Справа № 428/6197/16-а
Суддя: Баронін Д. Б.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/6197/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування уточненого позову позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуваючи на тимчасово окупованій території в м. Луганськ вона народила сина - ОСОБА_4. Після народження сина вона разом з чоловіком виїхали в селище Марківка, Луганської області. Там же була проведена реєстрація народження сина і видане свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_1 від 09.10.2014. Враховуючи те, що вони вимушені були виїхати з м. Луганськ та не мали іншого місця проживання, облаштування свого життя та побуту зайняло тривалий час. Їй довелося жити спочатку у м. Луганську, а потім у родичів в Російській Федерації, тому до кінця 2015 року вона постійно змінювала місце проживання і лише з травня 2015 року облаштувалася в селищі Сиротине, де зараз і мешкає. Потім, позивач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради з проханням призначити їй допомогу при народженні дитини, проте на початку березня 2016 року їй вручили постанову про відмову в призначенні допомоги при народженні дитини № 1727/06 від 10.03.2016, мотивуючи її тим, що ОСОБА_1 пропустила встановлений для звернення за державною допомогою при народженні дитини 12 місячний строк з моменту народження дитини. У своєму уточненому позові ОСОБА_1 просить зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради заяви повторно розглянути її звернення про призначення державної допомоги при народженні дитини із урахуванням поважності причин пропуску строку звернення за призначенням такої допомоги.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали уточнені позовні вимоги. Позивач додатково пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Луганську у неї народилася дитина. На 5-й або 6-й день виписки з родильного будинку вона, її чоловік та їх дитина у зв'язку із бойовими діями в м. Луганську виїхали до смт. Марківка Луганської області до батьків її двоюрідної сестри, після чого пробувши близько місяця в смт. Марківка Луганської області вони повернулися до Луганська. Потім вони знов на короткий термін вимушені були виїхати в смт. Марківка Луганської області для оформлення свідоцтва про народження дитини, після чого в листопаді 2014 року знову повернулися до Луганська, а звідти виїхали до Російської Федерації. В травні 2015 року вони на один тиждень через Луганськ приїхали до селища Сиротине м. Сєвєродонецька, зареєструвалися в якості тимчасово переміщених осіб та знову повернулися до м. Луганська. Лише в жовтні 2015 року у них виникла можливість переїхати з місця свого постійного проживання в м. Луганську до селища Сиротине м. Сєвєродонецька. В листопаді 2015 року вона звернулася до УПтСЗН СМР за отриманням допомоги при народженні дитини.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином, ухвалу суду про витребування доказів отримав, виконання ухвали проігнорував без пояснення причин.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснила, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_1. Їй відомо, що ОСОБА_1 в липні 2014 року в м. Луганську народила дитину і майже відразу після виписки з родильного будинку ОСОБА_1, її чоловік та їх дитина у зв'язку із бойовими діями в м. Луганську виїхали до смт. Марківка Луганської області до її батьків, після чого пробувши деякий час в смт. Марківка Луганської області вони повернулися до Луганська. Потім вони знов на короткий термін вимушені були виїхати в смт. Марківка Луганської області для оформлення свідоцтва про народження дитини, після чого в листопаді 2014 року знову повернулися до Луганська, а звідти виїхали до Російської Федерації. Їй також відомо, що лише в жовтні 2015 року у ОСОБА_1 виникла можливість переїхати на тривалий час до селища Сиротине м. Сєвєродонецька з міста Луганська.

Дослідивши надані учасниками розгляду справи докази, вислухавши пояснення сторін та показання свідків, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно із копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2, виданого 31.10.2014 Марківським РС УДМС України в Луганській області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 07.07.2001 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

12 червня 2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис № 314 і що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3, виданого 12 червня 2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 09 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марківського районного управління юстиції у Луганській області, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4, про що складено відповідний актовий запис № 40, і батьком якого записаний ОСОБА_6, а матір'ю - ОСОБА_1.

Згідно з копією довідки № 919039832 від 01.07.2015 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1, перемістилася 01.05.2015 разом зі своїм сином ОСОБА_4 з тимчасово окупованої території в АДРЕСА_2.

10 березня 2016 року Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради в повідомленні № 1727/06 було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні допомоги при народженні дитини, оскільки звернення для призначення такої допомоги надійшло після спливу 12 місяців після народження дитини.

Згідно статті 10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Відповідно до частини 7 статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Відповідно до п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 04.02.2009 року) «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Відповідач на виконання ухвали суду не надав відомостей щодо того, чи було прийнято до розгляду письмову заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату соціальної допомоги при народженні дитини, коли було прийнято таку заяву (точна дата) та чи було ОСОБА_1 додано до такої заяви усі документи, які необхідні для призначення та виплати соціальної допомоги при народженні дитини, проте з пояснень позивача судом було встановлено, що позивачем дійсно пропущений вищезазначений строк звернення за призначенням допомоги при народженні дитини.

Однак, на думку суду слід врахувати також те, що позивач з об'єктивних причин не мала змоги звернутися до відповідача з даною заявою протягом дванадцяти місяців з часу народження дитини, тобто в період з ІНФОРМАЦІЯ_2 до ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки до жовтня 2015 року вона фактично проживала на тимчасово окупованій території в м. Луганську, тобто за місцем свого постійного проживання, або за кордоном України в Російській Федерації, що підтверджується матеріалами справи та показаннями свідка. При цьому за місцем постійного проживання позивача в м. Луганську органи соціального захисту населення протягом вказаного періоду не функціонували, що є загальновідомою обставиною. Тому звернутися до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради позивач мала змогу лише тоді, коли фактично переїхала разом з дитиною та чоловіком на тимчасове місце проживання до смт. Сиротине м. Сєвєродонецька в жовтні 2015 року.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем заявлений позов фактично в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення.

Відповідно до частини 7 статті 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статі 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам, а тому не можна позбавити дитину благ, гарантованих їй державою. В даному випадку неможливість своєчасного звернення до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призвело до порушення інтересів саме дитини.

Таким чином, з урахуванням інтересів дитини та обставин, встановлених судом, позивач має право на розгляд свого звернення про призначення допомоги при народженні дитини уповноваженим органом праці та соціального захисту населення.

З метою утвердження єдності системи судів загальної юрисдикції, яка забезпечується, в тому числі, єдністю судової практики (ч. 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»), суд вважає за необхідне вказати, що аналогічний підхід до вирішення подібних спірних правовідносин було застосовано в постанові Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2016 року по справі № 428/721/16-а.

Щодо способу захисту свого права та права дитини, який обрано позивачем, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Положеннями статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 №475/97-ВР (далі - Конвенція), визначено, що кожна особа має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому вбачається, що ефективним засобом захисту є такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

З огляду на встановлені обставини справи суд вважає необхідним для забезпечення дієвого захисту прав та інтересів позивача і її дитини зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради повторно розглянути звернення позивача про призначення державної допомоги при народженні дитини із урахуванням поважності причин пропуску строку звернення за призначенням такої допомоги. Саме така редакція резолютивної частини постанови з одного боку забезпечить повний та дієвий захист прав позивача на призначення допомоги при народженні дитини, а з іншого боку відповідатиме змісту ст. 105 КАС України.

Згідно із частиною 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи із суті та спрямованості інституту розподілу судових витрат суд зазначає, що стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у цій справі буде несправедливим, адже цей спір виник виключно внаслідок бездіяльності позивача, яка була зумовлена об'єктивними та непереборними обставинами.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 8, 11, 17, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про призначення допомоги при народженні дитини - задовольнити.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради повторно розглянути звернення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про призначення державної допомоги при народженні дитини із урахуванням поважності причин пропуску строку звернення за призначенням такої допомоги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення, або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, якщо судом було застосовано ч. 3 ст. 160 КАС України або якщо особа не була присутня в судовому засіданні, шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова у повному обсязі складена та підписана 02 березня 2017 року.

Суддя Д.Б. Баронін