Справа № 826/9410/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 лютого 2017 року № 826/9410/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1.) з позовом до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (надалі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві від 05 квітня 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №826/7857/15, виданого Київським апеляційним адміністративним судом 15 грудня 2015 року (надалі - виконавчий лист №826/7857/15);

- зобов'язати відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві прийняти постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №826/7857/15.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на відсутність правових підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №826/7857/15, а тому оскаржувана постанова прийнята протиправно та підлягає скасуванню.

В ході судового розгляду даної справи представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 17 січня 2017 року не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, письмових заперечень проти позову до суду не подавав.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

15 грудня 2015 року Київським апеляційним адміністративним судом в адміністративній справі №826/7857/15 видано виконавчий лист про:

- визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Старокиївський банк" Пантіної Любові Олександрівни щодо нерозгляду кредиторської вимоги ОСОБА_1 у встановленому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" порядку та у визначені строки;

- зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Старокиївський банк" Пантіної Любові Олександрівни розглянути кредиторську вимогу ОСОБА_1 та прийняти рішення відповідно до Закону Україну "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";

- стягнення з уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Старокиївський банк" Пантіної Любові Олександрівни за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору у розмірі 153,47 грн. на користь ОСОБА_1

25 березня 2016 року позивач звернувся до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №826/7857/15, за результатами розгляду якої 05 квітня 2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Кияницею Н.М. прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №50704564.

Незгода позивача із вказаною вище постановою зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV (надалі- Закон).

Так, відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 6, абз. 2 ч. 2 ст. 11, ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17, ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону, в редакції станом на час прийняття оскаржуваної постанови, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, у випадку пред'явлення до відповідного органу державної виконавчої служби до виконання виконавчий документ, строк пред'явлення якого до виконання не закінчився та він відповідає вимогам, передбаченим Законом, державний виконавець зобов'язаний протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього такого виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

З оскаржуваної постанови вбачається, що вона прийнята на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону, а також зазначено, що виконавчий документ не може бути прийнятий до виконання, оскільки у результативній частині виконавчого документа зазначено дві примусові дії: зобов'язати та стягнути борг, які належать до різних категорій та виконуються у різні окремі способи, визначені Законом.

Разом з тим, відповідачем не надано належних доказів наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

При цьому, чинним законодавством не передбачено такої підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження як наявність у результативній частині виконавчого документа двох примусових дій, які належать до різних категорій та виконуються у різні окремі способи.

Враховуючи вищезазначене, а також звертаючи увагу на те, що відповідачем не надано суду жодних пояснень та/або доказів на підтвердження обґрунтованості прийняття оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що вказана постанова прийнята протиправно, а тому підлягає скасуванню.

Поряд з цим, позовна вимога щодо зобов'язання відповідача прийняти постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №826/7857/15 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Таким чином, вищевказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову частково.

Згідно із ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №50704564, прийняту 05 квітня 2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Кияницею Н.М.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) частину судових витрат у розмірі 551,20 (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (ідентифікаційний код 34999976).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов