Справа № 815/608/16
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/608/16

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Левчук О. А.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

ОСОБА_1,

розглянувши у в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача прокуратура Одеської області про визнання протиправним та скасування наказу в частині,

ВС ТА Н О В И В

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою до Генеральної прокуратури України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача прокуратура Одеської області про визнання незаконним та скасування наказу Генерального прокурора України № 1дк від 16.01.2016 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності в частині притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою по справі постановою, Генеральна прокуратура України подала апеляційну скаргу.

В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що постанова суду ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт зазначає, що висновки суду першої інстанції про те, що оскаржуваний наказ видано з порушенням строків, передбачених ст. 12 Дисциплінарного статуту прокуратури України для притягнення до дисциплінарної відповідальності, не відповідають фактичним обставинам справи. Апелянт посилається на те, що Генеральній прокуратурі України стало відомо про допущені позивачем порушення лише після виявлення достатніх підстав та приводів, передбачених Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, затвердженою наказом Генерального прокурора України від 24.09.2014 року №104, а саме, після надходження до Генерального прокурора України рапорту прокурора відділу Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 від 25.11.2015 року про можливі факти переховування працівниками прокуратури Одеської області матеріалів адміністративних справ.

Крім того, відповідач вважає таким, що не відповідає фактичним обставинам справи висновок суду про те, що з дня вчинення ОСОБА_4 проступку до видання Генеральним прокурором України наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності пройшло більше року. В апеляційній скарзі зазначено, що крім фактів погодження ОСОБА_4 завідомо неправдивих клопотань слідчого про надання дозволу на проведення виїмки судових адміністративних справ у кримінальному провадженні № 0000111, ним вчинялися активні дії, спрямовані на приховування зазначених неправомірних дій. Зазначені обставини, на думку відповідача, у своїй сукупності свідчать про умисні дії службових осіб прокуратури Одеської області, зокрема, ОСОБА_4, спрямовані на перешкоджання розгляду справ Верховним Судом України, а тому притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності на підставі наказу Генерального прокурора України № 1дк від 16.01.2016 року є правомірним та обґрунтованим.

На підставі викладеного ставиться питання про скасування прийнятої постанови Одеського окружного адміністративного суду від 17.10.2016 року та постановлення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть учать у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів зазначає наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що наказом прокуратури Одеської області № 1771к від 23 липня 2015 року, на виконання наказу Генерального прокурора України № 51ш від 15.07.2015 року, у звязку з ліквідацією в органах прокуратури Одеської області управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області, керуючись ст. 11 Закону України «Про прокуратуру», радника юстиції ОСОБА_2 призначено на посаду прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області, звільнивши його з посади старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області (а.с.44 т.1).

Наказом Генерального прокурора України № 1дк від 16.01.2016 року за неналежне виконання службових обовязків у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000111 прокурору відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях прокуратури Одеської області раднику юстиції ОСОБА_2 оголошено догану.

Вказаний наказ прийнято на підставі висновку Генеральної прокуратури України від 30.12.2015 року, затвердженого Генеральним прокурором України 12.01.2016 року, складеного за результатами службової перевірки за фактами перешкоджання працівниками прокуратури Одеської області здійсненню правосуддя Верховним Судом України та вилучення низки судових справ з Одеського окружного адміністративного суду.

У висновку Генеральної прокуратури України від 30.12.2015 року та наказі № 1дк від 16.01.2016 року зазначено, що Генеральною прокуратурою України було проведено службову перевірку за фактами перешкоджання здійсненню правосуддя працівниками прокуратури Одеської області та установлено, що в результаті неналежного виконання службових обовязків слідчим в ОВС слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області ОСОБА_5, прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Одеської області ОСОБА_2 та прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Одеської області ОСОБА_6 із Одеського окружного адміністративного суду було безпідставно вилучено адміністративні справи, що унеможливлювало їх судовий розгляд.

Також зазначено, що у період червня-жовтня 2014 року слідчий Царелунга К.П. за погодженням з прокурором Кузьмичовим В.Г., діючи у порушення ст. ст. 2, 9, 40 КПК України вніс до Приморського районного суду м. Одеси завідомо неправдиве клопотання про надання дозволу на проведення виїмки цих судових справ, оскільки вони, нібито, мають доказове значення у кримінальному провадженні № 0000111 від 21.03.2014 року. Отримавши у такий спосіб дозвіл слідчого судді, ОСОБА_5 вилучив судові справи із Одеського окружного адміністративного суду. Такими діями ОСОБА_5 та ОСОБА_2 унеможливлено розгляд Верховним Судом України заяв Генеральної прокуратури України про перегляд судових рішень за цими справами у порядку ст. 237 КАС України. За втручання Генеральної прокуратури України 12.08.2015 року матеріали адміністративних справ повернуто до Одеського окружного адміністративного суду.

У звязку з вказаним ОСОБА_2 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани.

Не погоджуючись з прийнятим Генеральним прокурором України наказом від 16.01.2017 року, ОСОБА_2 оскаржив його до суду першої інстанції, посилаючись на його протиправність та необґрунтованість.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що відповідачем було неправомірно застосовано до ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення, оскільки станом на 16.01.2016 року сплинули строки, встановлені ст. 12 Дисциплінарного статуту прокуратури України, протягом яких може застосуватись дисциплінарне стягнення.

Колегія судів частково погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Відповідно до абзацу 3 ст.48 Закону України Про прокуратуру за порушення закону, неналежне виконання службових обов'язків чи скоєння ганебного вчинку прокурори несуть відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України, який затверджується Верховною Радою України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.43 Закону України Про прокуратуру прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав невиконання чи неналежного виконання службових обов'язків.

Чч.1 ст.49 Закону України Про прокуратуру визначено, що на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: 1) догана; 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора України); 3) звільнення з посади в органах прокуратури.

Постановою Верховної Ради України від 06.11.1991 року затверджено Дисциплінарний статут прокуратури України (Далі за текстом - Статут), який встановлює порядок заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності, зокрема, прокурорсько-слідчих працівників.

Згідно вимог ч.1 ст.8 Статуту дисциплінарні стягнення до прокурорсько-слідчих працівників застосовується за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

Відповідно до п.1 ст.9 Статуту дисциплінарними стягненнями є, зокрема, догана.

Згідно положень ст.10 Статуту генеральний прокурор України має право застосовувати дисциплінарні стягнення, зазначені у статті 9 цього Статуту, в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

У статті 11 Статуту зазначено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

В даному випадку, Генеральним прокурором України було призначено проведення службової перевірки відносно фактів протиправних дій працівників прокуратури Одеської області, що виразились у незаконному втручанні у здійснення правосуддя Верховним Судом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту прокуратури України дисциплінарне стягнення застосовується протягом одного місяця з дня виявлення проступку, не враховуючи часу службової перевірки, тимчасової непрацездатності працівника та перебування його у відпустці, але не пізніше одного року з дня вчинення проступку. Строк проведення службової перевірки не може перевищувати двох місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, службова перевірка призначена наказом № 373 від 02.12.2015 року у звязку із надходженням до Генерального прокурора України рапорту прокурора другого наглядового відділу управління наглядової діяльності у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури Головного слідчого управління ОСОБА_3 щодо можливих фактів переховування матеріалів адміністративних справ. Так, зазначено, що до Генеральної прокуратури України 17.11.2015 року повторно надійшов лист Верховного Суду України щодо вжиття заходів до припинення перешкоджання прокуратурою Одеської області розгляду адміністративних справ, розпочатих за заявами Генеральної прокуратури України за зверненням Верховного Суду України.

Суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення зазначив, що Генеральною прокуратурою України листом від 20.08.2015 року повідомлено Верховному Суду України, що його звернення щодо повернення вилучених слідчим прокуратури Одеської області у Одеському окружному адміністративному суді матеріалів адміністративних справ розглянуто. За минуванням потреби 12.08.2015 року зазначені у зверненні адміністративні справи повернуто в Одеський окружний адміністративний суд (а.с. 160-162 т.1).

З урахуванням вищенаведеного, судом першої інстанції встановлено, що про факт безпідставного вилучення вищезазначених судових справ та їх повернення 12.08.2015 року відповідачу було відомо ще у вересні 2015 року. З огляду на те, що дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неналежне виконання службових обовязків у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні було застосовано до ОСОБА_2 саме 16.01.2016 року згідно наказу Генерального прокурора № 1дк, суд першої інстанції дійшов висновку, що з дня виявлення вищезазначеного проступку, вчиненого позивачем (14.09.2015 року), до дня застосування дисциплінарного стягнення (16.01.2016 року), з урахуванням часу проведення службової перевірки (з 02.12.2015 року по 30.12.2015 року) сплинуло більше трьох місяців.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Так, дійсно, листом Генеральної прокуратури України від 20.08.2015 року повідомлено Верховному Суду України, що питання повернення вилучених слідчим прокуратури Одеської області у Одеському окружному адміністративному суді матеріалів адміністративних справ розглянуто та вказано, що 12.08.2015 року зазначені у зверненні адміністративні справи повернуто в Одеський окружний адміністративний суд.

Однак, судом першої інстанції не враховано той факт, що 17.11.2015 року до Генеральної прокуратури України повторно надійшов лист Верховного Суду України щодо вжиття заходів до припинення перешкоджання прокуратурою Одеської області розгляду адміністративних справ, розпочатих за заявами Генеральної прокуратури України за зверненням Верховного Суду України.

Саме у звязку із надходженням повторного звернення Верховного Суду України Генеральним прокурором України і було призначено проведення службової перевірки згідно наказу № 373 від 02.12.2015 року, при проведенні якої і було виявлено факти порушень позивачем вимог чинного законодавства, що виразилось у безпідставному вилучені судових справ та неналежному виконанні службових обовязків у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000111.

З огляду на зазначене, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що Генеральному прокурору України стало відомо про допущені позивачем порушення лише після надходження рапорту прокурора відділу Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 від 25.11.2015 року про можливі факти переховування працівниками прокуратури Одеської області матеріалів адміністративних справ, що стало підставою для виявлення достатніх підстав та приводів, передбачених Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, затвердженою наказом Генерального прокурора України від 24.09.2014 року №104, для проведення службової перевірки.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що дисциплінарне стягнення на позивача було накладено Генеральною прокуратурою України у межах місячного строку з дня виявлення проступку, вчиненого позивачем, за вирахуванням часу проведення службової перевірки.

Однак, при цьому, судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно оскаржуваного наказу сам проступок, який виразився у неналежному виконанні службових обовязків, через що із Одеського окружного адміністративного суду безпідставно вилучено адміністративні справи, що унеможливлювало їх судовий розгляд, а також погодження завідомо неправдивих клопотань слідчого Царелунги К.П. про надання дозволу на проведення виїмки цих судових справ, було вчинено ОСОБА_2 у період червня-жовтня 2014 року. Таким чином, встановлено, що періодом вчинення проступку позивачем, як вбачається з висновку службового розслідування та наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності № 1дк від 16.01.2016 року, є червень-жовтень 2014 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з часу вчинення позивачем проступку (червень-жовтень 2014 року) до дня застосування дисциплінарного стягнення (16.01.2016 року) сплинуло більше одного року.

В своїй апеляційній сказі Генеральна прокуратура України посилалась на те, що крім фактів погодження ОСОБА_4 завідомо неправдивих клопотань слідчого про надання дозволу на проведення виїмки судових адміністративних справ у кримінальному провадженні № 0000111, ним вчинялися активні дії, спрямовані на приховування зазначених неправомірних дій, і такі дії вчинялись у липні 2015 року, вересні 2015 року. Зазначене на думку апелянта, свідчить про умисні дії службових осіб прокуратури Одеської області, зокрема, ОСОБА_4, спрямовані на перешкоджання розгляду справ Верховним Судом України, а тому притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності на підставі наказу Генерального прокурора України № 1дк від 16.01.2016 року вчинено в межах річного строку з дня вчинення таких неправомірних дій, а тому є правомірним та обґрунтованим.

Вказані твердження апелянта колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що ОСОБА_2, як вбачається з наказу Генерального прокурора України № 1дк від 16.01.2016 року, був притягнутий до дисциплінарної відповідальності саме за неналежне виконання службових обовязків у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000111, що виразилось у погодженні завідомо неправдивих клопотань про надання дозволу на проведення виїмки судових справ. При цьому, вказані дії вчинені позивачем саме у період червня-жовтня 2014 року.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що в даному випадку з моменту вчинення позивачем дій, кваліфікованих відповідачем як дисциплінарний проступок до моменту притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності сплинув річний строк, протягом якого ОСОБА_2 мав бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, а тому оскаржуваний наказ Генерального прокурора України № 1дк від 16.01.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині оголошення догани прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Одеської області раднику юстиції ОСОБА_2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи неповно встановив усі обставини справи, але прийняв вірне по суті рішення, а тому, на підставі п.1 ст. 202 КАС України постанова суду першої інстанції підлягає зміні в мотивувальній частині рішення.

Керуючись ст.ст. 184, 185, 197, 198, 201, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину постанови Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року, а саме, виключити з мотивувальної частини постанови посилання суду першої інстанції на те, що з моменту виявлення проступку, вчиненого позивачем (14.09.2015 року) до дня застосування дисциплінарного стягнення Генеральною прокуратурою України (16.01.2016 року), з урахуванням часу проведення службової перевірки (з 02.12.2015 року по 30.12.2015 року) сплинуло більше трьох місяців та викласти її у редакції цієї постанови.

В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: Т.М. Танасогло

ОСОБА_1