Справа № 802/259/17-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 березня 2017 р. Справа № 802/259/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Тетяна Олександрівна

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представників відповідача: Непийводи І.А., Боднюк Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: фізичної особи ОСОБА_1

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась фізична особа ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення форми «Р» № від 24.06.2016 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що податковим органом було здійснено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб з доходу отриманого у спадщину (подарований) від фізичної особи, що не є членом сім'ї першого ступеня споріднення за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. В результаті виявлених порушень, Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області винесено податкове повідомлення - рішення форми «Р» № від 24.06.2016 року, яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 19199,25 грн.

Позивач не погоджуючись із рішенням податкового органу звернувся до суду із адміністративним позовом та просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми «Р» № від 24.06.2016 року.

Разом із тим, до початку розгляду справи по суті до суду від позивача надійшла заява за вх. №4652 від 20.02.2017 року про збільшення позовних вимог, в якій просить скасувати податкову вимогу №16255-17 від 14.09.2016 року.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд задовольнити адміністративний позов з урахувань заяви про збільшення позовних вимог.

Представники відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечували та просили суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

На підставі наказу Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області№550 від 26.04.2016 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та відповідно до п.п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 ПК України головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області Боднюк Л.І. проведено перевірку фізичної особи ОСОБА_1.

За результатами перевірки складено акт №631/13-05/НОМЕР_1 від 10.06.2016 року про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб з доходу отриманого у спадщину від фізичної особи, що не є членом сім'ї першого ступеня споріднення за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 року.

Під час проведення перевірки податковим органом виявлено, що фізичною особою ОСОБА_1 на подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік, в результаті чого платником податків занижено загальний річний оподаткований дохід в сумі 307 188,00 грн.

Згідно відомостей з ЦБД ДРФО ОСОБА_1 в 2013 році отримала дохід, отриманий у спадщину від фізичної особи, що не є членом сім'ї першого ступеня споріднення в сумі 307188,00 грн.

Як вказано в Акті перевірки №631/13-05/НОМЕР_1 від 10.06.2016 року, під час проведення невиїзної документальної перевірки виявлено порушення платником податків положень п.п. 164.2.10 п. 164.2 ст. 164, п.п. 174.2.2 п. 174.2 п. 174.3 ст. 174 Податкового кодексу України.

В подальшому, на підставі вказаного Акту та встановлених порушень п. п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, ч. «Д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області винесено податкове повідомлення - рішення форми «Р» № від 24.06.2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 19199,25 грн.

Крім того, 14.09.2016 року Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області сформовано податкову вимогу форми «Ф» №16255-17.

Визначаючись, що заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Згідно п.п. 15.1. Податкового Кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Підпунктом 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України, оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно з п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України (далі - ПК України) базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. 164.2.10 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом

Згідно з п. 174.1 ст. 174 Податкового кодексу України об'єктом спадщини платника податку є, зокрема, об'єкт нерухомості.

При цьому відповідно до п. 174.3 ст. 174 Податкового кодексу України особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину.

Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, включається спадкоємцями до складу загального річного доходу платника податку, зазначається в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов'язані сплатити податок до нотаріального оформлення об'єктів спадщини, та спадкоємців, які отримали у спадщину об'єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач в 2013 році отримала дохід у вигляді спадщини від фізичної особи, що не є членом сім'ї першого ступеня споріднення в сумі 307188,00 грн. Також, згідно інформації - листа Другої Вінницької державної нотаріальної контори за №253 01-16 від 15.02.2016 р. свідчить про те, що протягом 2013 року ОСОБА_1 отримала спадщину від фізичної особи, що не є членом сім'ї першого ступеня споріднення у вигляді нерухомого майна на суму 307188,00 грн.

Кошти, майно, майнові чи немайнові права, вартість робіт, послуг, подаровані платнику податку, оподатковуються згідно з правилами, встановленими розділом IV Податкового кодексу України для оподаткування спадщини (ст. 174 Податкового кодексу України).

Відповідно до акту №631/13-05/НОМЕР_1 від 10.06.2016 року контролюючим органом здійснено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб з доходу отриманого у спадщину від фізичної особи, що не є членом сім'ї першого ступеня споріднення, за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 року фізичної особи ОСОБА_1

Під час проведеної невиїзної документальної перевірки виявлено порушення платником податків положень саме п. п. 164.2.10 п. 164.2 ст. 164, п.п. 174.2.2 п. 174.2 п. 174.3 ст. 174 Податкового кодексу України.

З контексту наведеного, слідує, що визначальною ознакою у винесенні податкового повідомлення - рішення має бути дохід платника податку, який оподатковуються згідно і за правилами, встановленими положеннями Податкового кодексу України для оподаткування спадщини.

Натомість, як вбачається із оскаржуваного податкового повідомлення - рішення форми «Р» № від 24.06.2016 року, податковим органом винесено оскаржуване рішення, в зв'язку із порушеннями п. п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 ПК України та ч. Д п. п. 164.2.17 п. 164. 2 ст.164 Податкового кодексу України.

Згідно ч. Д п. п. 164.2.17 п. 164,2 ст.164 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин) зазначено, що:

д) суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Враховуючи викладене, порушення встановлені податковим органом в оскаржуваному рішенні, а саме вимог ч. Д п. п. 164.2.17 п. 164,2 ст.164 Податкового кодексу України є необґрунтованими, суперечать законодавству з питань оподаткування та фактичним обставинам справи, а тому податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 24.06.2016 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Оцінюючи правомірність рішення органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач при складанні податкового повідомлення-рішення діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, оскільки позивач у перевіряємому періоді не мала анульованого (прощеного) кредиту.

Відмовляючи у заявлених позовних вимогах про скасування податкової вимоги форми «Ф» №16255-17 від 14.09.2016 року Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, суд виходить з наступного

Відповідно до п. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14, п. 59.1 ст. 59 ПК України, податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення.

Відповідно до ст. 60 ПК податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо зокрема, рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

За наведених вище обставин, враховуючи, що судом визнано протиправним податкове повідомлення-рішення, підстави для скасування податкової вимоги відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вєстбергатаксі Актіеболаг" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про йогоправомірні дії.

Враховуючи, що відповідачами у ході судового розгляду не наведено в повній мірі обставин, що доводить правомірність оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги частково знайшли своє підтвердження під час розгляду адміністративної справи. Відтак, адміністративний позов належить задовольнити частково, шляхом визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області.

Згідно ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.06.2016 за №.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна