Справа № 755/9495/16-а
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 755/9495/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Чех Н.А. Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

02 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мацедонської В.Е., Мельничука В.П., при секретарі - Шевчук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправним, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою у якій просив ухвалити додаткове судове рішення, яким вирішити питання щодо усіх його позовних вимог.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 січня 2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати вказане судове рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 09 червня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 31.05.2016 року № 4232/15/Є-375Є-375/1 про відмову у призначенні та перерахунку пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 р. № 1789-XII (надалі за текстом - «Закон № 1789-XII»);

- зобов'язати відповідача призначити пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789-XII з дня звернення, тобто з 23.05.2016 року, виходячи з розрахунку 88% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру пенсії відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013;

- перерахувати пенсію за період з 01.01.2016 року до 23.05.2016 року, виходячи з розрахунку 70% від суми заробітку відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013.

16 липня 2016 року позивачем подано до суду новий позов з вимогами про:

- визнання протиправним та скасування рішення Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 12.04.2016 № 741/15 про відмову ОСОБА_2 у перерахунку з 01.04.2015 року та виплати у подальшому пенсії без відрахування 15% від загальної суми;

- зобов'язання Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати позивачу пенсію з 01.04.2015 та виплачувати у подальшому без відрахування 15% від загальної суми.

За даними журналу судового засідання від 11.07.2016 р. ОСОБА_3 просив об'єднати зазначені позови в одне провадження.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 липня 2016 року відмовлено у задоволенні позову в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 12.04.2016 № 741/15 про відмову ОСОБА_2 у перерахунку з 01.04.2015 року та виплати у подальшому пенсії без відрахування 15% від загальної суми та зобов'язання перерахувати позивачу пенсію з 01.04.2015 і виплачувати її у подальшому без відрахування 15% від загальної суми.

Позовні вимоги, заявлені при подачі позову 09 червня 2016 року судом вирішені не були.

Відповідно до ст. 168 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Тобто, наведена норма застосовується, у випадку коли судом не вирішено питання щодо усіх заявлених позовних вимог.

Оскільки Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено судове рішення лише щодо вимог заявлених 16 липня 2016 року, а інші вимоги не знайшли свого вирішення, суд попередньої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для постановлення додаткового рішення.

Згідно статті 204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись статтями 160, 199, 204, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 січня 2017 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.Е.Мацедонська

суддя В.П.Мельничук

Ухвала складена в повному обсязі 07 березня 2017 р.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мельничук В.П.

Мацедонська В.Е.