Справа № 2а/2570/3943/2011
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2011-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/2570/3943/2011
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2011 р. Чернігівський окружний адміністративний суд колегією суддів в складі: головуючого судді Непочатих В.О.,

суддів Баргаміна Н.М., Соломко І.І.,

при секретарі Галенко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Чернігівської митниці про визнання протиправними та скасування наказів та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної митної служби України, Чернігівської митниці, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати протиправними та скасувати наказ Державної митної служби України 1299-к від 23.06.2011 року про припинення перебування на державній службі; визнати протиправним та скасувати наказ Чернігівської митниці № 406-к від 23.06.2011 року про припинення перебування на державній службі; поновити позивача на посаді інспектора сектора митного оформлення № 4 митного поста «Сеньківка» Чернігівської митниці; рішення про поновлення допустити до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23.06.2011 року, згідно наказів Державної митної служби України № 1299-к та Чернігівської митниці № 406-к він був звільнений з посади інспектора сектора митного оформлення № 4 митного поста «Сеньківка» Чернігівської митниці. Вважає, що його звільнення є незаконним, оскільки перевірка проводилась з грубим порушенням чинного законодавства, з акта комплексної перевірки з питань оперативно-службової діяльності митних постів «Сеньківка» та «Грем'яч» не вбачається вчинення дій, які порочать його як державного службовця або дискредитують митний орган. Крім того, стверджує, що вказаний акт був складений 29.04.2011 рок, отже дисциплінарне стягнення мало бути накладене у строк до 29.05.2011 року, а наказ про звільнення позивача був винесений 23.06.2011 року, тобто з моменту порушення до моменту притягнення до відповідальності пройшло більше місяця, що також виключає можливість притягнення до дисциплінарної відповідальності.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідачів вважала, що позов не підлягає задоволенню, оскільки встановлено позивач несумлінно виконував свої посадові обов'язки, про що свідчить комплексна перевірка під час якої здійснено вибірковий аналіз добових звітів. Несумлінне виконання позивачем своїх службових обов'язків є порушення Присяги державного службовця.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідачів, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на службі в митних органах з 07.10.1996 року, на посаді інспектора сектора митного оформлення № 4 митного поста «Сеньківка» Чернігівської митниці з 07.08.2008 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 37-42).

Присягу державного службовця позивачем було прийнято 11.11.1997 року (а.с. 25).

Як вбачається з копії акту комплексної перевірки з питань оперативно-службової діяльності митних постів «Сеньківка» та «Грем'яч» Чернігівської митниці від 29.04.2011 року № 1 (а.с. 44-68) позивачем порушені вимоги пунктів 3.6, 4.14, 5.5, 5.11 Положення про порядок здійснення контролю за доставкою вантажів у митниці призначення, затвердженого наказом Державної митної служби України від 08.12.1998 року № 771, в частині внесення інформації до ЄАІС ДМСУ. Дане свідчать про порушення ОСОБА_1 Присяги державного службовця та достатність підстав для припинення перебування на державній службі в митних органах.

Згідно наказу Державної митної служби № 1299-к від 23.06.2011 року та наказу Чернігівської митниці від 23.06.2011 року № 406-к (а.с. 7-9, 10) за порушення Присяги державних службовців, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу» з 23.06.2011 року припинено перебування на державній службі ОСОБА_1 інспектора сектора митного оформлення № 4 митного поста «Сеньківка» Чернігівської митниці.

Правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки, відповідно до статті 408 Митного кодексу України, визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».

Відповідно до преамбули Закону України «Про державну службу» цей закон регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу. Він визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті. Відповідно до частини 2 статті 9 цього Закону регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Статтею 410 Митного кодексу України передбачено, що порядок і умови прийняття на службу до митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, порядок та умови проходження служби, просування посадових осіб по службі, оплати та стимулювання праці в митних органах, спеціалізованих митних установах та організаціях визначаються законодавством України. У митній службі України діє Дисциплінарний статут, який затверджується законом.

Суть службової дисципліни, права та обов'язки посадових осіб митної служби України, яким присвоєно спеціальні звання, у тому числі керівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій щодо забезпечення та додержання дисципліни, а також види та порядок застосування заохочень і дисциплінарних стягнень, визначені Дисциплінарним статутом митної служби України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут митної служби України» (далі -Дисциплінарний статуту).

Як встановлено судом, відповідно до оскаржуваних наказів позивача було звільнено за порушення Присяги державного службовця відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу».

Розглядаючи спір в розрізі звільнення за порушення Присяги державного службовця, слід зазначити, що проголошуючи Присягу, службовець бере на себе обов'язок сумлінно виконувати свої обов'язки (стаття 17 Закону України «Про державну службу»). Притягнення позивача до дисциплінарної (юридичної) відповідальності на підставі критерію поведінки «сумлінно виконувати службові обов'язки» не може бути виправданим в контексті вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки зазначене формулювання закону є неточним і не дає позивачу достатньо чіткої вказівки як саме він мав поводитися, тобто важливим є передбачуваність наслідків. Правова норма не вважається «законом», якщо вона не сформульована достатньо чітко для того, щоб громадянин міг регулювати власну поведінку: громадянин повинен мати змогу, користуючись, у разі потреби, відповідною допомогою передбачити (в розумних межах і за певних обставин), які наслідки може мати конкретний вчинок. Словосполучення «сумлінно виконувати службові обов'язки», «поводитися належним чином» не може бути достатнім керівництвом стосовно того, які дії, що кваліфікуються як неналежне виконання службових обов'язків, становитимуть порушення цього закону.

Законом України «Про державну службу» не надано тлумачення терміну «порушення присяги» та не встановлено порядку застосування такого стягнення. Відповідно до статті 21 Дисциплінарного статуту порушення службової дисципліни - протиправне, винне (умисне чи необережне) діяння (дія чи бездіяльність) посадової особи митної служби, тобто невиконання урочистого зобов'язання посадових осіб митної служби, зокрема невиконання або неналежне виконання нею своїх службових обов'язків, перевищення повноважень, порушення обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в митних органах, або вчинення інших дій, які дискредитують не тільки посадову особу митної служби, а й митну службу України.

Виходячи як з підстави звільнення позивача за неналежне виконання службових обов'язків, так і з підстави звільнення за порушення Присяги державного службовця суд вважає, що звільнення в цих обох випадках повинно здійснюватися з дотриманням вимог законодавства, яке регламентує притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, з взяттям пояснень по суті допущеного порушення і дотримання строків притягнення до дисциплінарної відповідальності, з'ясування чи враховувалися при звільненні обставини, за яких вчинено проступок, ступінь його тяжкості, а також заподіяна ним шкода й попередня робота працівника.

Виходячи з викладеного, Дисциплінарний статут митної служби України в питаннях регулювання порядку застосування дисциплінарних стягнень є спеціальним по відношенню до Закону України «Про державну службу», а тому має пріоритет при застосуванні до працівників митної служби. При вирішенні питання про дисциплінарну відповідальність працівника митної служби Закон України «Про державну службу» має застосовуватися лише у випадку притягнення працівника до відповідальності за ті діяння, за які відповідальність Дисциплінарним статутом митної служби України не передбачена.

Згідно з частиною 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна в митній службі України полягає в безумовному виконанні посадовими особами митної служби службових обов'язків. Частиною 2 статті 2 Дисциплінарного статуту передбачено, що за неправомірні рішення, дії або бездіяльність посадові особи митної служби несуть дисциплінарну, адміністративну або іншу відповідальність.

Відповідно до статті 22 Дисциплінарного статуту до діянь, які є порушеннями службової дисципліни, належать: порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи, державної служби, а також наказів та розпоряджень безпосередніх та/або прямих керівників; порушення порядку здійснення митного контролю та митного оформлення предметів, що переміщуються через кордон України; інші діяння, визначені як порушення службової дисципліни законами та іншими нормативно-правовими актами України. Діяння, визначені цим Статутом як порушення службової дисципліни, є дисциплінарними правопорушеннями.

Статтею 23 Дисциплінарного статуту передбачено види дисциплінарних стягнень, які можуть бути застосовані за вчинення дисциплінарного правопорушення, з врахуванням обставин, передбачених статтею 27 цього Статуту, а саме: зауваження, догана, затримання на період до одного року присвоєння чергового спеціального звання, пониження у спеціальному званні на один рік, попередження про неповну службову відповідність, звільнення з митного органу.

Також суд відзначає, що відповідно до статті 27 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має відповідати тяжкості вчиненого дисциплінарного правопорушення та ступеню вини особи. При визначенні виду стягнення керівник митного органу повинен врахувати характер правопорушення, обставини, за яких воно було вчинене, попередню поведінку посадової особи митної служби, її ставлення до служби і стаж роботи в митних органах.

Таким чином, при звільненні позивача відповідачами не було враховано вимоги статті 27 вказаного Статуту.

Відповідно до статті 28 Дисциплінарного статуту, звільнення посадової особи митної служби, як найсуворіший вид дисциплінарного стягнення, може мати місце в разі порушення посадовою собою митної служби вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи, що призвело до заподіяння матеріальних збитків державі, територіальній громаді, юридичним чи фізичним особам. Отже, для застосування даного виду дисциплінарного стягнення необхідно встановити та довести дії або бездіяльність особи, вину у формі умислу або необережності, матеріальні збитки та причинно-наслідковий зв'язок між дією (бездіяльністю) та наслідками.

Проте, в судовому засіданні матеріальні збитки, завдані бездіяльністю (неналежним виконанням посадових обов'язків) позивача та причинно-наслідковий зв'язок не встановлені та не доведені відповідачами, що відповідно до пункту 1 статті 25 Дисциплінарного статуту, виключає можливість застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до статті 31 вказаного Статуту, з метою з'ясування всіх обставин вчинення посадовою особою митної служби дисциплінарного правопорушення керівник митного органу має право призначити службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

Застосуванню дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення передує обов'язкове службове розслідування.

Таким чином, звільнення державного службовця без проведення службового розслідування є порушенням прав позивача, свідчить про поспішність вирішення питання про звільнення позивача, необ'єктивність та упередженість.

Акт комплексної перевірки з питань оперативно-службової діяльності митних постів «Сеньківка» та «Грем'яч» Чернігівської митниці, який слугував підставою для звільнення позивача, суд не бере до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5.4 Інструкції про порядок проведення комплексних й тематичних перевірок митних органів з питань оперативно-службової діяльності, затвердженої наказом Держмитслужби № 526 від 06.08.2003 року, при виявленні фактів порушень законів України, постанов Верховної Ради України, указів Президента України й постанов Кабінету Міністрів України, а також нормативних актів Держмитслужби України й інших міністерств і відомств, що регулюють порядок переміщення через митний кордон України товарів у різних митних режимах, порядок справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), митних зборів та інших платежів, установлення заборон, обмежень, а також контролю при імпорті, експорті або транзиті товарів, уповноважені посадові особи, що проводять перевірку, повинні отримати письмові пояснення від причетних до порушень посадових осіб митного органу, стисло навести суть порушення в акті перевірки, а також, при потребі, установити причини й обставини виникнення порушень, осіб, з вини яких вони допущені.

В судовому засіданні з'ясовано, уповноваженими посадовими особами при проведенні перевірки не було запропоновано позивачу надати письмові пояснення відповідно до процедури визначеною вказаною вище Інструкцією.

За таких обставин суд приходить до висновку, що зазначений акт, яким встановлені порушення позивачем своїх службових обов'язків не можна вважати належним доказом в розумінні статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд приходить до висновку, що оскаржувані накази не відповідають вимогам закону та підлягають скасуванню, а позивач поновленню на посаді.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб'єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень, закріплених статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено в частині 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З боку відповідачів не надано достатніх аргументів, доводів та доказів, які свідчили б, що оскаржувані накази видано на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для його прийняття, в зв'язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення даного позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Чернігівської митниці про визнання протиправними та скасування наказів та зобов'язання вчинити певні дії -задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної митної служби України № 1299-к від 23.06.2011 року про припинення перебування на державній службі.

Визнати протиправним та скасувати наказ Чернігівської митниці № 406-к від 23.06.2011 року про припинення перебування на державній службі.

Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора сектора митного оформлення № 4 митного поста «Сеньківка»Чернігівської митниці з 23.06.2011 року.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора сектора митного оформлення № 4 митного поста «Сеньківка»Чернігівської митниці допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Сторони можуть одержати копію постанови суду в повному обсязі 19 серпня 2011 року після 14:00 год.

Головуючий суддя: Непочатих В.О.

Судді: Баргаміна Н.М.

Соломко І.І.