Справа № 816/2114/16
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/2114/16
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Канигіної Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом

позивача ОСОБА_1
до відповідача Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області
про скасування постанови
В С Т А Н О В И В:

16.11.2016 ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Шевченківського (Октябрського) відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (надалі - відповідач, Шевченківський ВДВС міста Полтави) про скасування постанови, а саме просить (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 15.12.2016):

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 39697671 від 16.09.2013.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив те, що 24.07.2012 набрало законної сили рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення боргу. 15.08.2012 Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист в адміністративній справі № 2а-1670/2179/12, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання - 25.07.2013. Позивач зазначив, що 09.09.2013 відповідач отримав заяву щодо примусового виконання постанови суду, яка, на думку позивача, подана стягувачем з пропуском строку пред'явлення виконавчого документа до виконання. За твердженням ОСОБА_1, відповідачем порушено строки прийняття виконавчого документа до виконання, тому постанова про відкриття виконавчого провадження № 39697671 від 16.09.2013 підлягає скасуванню.

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 95).

Відповідач у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 98).

У письмових запереченнях відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову. Шевченківський ВДВС міста Полтави стверджує про правомірність винесення оскаржуваної постанови. Також Шевченківський ВДВС міста Полтави вважає безпідставними посилання позивача на закінчення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, оскільки строк пред'явлення виконавчого документа неодноразово переривався у зв'язку з пред'явленням останнього до виконання (а.с. 89-91).

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

09.09.2013 Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області звернулася до Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції (станом на дату розгляду справи Шевченківський ВДВС міста Полтави) із заявою про примусове виконання рішення у справі № 2а-1670/2179/12 (а.с. 111).

16.09.2013 державним виконавцем Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 39697671 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-1670/2179/12, виданого 15.08.2012 (а.с. 122).

Позивач, не погоджуючись із правомірністю дій відповідача, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Стосовно клопотання позивача від 16.11.2016 про поновлення строку звернення до суду, пропущеного з поважних причин (а.с. 15), суд дійшов наступного висновку.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку звернення до суду із цим адміністративним позовом, позивач зазначив, що з травня 2013 року знятий з місця реєстрації та не проживав за адресою, зазначеною у виконавчому провадженні щодо боржника - ОСОБА_1 Так, ОСОБА_1 вказує, що 08.11.2016 під час ознайомлення з матеріалами справи № 554/2686/14-ц дізнався про порушення його прав відповідачем, оскільки не мав можливості отримувати повідомлення від органів ДВС.

Відповідно до положень статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За загальним правилом згідно з частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас частиною третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин першої та другої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Визнаючи причини пропуску позивачем строку звернення до суду поважними, суд враховував, що відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У Рішенні у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 ЄСПЛ констатує, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

У рішеннях у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13.01.2000 та "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998 ЄСПЛ зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ЄСПЛ у справі "Іліан проти Туреччини" зазначає, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, враховуючи встановлені обставини справи та практику ЄСПЛ, суд вважає за можливе визнати причини пропуску позивачем строку звернення до суду з цим адміністративним позовом поважними.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходив із такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За приписами статті 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 17 Закону № 606-XIV визначено, що примусовому виконанню державною виконавчою службою підлягають, зокрема виконавчі листи, що видаються судами.

З матеріалів справи вбачається, що 15.08.2012 Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 2а-1670/2179/12 за позовом Державної податкової інспекції у м. Полтаві до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення боргу; судове рішення набрало законної сили 24.07.2012; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання до 25.07.2013 (а.с. 112-113).

Строк пред'явлення виконавчих документів до примусового виконання визначено частиною першою статті 22 Закону № 606-XIV, а саме: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону № 606-XIV строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Відповідно до статті 23 Закону № 606-XIV строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Частиною третьою статті 23 Закону № 606-XIV встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Так, відповідно до витягу від 24.01.2017 ВП-спецпідрозділ, який наданий Шевченківським ВДВС міста Полтави, 13.09.2012 відповідачем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 34313955 на підставі виконавчого листа № 2а-1670/2179/12 від 15.08.2012 (а.с. 66-68).

Крім того, відповідно до зазначеного витягу 17.05.2013 відповідачем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 68).

Також суд зазначає, що виконавчий лист № 2а-1670/2179/12 від 15.08.2012 містить відмітку від 17.05.2013 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 113).

Водночас у ході судового розгляду справи ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.01.2017 зобов'язано відповідача надати до суду матеріали всіх виконавчих проваджень щодо пред'явлення до виконання виконавчого листа № 2а-1670/2179/12 від 15.08.2012.

Проте відповідачем матеріали виконавчих проваджень не надано, натомість відповідач надав до суду акт від 23.01.2017 про вилучення виконавчих проваджень для знищення, згідно з яким проведено знищення виконавчих проваджень, завершених у 2013 році, через закінчення строків їх зберігання, зокрема виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа № 2а-1670/2179/12 від 15.08.2012, виданого Полтавським окружним адміністративним судом, боржником за яким є ФОП ОСОБА_1 (а.с. 103).

Отже, з матеріалів справи вбачається, що після першого пред'явлення виконавчого листа до примусового виконання та повернення виконавчого листа стягувачеві 17.05.2013 відповідно до положень статей 22, 23 Закону № 606-XIV, строк повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання становив до 17.05.2014.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку щодо правомірності дій відповідача, оскільки оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.09.2013 прийнято державним виконавцем Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції з дотриманням строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, встановленого статтею 22 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, при цьому, представником відповідача в повній мірі доведено, що відповідач діяв на підставі та в межах повноважень, визначених законом. Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про скасування постанови відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.С. Канигіна