Справа № 137/41/17
Суддя: Гопкін П. В.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2017 р. 137/41/17

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді: Гопкіна П.В.,

за участю секретаря: Іванової І.О.,

сторін у справі позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Літинському районі Вінницької області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що з 10.06.2010 р. Управлінням Пенсійного фонду України у Літинському районі Вінницької області йому визначено пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 10 років, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 2-ої категорії з 10.06.2010 р. 03.01.2017 р. він отримав письмове повідомлення з Управління Пенсійного фонду України у Літинському районі Вінницької області з якого дізнався, про припинення виплати пенсії у звязку з відсутністю первинних документів, що підтверджують періоди роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС безпосередньо у зоні відчуження.Вважає, що має повне право на отримання пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 10 років.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позов підтримав пояснивши, що був залучений до ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС працювавши водієм, перевозивши по всій зоні відчуження працівників. Згодом у червні 2010 р. йому була призначена пенсії як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, однак виплата пенсії була припинена, що і змусило його звернутися до суду. Вважає припинення виплати пенсії неправомірним.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що позивач ОСОБА_3 дійсно отримував пенсію починаючи з червня місяця 2010 р. по квітень 2016 року включно. Отримував пенсію як учасник ліквідації Чорнобильської катастрофи. Однак при проведенні перевірки було встановлено відсутність первинних документів, що стверджують періоди перебування в зоні відчуження.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали адміністративного позову та пенсійної справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Отже, основною умовою судового захисту є порушення суб'єктивного права або охоронюваного законом інтересу особи.

Судом встановлено, що згідно довідки за № 607 від 16.04.1987 р. виданої Вінницьким обласним комітетом ЛКСМ України, ОСОБА_3 з 29.05.1986 р. по 09.06.1986 р. за викликом ЦК ЛКСМ України працював в районі Чорнобильської АЕС (а.с. 7).

Згідно довідки Координаційної ради спілки молодіжних організацій Вінничанини за № 118 від 25.11.1992 р., ОСОБА_3 працював водієм у Літинському райкому ЛКСМ України і приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 26.05.1986 р. по 09.06.1986 р. в с. Вільшанка Поліського району і йому була виплачена заробітна плата в троєкратному розмірі в сумі 252 карбованців (а.с. 8).

Статус ОСОБА_1, як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС підтверджується також посвідченням серії А № 047002, виданим 11.12.1992 р. Вінницькою облдержадміністрацією (а.с. 6).

Факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС також підтверджується посвідченням про відрядження за № 797 виданим Ленінським комуністичним союзом молоді, де містяться відомості, що ОСОБА_3 прибув у Поліський район Київської області 26 травня 1986 р. та вибув 09 червня 1986 р. (а.с. 9-10).

ОСОБА_1 10.06.2010 року призначено пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 10 років. 01.04.2016 р. йому було припинено виплату пенсії в зв'язку з відсутністю первинних документів, що підтверджують періоди роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безпосередньо у зоні відчуження (а.с. 11).

Відповідно до Розділу І ОСОБА_4 України, Україна є суверенною, незалежною, демократичною, соціальною і правовою державою, де людина її здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_4 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства ОСОБА_4 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_4 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_4 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_4 України гарантується.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» умови, норми і порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами по пенсійне забезпечення.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон), який є спеціальним Законом при вирішенні усіх питань, що стосується певних осіб, визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Згідно положень ст. 1 цього Закону він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Державна політика в галузі соціального захисту потерпілих віл Чорнобильської катастрофи базується на принципах соціального захисту людей.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 9 цього Закону особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередньо участь у ліквідації аварії та її наслідків.

Відповідно до ст. 10 Закону учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості днів та інші.

Згідно додатку 1 Постанови Кабінету міністрів Української РСР "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", № 106, від 23 липня 1991 р., с. Вільшанка Поліського району Київської області області віднесене до переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, на 10 (десять років).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 14 цього Закону для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: 2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів.

Відповідно до положень ст. 15 цього Закону підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Таким чином, відповідач-Управління Пенсійного фонду України в Літинському районі Вінницької області незаконно припинила виплату пенсії позивачу ОСОБА_1 оскільки останній, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, працював у зоні відчуження з 26.05.1986 р. по 09.06.1986 р., (тобто 14 днів) а отже має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», незалежно від кількості робочих днів у зоні відчуження.

Посилання відповідача на те, що у ОСОБА_1 відсутні первинні документи, на основі котрих можливо було б стверджувати про періоди перебування в зоні відчуження є неспроможними, безпідставними, оскільки вони суперечать вимогам Закону.

Як вбачається з наданих позивачем документів, оригінали котрих досліджені у судовому засіданні, в них достовірно зазначено, що ОСОБА_3 працював в зоні відчуження з 26.05.1986 р. по 09.07.1986 р., тобто до 01 липня 1986 року.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 2 КАС України, на суди покладений обов'язок у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень перевірити чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_4 та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_4 та Законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст. 8 ОСОБА_4 України, ст. ст. 6, 7, 9, 10, 11, 17, 69, 70, 71, 122, 158-163, 185, 186 КАС України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, від 09.07.2003 р., Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII, від 28.02.1991 р., Постанови КМ УРСР "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", № 106, від 23.07.1991 р., суд,

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправним рішення комісії Управління Пенсійного фонду України в Літинському районі Вінницької області, від 25 квітня 2016 р., щодо припинення виплати раніше призначеної ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком на пільгових умовах, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та скасувати його.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Літинському районі Вінницької області, поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, виплати пенсії за віком на пільгових умовах, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що дає право на пенсію з віком на пільгових умовах, починаючи з 01 травня 2016 р.

Постанову суду допустити до негайного виконання відповідно до ст. 256 КАС України в межах місячного платежу.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Літинський районний суд Вінницької області.

Суддя: Гопкін П. В.