Справа № 826/11359/15
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

17 лютого 2017 року м. Київ К/800/4419/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіо-Транс» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіо-Транс» до Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті про визнання протиправним та скасування наказу про анулювання ліцензії, -

в с т а н о в и в:

У червні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кіо-Транс» звернулося з позовом до Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті (далі - Товариство, Інспекція відповідно) в якому просило: визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 11 червня 2013 року № 473 (далі - спірний наказ).

В обґрунтування своїх вимог зазначало, що спірний наказ не ґрунтується на вимогах закону, порушує його права, а тому Товариство просило про задоволення позову.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2017 року, адміністративний позов залишено без розгляду.

Позивач подав касаційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та направити справу для продовження її розгляду.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити враховуючи наступне.

За правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Залишаючи позов без розгляду суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що Товариство пропустило строк звернення до адміністративного суду, встановлений статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України і не вказало поважних причин пропуску такого.

Як встановлено судами, 11 червня 2013 року відповідачем прийнято спірний наказ, однак до суду позивач звернувся лише 11 червня 2015 року, тобто з пропуском встановленого процесуальним законодавством строку звернення до адміністративного суду.

Суди попередніх інстанцій ретельно дослідили обставини пропуску Товариством строку звернення до адміністративного суду, надали належну правову оцінку доводам позивача щодо поважності причин пропуску ним вищевказаного строку та з урахуванням матеріалів позовного провадження дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для поновлення строку, встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Такі висновки судів попередніх інстанцій відповідають дійсним обставинам справи та нормам процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди порушили норми процесуального права.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіо-Транс» до Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті про визнання протиправним та скасування наказу про анулювання ліцензії, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіо-Транс» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2017 року, відмовити.

Копію цієї ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного

суду України М.І. Мойсюк