Справа № 521/20203/16-а
Суддя: Сегеда О. М.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Пр.№2а/521/69/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі Тищенко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області про визнання дій протиправними, повернення незаконно стягнутих коштів на проведення виконавчих дій та стягнення моральної шкоди,

встановив:

У листопаді 2016року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області (далі - Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області), посилаючись на те, що постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2015 року його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців та стягнуто з нього судовий збір у розмірі 36,54грн.

Зазначав, що постановою Апеляційного суду Одеської області від 25 березня 2016року була змінена резолютивна частина постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2015 року та накладено на нього за ст.124 КУпАП стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00грн. та на підставі ст.5 ч.1 п.9 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору.

Вказував, що 21 листопада 2016року йому стало відомо, що з його пенсії на підставі постанови державного виконавця Другого Малиновського ДВС МУЮ було утримано виконавчий збір в розмірі 50,00грн., не зважаючи на те, що резолютивна частина постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2015 року була змінена і постановою Апеляційного суду Одеської області від 25 березня 2016року він був звільнений від сплати судового збору.

Стверджував, що при зверненні до державного виконавця Другого Малиновського ДВС МУЮ йому стало відомо, що виконавче провадження не було закрите, хоча мало бути закрите ще у вересні 2016 року.

Позивач зазначав, що він є інвалідом ІІ групи і звільнений від сплати судового збору, про що повідомив відповідача, але останній не зважаючи на те, що постановою Апеляційного суду Одеської області від 25 березня 2016року була змінена резолютивна частина постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2015 року та накладено на нього за ст.124 КУпАП стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00грн. та на підставі ст.5 ч.1 п.9 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, незаконно стягнув з нього виконавчий збір.

Посилаючись на зазначені обставини позивач просив суд визнати дії Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області по виконанню скасованої постанови Малиновського районного суду м. Одеси по справі №521/211/15-п незаконними, та такими, що грубо порушують його майнові права та наносять йому суттєвих матеріальних та моральних збитків; стягнути з Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області незаконно стягнені з нього 50гривень за проведення виконавчих дій, та 1000,00 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок незаконного стягнення з нього грошей.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача, діюча на підставі довіреності від 16 серпня 2016року у судове засідання не зявилась, надала заяву про слухання справи без її участі, раніше в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с.10-12,53).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» від 13 грудня 2010 року №3 зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Судом встановлено, що постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2015 року, ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, стягнуто з нього судовий збір у розмірі 36,54грн. (а.с.3-4).

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 25 березня 2016року резолютивна частина постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2015 року була змінена, накладено на ОСОБА_4 за ст.124 КУпАП стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00грн. та на підставі ст.5 ч.1 п.9 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору (а.с.40).

16 серпня 2016року на підставі постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2015 року, старшим державним виконавцем Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51993123 з виконання постанови №521/211/15-п від 16 лютого 2015року, виданої Малиновським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_2 судового збору у розмірі 36,54грн. (а.с. 17зв.).

Вказаною постановою державного виконавця боржнику надано строк, протягом 10 робочих днів, для добровільного виконання рішення суду.

При цьому, як було зазначено вище постановою Апеляційного суду Одеської області від 25 березня 2016року резолютивна частина постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2015 року була змінена, на ОСОБА_4 за ст.124 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00грн. та звільнено від сплати судового збору.

Тобто, підстав для відкриття виконавчого провадження за вказаною справою, не було.

Крім того, на копії постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2015 року, яка була надана в якості додатку до заперечень на адміністративний позов, відсутня відмітка про набрання постановою законної сили.

31 серпня 2016року старшим державним виконавцем Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника, якою з ОСОБА_2 була стягнено заборгованість у розмірі 36,54грн, витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 50,00грн. та виконавчий збір у розмірі 03,66грн. (а.с.21зв.).

23 серпня 2016року старшим державним виконавцем Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 3,66 грн. (а.с. 18).

23 серпня 2016року старшим державним виконавцем Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 50,00 грн. (а.с. 18).

Зазначена постанова була направлена на виконання до УПФУ в Малиновському районі м. Одеси (а.с.21).

З матеріалів справи вбачається, що 06 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з листом, яким повідомив, що він є інвалідом ІІ групи та звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 ч.1. п.9 Закону України «Про судовий збір», також зазначив, що постанова суду від 16 лютого 2015року - скасована (а.с.5,6).

Постановою старшого державного виконавця Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області від 16 січня 2017 року виконавче провадження №51993123 з виконання постанови №521/211/15-п від 16 лютого 2015року, виданої Малиновським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_2 судового збору у розмірі 36,54грн. було закінчено, у звязку із надходженням до Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області постанови Апеляційного суду Одеської області від 17 березня 2015 року в якій зазначено, що ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 ч.1. п.9 Закону України «Про судовий збір»(а.с.37).

Розпорядженням старшого державного виконавця Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області №51993123/В-20/818 від 16 січня 2017 року вирішено перерахувати 36,54 грн. на користь ДПІ у Малиновському районі м. Одеси для повернення на пенсію ОСОБА_2, як надмірно стягнені на підставі постанови №521/211/15-п, виданої 16 лютого 2015 року Малиновським районним судом м. Одеси (а.с.38).

Розпорядженням старшого державного виконавця Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області №51993123/В-20/818 від 16 січня 2017 року вирішено перерахувати 03,66грн. на користь ДПІ у Малиновському районі м. Одеси для повернення на пенсію ОСОБА_2, як надмірно стягнені на підставі постанови №521/211/15-п, виданої 16 лютого 2015 року Малиновським районним судом м. Одеси (а.с.38звор.).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 50,00грн., які були стягнути з пенсії ОСОБА_2, йому не були повернуті.

Положеннями ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», які діяли на момент правовідносин, які виникли між сторонами, передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися.

Окрім того, положеннями ч. 3 ст. 27 зазначеного закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Пунктом ч.7 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження установлено, що у разі закінчення виконавчого провадження у звязку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Проте виконавчий збір не був повернутий ОСОБА_2

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що постанова старшого державного виконавця Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 23 серпня 2016 року серії ВП №51993123 по примусовому виконанню постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 судового збору у розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп. є незаконною та підлягає скасуванню, а стягнутий на її підставі виконавчий збір підлягає поверненню.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь 1000,00грн. моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з роз'ясненнями Верховного Суду України, що викладене у постанові пленуму від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд у таких спорах повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, обов'язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що звертається із таким позовом.

За змістом частини 1 статті 70 і 71 КАС належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв'язку між стягненням з нього 50,00 грн. виконавчого збору та завданням моральної шкоди (у вигляді розладів здоров'я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань тощо).

Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди. Крім того, визнання судом протиправними дій відповідача стосується виключно меж застосування законодавства, в той час як моральна шкода має бути обов'язково підтверджена належними та допустимими доказами.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 71, 86, 99, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області про визнання дій протиправними, повернення незаконно стягнутих коштів на проведення виконавчих дій та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 23 серпня 2016 року серії ВП №51993123 по примусовому виконанню постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 судового збору у розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Стягнути з Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області на користь ОСОБА_2 витрати на проведення виконавчих дій в розмірі 50 (пятдесят) грн.00 коп.

В інший частині адміністративного позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: О.М. Сегеда