Справа № 802/268/17-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 березня 2017 р. Справа № 802/268/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

за участю секретаря судового засідання: Шевченка Р.В.

позивача: Томенка Р.В.

відповідача: Волкотруб І.В., Непийводи І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Барі"

до: Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Барі" (далі - СТОВ "Барі") із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - ГУ ДФС у Вінницькій області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю податкового повідомлення-рішення № від 21.11.2016 року, яким позивачу нараховано штрафні санкції за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 614 031,94 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на обґрунтування позовної заяви. Додатково вказав, що відповідач дійшовши висновку про перевищення законодавчо встановлених строків надходження валютної виручки (90 днів) за вказаними договорами, не врахував змін у чинному законодавстві України, згідно яких збільшено строки надходження валютної виручки до 120 днів.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили, просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на письмові заперечення. Додатково зазначили, що висновки, які містяться у акті перевірки, є обґрунтованими, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідно до вимог чинного законодавства України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що СTOB "Барі" укладено експортні контракти із нерезидентом - фірмою "HEALFWAY LIMITED" Великобританія, а саме: № PE0020-W-2 від 21.03.2016 року та APT-W6-41-2016-1 від 23.03.2016 року. Предметом вказаних контрактів є купівля-продаж зернових культур та сільськогосподарської продукції Українського походження.

На виконання вимог п. 5.9 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, що затверджена постановою Правління Національного Банку України від 24.03.1999 року № 136 банком обслуговуючим СTOB "Барі" надано інформацію Вінницькій ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, щодо порушення позивачем законодавчо встановлених строків розрахунків за експортними операціями.

На підставі направлення ГУ ДФС №840 з 24.10.2016 року по 28.10.2016 року головним державним ревізором - інспектором відділу перевірок фінансових операцій управління аудиту Волкотруб І.В. проведено позапланову виїзну документальну перевірку СTOB "Барі" з питань дотримання вимог валютного законодавства України при проведенні розрахунків по контрактах № PE0020-W-2 від 21.03.2016 року та APT-W6-41-2016-1 від 23.03.2016 року за період з 21.03.2016 року до 30.09.2016 року.

За результатами проведення вказаної перевірки складено акт №164/1402/36685273 від 03.11.2016 року (а.с. 6-16), яким задокументовано порушення СТОВ "Барі" ст. 1 Закону України "Про здійснення розрахунків в іноземній валюті" та п. 1 постанови Правління Національного банку України від 03.03.2016 року № 140 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" в частині порушення законодавчо встановлених строків надходження валютної виручки за зовнішньоекономічними контрактами, а саме:

- № PE0020-W-2 від 21.03.2016 року, за яким позивач здійснив відвантаження на користь нерезидента товар згідно МД №500060703/2016/004151 від 20.04.2016 року на суму 61 826,26 дол. США.

Граничний строк надходження валютної виручки за вказаною операцією 19.07.2016 року. В законодавчо встановлений термін валютна виручка від нерезидента за відвантажений товар не надійшла.

Станом на 20.07.2016 року за розрахунками по контракту утворилась прострочена дебіторська заборгованість в сумі 61826,29 дол.США, граничний строк погашення якої минув 19.07.2016 року.

Валютна виручка надійшла на рахунок позивача 06.09.2016 року на загальну суму 61 949,84 дол. США.

- № ATP-W6-41-2016-1 від 23.03.2016 року, за яким СТОВ "Барі" здійснило відвантаження на користь нерезидента товар згідно МД №500060703/2016/001951 від 21.04.2016 року на суму 196 231,22 дол. США.

Граничний строк надходження валютної виручки за вказаною операцією 20.07.2016 року.

В законодавчо встановлений строк валютна виручка від нерезидента надійшла частково в сумі 79500 дол.США та була зарахована на валютний рахунок СТОВ "Барі".

Станом на 21.07.2016 року за розрахунками по контракту утворилась прострочена дебіторська заборгованість в сумі 116731,22 дол.США, граничний строк погашення якої минув 20.07.2016 року.

Валютна виручка надійшла на рахунок позивача 01.09.2016 року на суму 76 731,22 дол. США та 06.09.2016 року в сумі 40 000,00 дол. США.

На підставі даного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення № від 21.11.2016 року, яким позивачу нараховано пеню за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства в загальній сумі 614 031,94 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач оскаржив його до Державної фіскальної служби України.

Рішенням ДФС України про результати розгляду скарги від 16.01.2017 року № 745/6/99-99-11-01-02-25 податкове повідомлення - рішення № від 21.11.2016 року залишено без змін.

Не погоджуючись із рішенням ДФС Укрраїни, висновками контролюючого органу, що зазначені в акті перевірки, а також винесеним відповідно до нього податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 №185/94-ВР (далі - Закон №185/94-ВР) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Відповідно до ст. 2 Закону №185/94-ВР передбачено, що Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті Закону.

В силу п. 1 постанови Правління Національного банку України від 03.03.2016 року №140 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" (далі - постанова НБУ від 03.03.2016 року №140) установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Пунктом 9 вказаної постанови передбачено, що вона діяла у період з 05.03.2016 року до 08.06.2016 року включно.

Згідно із п. 1 постанови Правління Національного банку України від 07.06.2016 року № 342 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" строк проведення розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" не змінився та становив до 90 календарних днів. Постанова Правління Національного банку України від 07.06.2016 року № 342 набрала чинності з 09.06.2016 року та діяла до 14.09.2016 року включно.

Разом з тим, п. 2 постанови Правління Національного банку України від 28.07.2016 року № 361 внесено зміни до постанови Правління Національного банку України від 07.06.2016 року № 342, а саме, збільшено строки проведення розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, які передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" із 90 до 120 календарних днів. Вказана постанова набрала чинності з 29.07.2016 року.

Отже, розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені ст.ст. 1 та 2 Закону №185/94-ВР, здійснюються у строк, що не перевищує 120 календарних днів, починаючи з 29.07.2016 року.

Позивач переконаний, що у вказаних правовідносинах необхідно застосовувати зворотну дію законів чи нормативно правових актів в часі, однак лише в частині перерахунку та виплати пені за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов'язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства.

Суд не погоджується з даними твердженнями позивача, оскільки чинним законодавством не визначено часткового застосування зворотної дії законів чи нормативно- правових актів в часі.

Так, постанова Правління Національного банку України від 28.07.2016 року № 361 "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України" набрала чинності 29.07.2016 року. Водночас, порушення граничних строків розрахунків за експортними операціями в іноземній валюті за зовнішньоекономічними контрактами № PE0020-W-2 від 21.03.2016 року та APT-W6-41-2016-1 від 23.03.2016 року настали в період з 20.07.2016 по 21.07.2016 року.

Враховуючи викладене, у суду відсутні правові підстави для застосування норм ст. 58 Конституції України, оскільки правовідносини відбулись під час дії постанови НБУ №342 та мають характер разового правопорушення, днем вчинення якого є порушення граничних строків/термінів надходження валютної виручки.

Одночасно, ч.1 ст. 4 Закону №185/94-ВР, передбачено, що порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Окрім того, позивач в своїх поясненнях посилається на рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року у справі № 1-7/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), яке стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Як зазначив Конституційний Суд України це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом'якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Як видно зі змісту постанови Правління Національного банку України від 28.07.2016 року № 361 "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України", жодної вказівки щодо надання зворотної дії в часі даному нормативно-правовому акту не містить.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення, відповідає критеріям, наведеним у статті 2 КАС України, тобто відповідач діяв на підставі та в межах визначених законом повноважень, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70,71,79,86,94,128,158,162,163,167,255,257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Альчук Максим Петрович