2014 року № ОД 39 про початок виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального садового будинку за адресою: АДРЕСА_1, замовник ОСОБА_2, скасовано.

Київською районною адміністрацією Одеської міської ради 06.04.2015 року було видане розпорядження № 133, яким зобов'язано ОСОБА_2 припинити будівельні роботи та у десятиденний строк знести самовільно збудовані два трьохповерхових будинки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

31.03.2015 року державним реєстратором Заяць К.В. прийнято рішення за індексним номером 20392815 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач вважає, що зазначені обставини є підставою для скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Заяць К.В. від 31.03.2015 року з індексним номером 20392815, якими за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Суд, з урахуванням ст.122 та ст.128 КАС України, вирішив розглянути дану адміністративну справу в письмовому провадженні.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

31.03.2015 року державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Заяць К.В. прийнято рішення за індексним номером 20392815 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.04.2016 року з індексним номером 57884146 підставою виникнення прав власності на житловий будинок загальною площею 290 кв. м., житловою площею 39,7 кв. м., стало свідоцтво про право власності від 31.03.2015 року № 35687233, видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.04.2015 року по справі № 520/16895/14-ц позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 було задоволено частково та зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_4, ОСОБА_5 у здійсненні права користування землями загального користування, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, а також зобов'язано ОСОБА_2 за власний рахунок відновити сходи по схилу, які він самочинно зрізав за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20.07.2015 року у провадженні № 22-ц/785/5374/15 апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.04.2015 року відхилено, рішення залишено без змін.

Так, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.04.2015 року по справі № 520/16895/14-ц було встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки комунальної власності та здійснення самочинного будівництва двох трьохповерхових будинків, чим порушено права територіальної громади м. Одеси, в інтересах якої діє Одеська міська рада.

Крім того, ОСОБА_6 у судовому засіданні під час розгляду справи № 520/16895/14-ц в Київському районному суді м. Одеси не заперечував, що саме він демонтував сходи, які були розташовані за спірною адресою, та підтвердив відсутність у нього будь-яких дозвільних документів на будівництво двох трьохповерхових будинків за вказаною адресою.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч.3 ст.72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Листом Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 28.08.2015 року № 01-11/3204 було повідомлено, що гр. ОСОБА_2 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за спірною адресою (будівельний паспорт) не видавалися.

Суд встановив, що згідно з листом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 07.09.2015 року № 05/1-2053 наказом від 26.02.2015 року № 12 «СК» реєстрацію повідомлення від 14.03.2014 року № ОД 39 про початок виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального садового будинку за адресою: АДРЕСА_1, замовник якого є ОСОБА_2, було скасовано.

Крім того, факт здійснення самочинного будівництва підтверджується актом Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 12.02.2015 року з фото фіксацією, листом Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 28.08.2015 року № 01-11/3204, листом Департаменту ДАБІ в Одеській області від 07.09.2015 року № 05/1-10068.

06.04.2015 року Київською районною адміністрацією Одеської міської ради було видане розпорядження № 113, яким зобов'язано ОСОБА_2 припинити будівельні роботи та у десятиденний строк знести самовільно збудовані два трьохповерхових будинки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується листом від 10.04.2015 №554/01-11.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши законність дій та рішень відповідача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з наступних підстав.

Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» орган державної реєстрації прав: проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; забезпечує ведення Державного реєстру прав; надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Державна реєстрація речового права ОСОБА_2 проводилась із видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на об'єкт нерухомого майна (новозбудований житловий будинок), особливості здійснення якої на момент проведення державної реєстрації визначались Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (далі - Порядок).

Згідно з п.15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Пунктом 24 зазначеного Порядку передбачено, що державний реєстратор органу державної реєстрації прав після прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, відкриття відповідного розділу Державного реєстру прав та/або внесення записів до зазначеного Реєстру формує свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається, зокрема, фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент реєстрації) державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з ч.2 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до абз.9 п.49 вищезгаданого Порядку для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об'єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об'єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; письмову згоду співвласників багатоквартирного будинку (в разі добудови аттикових і мансардних поверхів та приєднання місць загального користування); документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (в разі коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна змінилася його адреса).

Тобто з урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що оскільки рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.04.2015 року по справі № 520/16895/14-ц було встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки комунальної власності та здійснення самочинного будівництва двох трьохповерхових будинків, ОСОБА_2 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за спірною адресою (будівельний паспорт) не видавалися, а наказом ДАБІ від 26.02.2015 року № 12 «СК» реєстрацію повідомлення від 14.03.2014 року № ОД 39 про початок виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального садового будинку за адресою АДРЕСА_1, замовник ОСОБА_2, було скасовано, а тому рішення Державного реєстратора Одеського міського управління юстиції Заяць Костянтина Вікторовича від 31.03.2015 року з індексним номером 20392815 про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 290 кв. м., житловою площею 39,7 кв. м. є протиправним та належить до скасування.

Згідно з ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Під час розгляду справи відповідач не надав доказів, які спростовують встановлені вище факти.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та належать до задоволення.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-72, 86, 94, 122, 128, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Скасувати рішення Державного реєстратора Одеського міського управління юстиції Заяць Костянтина Вікторовича від 31.03.2015 року з індексним номером 20392815 про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 290 кв. м., житловою площею 39,7 кв. м.

Судові витрати розподілити відповідно до ст.94 КАС України.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст.185, 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.254 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко