Справа № 826/8572/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 січня 2017 року № 826/8572/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І. , суддів Данилишина В.М. Качура І.А. розглянувши у письмовому провадженні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КМБ-Бетон"
до Департаменту державної реєстраційної служби Міністерства юстиції України, Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві

провизнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ТОВ «КМБ-Бетон» звернулось до суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, Державної казначейської служби України про визнання неправомірною бездіяльності щодо здійснення контролю, визнання неправомірною бездіяльності при виконанні зведеного виконавчого провадження №34342591; зобов'язання здійснити заходи контролю в порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження»; зобов'язання вжити невідкладні заходи щодо розшуку втраченого транспортного засобу; постановлення окремої ухвали про наявність підстав для розгляду питання про притягнення до кримінальної відповідальності державних виконавців Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві по факту втрати майна на яке накладено арешт, стягнення збитків в сумі 1 645 581 грн.; зобов'язання за рахунок держави відшкодувати збитки в сумі 1 645 581 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він є боржником у зведеному виконавчому провадження № 34342591 та виконавцем було накладено арешт на належне позивачу авто MersedesBenz Actros 4141 2007 року випуску днз НОМЕР_1, який передано на реалізацію, проте реалізовано не було та даних щодо місцезнаходження вказаного авто не має.

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві заперечували проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи, з яких вбачається, що державним виконавцем вчинено всі визначені законодавством дії щодо розшуку втраченого авто.

Державна казначейська служба України письмових пояснень по суті позову не надала, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце судового вирішенні справи.

Згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у різі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

В судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 30.11.2010 накладено арешт на майно боржника (позивача) та оголошено заборону на його відчуження .

Також, постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 25.07.2011 оголошено в розшук майно боржника (позивача) в тому числі авто MersedesBenz Actros 4141 2007 року випуску днз НОМЕР_1.

Актом опису й арешту майна від 13.03.2012 описано та накладено арешт на авто MersedesBenz Actros 4141 2007 року випуску днз НОМЕР_1.

За висновком з експертної оцінки майна - колісного транспортного засобу - авто MersedesBenz Actros 4141 2007 року випуску днз НОМЕР_1 оцінено в 1 645 581 грн.

В подальшому, Відділом державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві подано заявки на реалізацію згадуваного авто та передано його для реалізації ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція».

Наказом ДВС України від 28.11.2013 №113/2 ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» виключено з переліку спеціалізованих організацій та розірвано в односторонньому порядку генеральний договір від 06.01.2012 №1, у зв'язку з чим згадуване авто знято з аукціону.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що авто MersedesBenz Actros 4141 2007 року випуску днз НОМЕР_1 ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» передано не було.

У зв'язку з викладеним начальник Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві звернувся до ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві з поданням про притягнення зберігача до кримінальної відповідальності за приховування описаного майна, яке приєднано до кримінального провадження №0003608 від 17.04.2015.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві прийнято постанову про розшук майна боржника від 26.05.2015, якою оголошено в розшук згадуване авто.

Також, старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві скеровано вимоги ПП «Нива-В.Ш.» щодо зберігання описаного майна (вказаного транспортного засобу).

Відповідно до Закону України від 21.04.1999 № 606-ХІV "Про виконавче провадження" (із змінами та доповненнями, далі - Закон № 606-ХІV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною другою статті 2 Закону № 606 встановлено, що примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 57 Закону №606 визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Відповідно до ч. 1 ст 58 Закону №606 майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу.

З акту опису й арешту майна від 13.03.2012 вбачається, що авто MersedesBenz Actros 4141 2007 року випуску днз НОМЕР_1 на відповідальне зберігання представнику ПП «СП Юстиція».

Статтею 62 Закону №606 визначено, що реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Рухоме майно, вартість якого не перевищує сто п'ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, товари побутового вжитку, а також інше рухоме майно (у разі якщо стягувач не заперечує проти цього) реалізуються на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах).

Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Не реалізоване на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах протягом двох місяців майно підлягає уцінці державним виконавцем, що проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися, або закінчення двомісячного строку реалізації майна на комісійних умовах. Майно може бути уцінене не більш як на 30 відсотків. У разі нереалізації майна в місячний строк з дня проведення уцінки воно повторно уцінюється в такому самому порядку, але не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна.

У разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

У разі якщо стягувач у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. У разі відсутності в боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

З матеріалів справи вбачається, що аукціон з реалізації належного позивачу авто призначено на 28.11.2012 та не відбувся, повторно аукціон призначено 06.03.2013 та не відбувся у зв'язку з відсутністю покупців, втретє аукціон призначено на 22.04.2013, проведення якого відкладено постановою державного виконавця від 19.04.2013.

Відповідно до ч. 2 ст. 90 Закону №606 за наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи іншим чином порушує вимоги закону про виконавче провадження, державний виконавець складає акт про порушення і звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення особи до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Як зазначено вище, начальник Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві звернувся до Оболонського РУГУ МВС України в м. Києві з поданням про притягнення зберігача до кримінальної відповідальності за приховування описаного майна, яке приєднано до кримінального провадження №0003608 від 17.04.2015.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві при вчиненні виконавчих дій та розшуку майна боржника (позивача) діяв відповідно до згадуваних норм Закону №606, а відтак позов в частині визнання неправомірною бездіяльності при виконанні зведеного виконавчого провадження №34342591; зобов'язання вжити невідкладні заходи щодо розшуку втраченого транспортного засобу не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 20.01.2016 позивачем скеровано скаргу Міністру юстиції України на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві.

Судом встановлено, що вказана скарга скерована Міністром юстиції України 05.02.2016 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві за належністю.

Листом від 10.03.2016 Головним територіальним управлінням юстиції у м. Києві повідомлено позивача про невідповідність його скарги вимогам ст 82 Закону №606 та роз'яснено право на оскарження дій, бездіяльності та рішень державного виконавця в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 82 Закону №606 рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Отже, скарга боржника у виконавчому провадженні до керівника відповідного органу вищого рівня не підлягає вирішенню в порядку Закону №606.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про звернення громадян» скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Згідно ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Як зазначено вище, скарга позивача скерована Міністром юстиції України 05.02.2016 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві за належністю.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Враховуючи, що на скаргу від 20.01.2016 надано відповідь листом від 05.02.2016, суд не вбачає порушень ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».

Щодо позову в частині відшкодування збитків, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Тобто при оскарженні рішення суб'єкта владних повноважень особа має право також заявити і вимоги про відшкодування шкоди, завданої цим рішенням. Відповідно коли у своїх позовних вимогах позивач не просить скасувати будь-яке рішення суб'єкта владних повноважень (визнати його дії чи бездіяльність неправомірною тощо), такі позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи, що судом не встановлено протиправних дій та/або бездіяльності відповідачів, отже суд не вбачає підстав для відшкодування позивачу збитків.

Разом з цим суд зауважує, що позивач не позбавлений права на відшкодування збитків в іншому порядку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Суддя В.І. Келеберда

Судді В.М. Данилишин

І.А. Качур