Справа № 805/2572/16-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Молочна І. С.
Суддя-доповідач - Сухарьок М.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року справа №805/2572/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Сухарька М.Г., Блохіна A.A., Гаврищук Т.Г., при секретареві судового засідання - Терзі Д.А., за участю позивача - ОСОБА_4, представника позивача - ОСОБА_5, представника відповідача - Гетьманенко О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року в справі № 805/2572/16-а за позовом ОСОБА_4 до Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівська та Артемівського району) Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення грошового забезпечення, середньомісячного грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги, грошової компенсації за невикористану відпустку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень та додаткових пояснень просив:

- стягнути з Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівська та Артемівського району) Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області середньомісячне грошове забезпечення за період служби з 01.08.2014 до 22.10.2014;

- стягнути з Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівська та Артемівського району) Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за одинадцять календарних років служби;

- стягнути з Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівська та Артемівського району) Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області грошову компенсацію за невикористану частину відпустки тривалістю 22 доби за 2014 рік;

- стягнути з Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівська та Артемівського району) Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області середній заробіток (грошове забезпечення) з 20.08.2014 року по день ухвалення судового рішення відповідно до статей 116, 117 Кодексу законів про працю України.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що наказом МВС України № 1634 о/с від 20.08.2014 ОСОБА_4 було звільнено з органів внутрішніх справ з посади оперуповноваженого сектору державної служби боротьби з економічною злочинністю Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівська та Артемівського району) Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області в запас за п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, проте з вказаним наказом позивача було ознайомлено 22.10.2014, грошове забезпечення за період з 01.08.2014 по 22.10.2014 - не виплачено, так само як одноразову грошову допомогу при звільненні та грошову компенсацію за невикористану частину відпустки за 2014 рік, що спричинило затримку розрахунку при звільненні. ОСОБА_4 заперечує проти обґрунтування судом першої інстанції своїх висновків тим фактом, що позивача було звільнено за дискредитацію звання рядового і начальницького складу, а наказ про звільнення оскаржено не було.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги, просили задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне частково задовольнити вимоги апеляційної скарги з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що в період з 04.08.2003 по 20.08.2014 ОСОБА_4 (далі - позивач) на різних посадах проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.08.2014 № 1634 о/с «По особовому складу» відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із поставленням на військовий облік) за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) капітана міліції ОСОБА_4 оперуповноваженого сектору державної служби боротьби з економічною злочинністю Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.08.2014 № 865.

З наказом № 1634 позивач був ознайомлений 22.10.2014, що підтверджується листом ознайомлення працівників Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

Відповідно до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Донецькій області від 07.10.2014 № 362 о/с «По особовому складу» на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 позивачу визначено вислугу років станом на 20.08.2014: у календарному обчисленні 11 років 00 місяців 16 днів, у пільговому обчислені - 12 років 11 місяців 14 днів.

З матеріалів справи вбачається, що грошове забезпечення позивачу було виплачене по 31.07.2014.

З метою підтвердження виконання службових обов'язків після 20.08.2014 ОСОБА_4 надав наказ Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 22.08.2014 № 561 «Про залучення особового складу Артемівського міськвідділу для охорони громадського порядку в зоні АТО», наказ Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 30.09.2014 № 694 «Про залучення особового складу Артемівського міськвідділу для охорони громадського порядку в зоні АТО», відповідно до яких позивач був залучений до виконання свої службових обов'язків з метою забезпечення охорони громадського порядку в зоні проведення антитерористичної операції.

Вважаючи, що при звільненні йому безпідставно не були виплачені всі належні кошти, ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом.

Законом України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII (далі - Закон № 565-XII), який регулював спірні правовідносини на момент їх виникнення, визначено, що міліція в Україні це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 565-XII порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати (ч. 2 ст. 19 Закону № 565-XII).

За приписами ч. 1 ст. 24 Закону № 565-XII фінансування і матеріально-технічне забезпечення міліції здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, коштів, які надходять на підставі договорів від міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних органів, підприємств, установ, організацій і громадян, а також інших джерел, не заборонених законодавством.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (далі - Положення № 114), яке визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки.

Згідно з п. 10 розділу II Положення № 114 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 № 499, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 12.03.2008 № 205/14896, затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Інструкція № 499).

Положеннями п. 1.3 Інструкції № 499 передбачено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається залежно від посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби.

Підставою для виплати грошового забезпечення є наказ начальника органу внутрішніх справ про призначення на штатну посаду, яка входить у його номенклатуру, наказ ректора вищого навчального закладу про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат тощо (п. 1.5 Інструкції № 499).

Грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (п. 1.6 Інструкції № 499).

За час відсутності особи рядового чи начальницького складу органів внутрішніх справ на службі без поважних причин (прогул) грошове забезпечення не виплачується.

Підставою припинення виплати грошового забезпечення особі рядового чи начальницького складу органів внутрішніх справ є матеріали службового розслідування на підставі мотивованого рапорту безпосереднього керівника про обставини невиходу на службу та наказ начальника органу внутрішніх справ, у якому вказується, за який період припиняється виплата грошового забезпечення.

Крім цього, виплата грошового забезпечення припиняється з підстав, визначених у підпункті 3.4.8 пункту 3.4 та пункті 3.8 розділу III цієї Інструкції.

У матеріалах справи наявний наказ Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області № 565 від 22.08.2014 «Про припинення виплати грошового забезпечення працівникам міськвідділу», яким, зокрема, припинено виплату грошового забезпечення капітану міліції ОСОБА_4 з 01.08.2014 року до з'ясування причин відсутності оперуповноваженого сектору державної служби боротьби з економічною злочинністю.

Разом з тим наявні копія наказу від 22.08.2014 № 561 «Про залучення особового складу Артемівського міськвідділу для охорони громадського порядку в зоні АТО», а також копія наказу Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 30.09.2014 № 694 «Про залучення особового складу Артемівського міськвідділу для охорони громадського порядку в зоні АТО» які жодним чином не засвідчені, тому визначити їх доказову силу колегія суддів не вбачає за можливе та як доказ прийняти не може.

Відомості щодо оскарження позивачем цих наказів відсутні, що спростовує доводи апеляційної скарги щодо наявності в ОСОБА_4 права на отримання грошового забезпечення після 31.07.2014.

Колегія суддів не вважає обґрунтованим посилання апелянта щодо його права на отримання одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення, погоджується з висновками суду першої інстанції з цього приводу та на обґрунтування цього зазначає наступне.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Частиною 2 ст. 9 Закону № 2262-XII регламентовано, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Аналогічні положення закріплені ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Водночас ч. 3 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що військовослужбовцям при звільненні з військової служби за службовою невідповідністю, у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв'язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв'язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов'язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, не виплачується.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 затверджено «Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - Порядок № 393).

Пунктом 10 Порядку № 393 визначено, зокрема, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

При цьому, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за службовою невідповідністю, у зв'язку із систематичним невиконанням ними умов контракту, у зв'язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, одноразова грошова допомога не виплачується.

У той же час, постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 затверджено «Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та зі служби осіб рядового і начальницького складу».

Таким чином право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні виникає у осіб, що звільняються з органів внутрішніх справ за умови наявності вислуги років, що перевищує 10 років, та поважної причини звільнення зі служби, що не є наслідком порушення особою трудової дисципліни або дискредитації звання працівника органів внутрішніх справ.

Тобто, оцінюючи підставу звільнення ОСОБА_4 зі служби, а саме скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, у нього відсутнє право отримання одноразової грошової допомоги, що за своєю суттю є преміюванням за тривалу службу в органах внутрішніх справ.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги апелянта щодо стягнення грошової компенсації за невикористану частину відпустки тривалістю 22 доби за 2014 рік та скасування постанови суду першої інстанції в цій частині, виходячи з наступного.

Відповідно до довідки ліквідаційної комісії Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області «Про підтвердження перебування у черговій відпустці колишнього працівника Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області» № 22269/201/06-2016 від 09.09.2016 ОСОБА_4 у черговій відпустці за 2014 рік не перебував. Невикористана частина чергової відпустки за фактично відпрацьований час становить 22 діб.

За приписами п. 49 розділу VI Положення № 114 особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надаються відпустки: а) чергові; б) короткострокові; в) через хворобу; г) канікулярні; д) у зв'язку із закінченням навчальних закладів системи Міністерства внутрішніх справ; є) додаткові та соціальні (по вагітності, пологах і догляду за дитиною), творчі, у зв'язку з навчанням.

Чергова відпустка надається особі рядового або начальницького складу, як правило, до кінця робочого року (п. 52 розділу VI Положення № 114).

Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

З приводу посилання суду першої інстанції на положення п 3.4.8 Інструкції № 499, відповідно до якого за бажанням особи їй надається чергова відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку в разі звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до законодавства, колегія суддів зазначає, що вказаним пунктом Інструкцію № 499 було доповнено на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України від 20.04.2015 № 453, тобто на момент звільнення позивача зі служби ця норма не була чинною.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо відсутності в позивача права на отримання компенсації за невикористану частину відпустки, у той час як вимога ОСОБА_4 щодо стягнення з Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на його користь грошової компенсації за невикористану частину щорічної відпустки тривалістю 22 календарних дні за 2014 рік підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

За приписами частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Про наявність у нього права на отримання розрахунку при звільненні ОСОБА_4 дізнався 22 жовтня 2014 року під час ознайомлення з наказом № 1634, проте в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівська та Артемівського району) Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області із заявою щодо проведення розрахунку при звільненні.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що вимога ОСОБА_4 про стягнення з Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівська та Артемівського району) Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області середнього заробітку (грошового забезпечення) з 20.08.2014 року по день ухвалення судового рішення відповідно до статей 116, 117 Кодексу законів про працю України не підлягає задоволенню, оскільки є передчасною.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення.

Керуючись статями 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року в справі № 805/2572/16-а за позовом ОСОБА_4 до Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівська та Артемівського району) Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення грошового забезпечення, середньомісячного грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги, грошової компенсації за невикористану відпустку - задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівська та Артемівського району) Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення грошового забезпечення, середньомісячного грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги, грошової компенсації за невикористану відпустку - задовольнити частково.

Стягнути з Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівська та Артемівського району) Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за невикористану частину щорічної відпустки за 2014 рік тривалістю 22 календарних дні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 01 березня 2017 року. Повний текст постанови складений 02 березня 2017 року.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після виготовлення повного тексту.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук