Справа № 683/1814/16-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2017-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 683/1814/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Бондарчук Л.А.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

24 лютого 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білоуса О.В. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області на постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про визнання дій незаконними та зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Старокостянтинівського об'єднаного УПФУ Хмельницької області і просить визнати незаконними дії відповідача щодо відмови у перерахунку його пенсії з врахуванням заробітної плати за період з 01 липня 1995 року по 31 грудня 1997 року та за січень 1998 року, а також зобов'язати відповідача здійснити перерахунок його пенсії з врахуванням заробітної плати за період з 1995 року по 2000 рік, в тому числі з врахуванням заробітної плати за період з 01 липня 1995 року по 31 грудня 1997 року та за січень 1998 року, яка зазначена у довідках №1 та №2 від 19 жовтня 2015 року.

Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Статтею 197 КАС України, зокрема п.1 ч. 1, встановлено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_2 з 17 лютого 2009 року перебуває на обліку в Старокостянтинівському об'єднаному УПФУ Хмельницької області, де отримує пенсію по інвалідності.

01 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії та надав для перерахунку довідку №01 від 19 жовтня 2015 року про заробіток для обчислення пенсії за період з січня 1996 року по грудень 2002 року, яку він отримував під час роботи в ПП «Консул», а також довідку №02 від 19 жовтня 2015 року про заробітну плату за період з жовтня 1992 року по січень 1998 року в ПП «Консул».

Листом №20/Л-4 від 11 липня 2016 року Старокостянтинівське об'єднане УПФУ Хмельницької області відмовило ОСОБА_2 у перерахунку пенсії на підставі вищезазначених довідок про заробітну плату для обчислення пенсії №01 та №02 від 19 жовтня 2015 року, що видані ПП «Консул-Акрон», посилаючись на те, що при перевірці звітності про нарахування підприємством збору на обов'язкове державне пенсійне страхування було виявлено, що загальні суми виплат, на які нараховувались внески до Пенсійного фонду України, не співпадають або значно нижчі сум заробітної плати, які зазначені у довідках. Крім того, як відзначає відповідач, згідно довідки №1 від 10 січня 1996 року, що видана ДФ ПІЮФ «Акрон», заробітна плата у 1995 році позивачу не нараховувалась, а тому внески до Пенсійного фонду України за 1995 рік відсутні.

Не погодившись із відмовою у перерахунку йому пенсії, ОСОБА_2 звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем неправомірно не враховано заробітну плату ОСОБА_2 з 01 липня 1995 року по 31 грудня 1997 року та за січень 1998 року, яку він отримував в період роботи в ПП «Консул».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Згідно з частинами першою та другою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, яке гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій тощо.

За змістом частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» термін «страховий стаж» визначений як період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески, а страховий стаж у солідарній системі визначений частиною першою статті 24 Закону як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески визначені частиною першою статті 1 зазначеного Закону як кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Зокрема, згідно із частиною першою статті 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов'язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (пункт 6 частини другої статті 17 Закону) незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята статті 20 Закону).

До страхувальників, які несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески органами Пенсійного фонду застосовуються фінансові санкції, а вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом (стаття 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов'язковій сплаті. Проте, застраховані особи без сприяння державних органів позбавлені можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність такої сплати, що, фактично, у випадку неповної сплати, означатиме порушення рівності їх прав на призначення (перерахунок) пенсії при інших рівних умовах.

Так, встановлено, що відповідачем не враховано заробітну плату ОСОБА_2 з 01 липня 1995 року по 31 грудня 1997 року та за січень 1998 року, яку він отримував в період роботи в ПП «Консул», у зв'язку із неналежною сплатою роботодавцем страхових внесків за цей період, що призвело до порушення принципу рівності особи перед законом, а пенсійні органи не вжили дієвих заходів для забезпечення гарантованого державою права на одержання в майбутньому трудової пенсії.

Однак, зазначена обставина не може позбавити позивача його конституційного права на соціальний захист та належне пенсійне забезпечення.

Вирішуючи адміністративну справу, суд керується визначеними ст. 8 КАС України принципами щодо верховенства права, згідно яких, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КАС України).

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Курко О. П.

Судді Білоус О.В. Совгира Д. І.