Справа № 2а-9133/11/1370
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року Справа № 876/7865/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сапіги В.П., Яворського І.О.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

представника позивача Федорчук В.Я.,

представника відповідача Стецьків Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2016 року у справі за позовом приватного підприємства «Девік» до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2011 року приватне підприємство «Девік» (далі - ПП «Девік») звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправними податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Миколаївському районі Львівської області (далі - ДПІ у Миколаївському р-ні) від 01 серпня 2011 року:

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на 20732,50 грн., з яких за основним платежем 16586,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 4146,50 грн.;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств (далі - ПНП) на 22011,25 грн., з яких за основним платежем 17609,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 4402,25 грн.;

- № про застосування (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 5278,84 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2011 року позов було задоволено повністю. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2011 року у частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01 серпня 2011 року № та № скасовано та у задоволенні цих позовних вимог ПП «Девік» відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 березня 2016 року касаційні скарги Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області та ПП «Девік» задоволено частково. Скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2011 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2016 року у справі № 2а-9133/11/1370 позов ПП «Девік» було задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Миколаївському р-ні від 01 серпня 2011 року № , № та № у частині застосування штрафних санкцій у розмірі 5265,64 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржено правонаступником відповідача - Миколаївською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області (далі - Миколаївська ОДПІ), яка просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог ПП «Девік».

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що під час проведеної перевірки позивача, результати якої оформлено актом № 347/230/19322456 від 12.07.2011 року, було встановлено відсутність належних доказів про реальність поставок товарів (послуг) на адресу ПП «Девік» від контрагентів ПП «Західпромінвестбуд», ПП «Колон-Сервіс», ПП «Екоенергобуд».

Окрім того, перевіркою встановлено порушення п. 3.1, п.7.39 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банкуУкраїни № 637 від 15 грудня 2004 року, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України за № 40/10320 від 13 січня 2005 року, (далі - Положення № 637), оскільки у авансових звітах відсутні оформлені належним чином документи, які би підтверджували сплату покупцем готівкових коштів.

Представник правонаступника апелянта - Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області - у ході апеляційного розгляду підтримала вимоги, викладені у апеляційній скарзі. Просила скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог ПП «Девік» у повному обсязі.

Представник ПП «Девік» у судовому засіданні апеляційного суду заперечила обґрунтованість доводів апелянта. Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких міркувань.

Частково задовольняючи позов ПП «Девік», суд першої інстанції виходив із того, що висновки податкового органу про неправомірне формування позивачем валових витрат та податкового кредиту за господарськими операціями з ПП «Екоенергобуд» (договір про надання маркетингових послуг від 01 жовтня 2010 року № 01/10-10 та договір перевезення вантажів від 01 грудня 2010 року № 987), ПП «Колон-Сервіс» (договір про надання послуг по виготовленню, розміщенню та експонуванню рекламного зображення від 04 січня 2010 року № 04-01-145), ПП «Західпромінвестбуд» (акт виконаних робіт № 14512 від 12 грудня 2009 року про розробку програмного забезпечення по захисту даних від втрат і несанкціонованого доступу) є необґрунтованими, оскільки зібраними у справі доказами підтверджується реальність таких господарських операцій позивача.

Щодо порушень позивачем Положення № 637 суд першої інстанції виходив із того, що у матеріалах справи наявний звіт про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт за № АО-0000002 від 26 січня 2011 року, згідно з яким заступником директора Федорчук В.Я. було здійснено проплату за договором страхування наземного транспорту за від 04 листопада 2010 року № 083-3202/669-10, укладеного між ВАТ «АСК «Дністер» (страховик) та Федорчук В.Я. (страхувальник). Оплата за договором підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 26 січня 2011 року № 0300 на суму 5265,34 грн., що підтверджує правомірність дій ПП «Девік».

Разом із тим, документів на підтвердження витрачання коштів у сумі 13,50 грн. згідно з авансовим звітом від 31 липня 2009 № АО-0000017 позивач не надав, а отже позовні вимоги ПП «Девік» у цій частині підлягають частковому задоволенню.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, апеляційний суд виходить із таких міркувань.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, ДПІ у Миколаївському р-ні було проведено виїзну планову перевірку ПП «Девік» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2009 року по 31 березня 2011 року, результати якої зафіксовано у акті № 347/230/19322456 від 12 липня 2011 року.

Під час проведення перевірки податковим органом було зроблено висновок про порушення позивачем вимог:

- пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», які полягали у завищенні валових витрат на загальну суму 70436,00 грн., в наслідок чого було занижено ПНП у періоді, що перевірявся, на загальну суму 17609,00 грн.;

- пп. 7.4.1, 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», які полягали у завищенні податкового кредиту, в наслідок чого було занижено ПДВ у періоді, що перевірявся, на загальну суму 16586,00 грн.;

- п. 3.1, п. 7.39 Положення № 637 внаслідок відсутності платіжних документів, які підтверджують сплату підприємством готівкових коштів у розмірі 5278,84 грн.

За результатами перевірки ДПІ у Миколаївському р-ні 01 серпня 2011 року було прийнято оспорювані податкові повідомлення-рішення № , № , № .

Оцінюючи висновки суду першої інстанції у частині правомірності формування позивачем валових витрат та податкового кредиту за його господарськими операціями з контрагентами ПП «Екоенергобуд», ПП «Колон-Сервіс» та ПП «Західпромінвестбуд» суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідні висновки податкового органу побудовані на тому, що від ДПІ у Шевченківському районі м. Києва надійшла відповідь від 14 червня 2011 року № 11350/7/23-1106 про неможливість проведення перевірки ПП «Екоенергобуд» через відсутність за юридичною адресою та неподання звітів про наявність рухомого чи нерухомого майна підприємства до податкового органу за місцем реєстрації. Також від ДПІ у Сихівському районі м. Львова надійшла відповідь від 25 травня 2011 року № 7711/23-416/2477 про неможливість проведення перевірки ПП «Колон-Сервіс» через визнання підприємства банкрутом та початок ліквідації. Окрім того, від ДПІ у Галицькому районі м. Львова надійшла відповідь від 23 травня 2011 року № 7683/23-409/32801104 про неможливість проведення перевірки ПП «Західпромінвестбуд» через відсутність за юридичною адресою та анулювання свідоцтва платника ПДВ 05 вересня 2009 року.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами та вимоги до таких документів передбачено приписами п.1.2 ст. 1, п.2.1, 2.4, 2.15, 2.16 ст. 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, ст. 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.3.2 ст. 3, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до вимог п. 5.1. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин між сторонами) валові витрати це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 цього Закону передбачено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно з пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Підпунктом 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» не дозволяється включення до податкового кредиту сум сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пп. 7.2.6 цього Закону).

Відповідно до пп. 7.5.1 п. 7.5. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківською рахунку платника податку на оплату товарів, або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів.

При цьому на підтвердження реальності здійснення господарських операцій із ПП «Західпромінвестбуд», ПП «Колон-Сервіс», ПП «Екоенергобуд» позивачем було долучено до матеріалів справи відповідні первинні документи бухгалтерського обліку.

Так, згідно з актом виконаних робіт за від 12 листопада 2009 року № 1452 ПП «Західпромінвестбуд» надало ПП «Девік» послуги з розробки програмного забезпечення по захисту даних від втрат і несанкціонованого доступу, профілактики програмного забезпечення, антивірусного захисту програмного забезпечення на загальну суму 14990,00 грн. та видало позивачу податкову накладну від 12 листопада 2009 року № 1452 на загальну суму 14990,00 грн. (у т.ч. ПДВ 2498,34 грн.).

Окрім того, ПП «Девік» було надано договір від 04 січня 2010 року № 04-01-145 про надання послуг по виготовленню, розміщенню та експонуванню рекламного зображення з ПП «Колон-Сервіс». Виконання умов договору оформлено актом виконаних робіт від 04 січня 2010 року № 1452, згідно з яким надані послуги з виготовлення макету, друку постера (3од.), оренди щитів (3од.) на загальну суму 12175,52 грн. ПП «Колон-Сервіс» видало позивачу податкову накладну від 04 січня 2010 року № 10 на загальну суму 12175,52 грн. (у т.ч. ПДВ 2020,83 грн.). Відповідно до акту виконаних робіт № 15 від 22 лютого 2010 року ПП «Колон-Сервіс» надало ПП «Девік» послуги зі створення креативної веб-сторінки на загальну суму 14800,00 грн., видавши податкову накладну від 22 лютого 2010 року № 734 на загальну суму 14800,00 грн. (у т.ч. ПДВ 2466,67 грн.).

Також ПП «Девік» було укладено з ПП «Екоенергобуд» договір № 01/10-10 щодо надання маркетингових послуг від 01 жовтня 2010 року, виконання умов якого оформлено актом надання послуг від 05 листопада 2010 року № Е/Лв/5/11 на загальну суму 30100,00 грн. При цьому ПП «Енергобуд» видало позивачу податкову накладну від 05 листопада 2010 року № на загальну суму 30100,00 грн. (у т.ч. ПДВ 5016,67 грн.).

ПП «Девік» (експедитор) та ПП «Енергобуд» (виконавець) уклали також договір перевезення вантажів від 01 грудня 2010 року № 987, виконання умов якого підтверджується актами здачі-приймання робіт (наданих послуг) від 10 грудня 2010 року № на суму 9500,00 грн., від 17 грудня 2010 року № на суму 9000,00 грн., від 24 грудня 2010 року № на суму 9000,00 грн. ПП «Енергобуд» було видано позивачу податкові накладні від 10 грудня 2010 року № на суму 9500 грн. (у т.ч. ПДВ 1583,33 грн.), від 17 грудня 2010 року № на суму 9000 грн. (у т.ч. ПДВ 1500,00 грн.), від 24 грудня 2010 року № на суму 9000 грн. (у т.ч. ПДВ 1500,00 грн.).

Окрім того, ПП «Девік» надано на підтвердження надання послуг перевезення вантажів ПП «Енергобуд»:

- заявки до договору від 01 грудня 2010 року № 987 від 08 грудня 2010 року № 08/12, від 14 грудня 2010 року № 14/12, від 15 грудня 2010 року № 15/12;

- договір від 01 грудня 2010 року № 0842-10 про експедиторське обслуговування з АК «Індустріальні та дистрибуційні системи», відповідно до умов якого позивач зобов'язується за рахунок замовника виконувати чи організовувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів.

Додатково ПП «Девік» представлено зразки рекламних зображень та результати маркетингових досліджень на підтвердження реальності здійснення господарських операцій із зазначеними контрагентами.

Судом першої інстанції безспірно встановлено на підставі витягів із офіційного веб-сайту Державної податкової адміністрації України те, що контрагенти позивача були платниками ПДВ на час вчинення спірних господарських операцій.

При цьому апеляційний суд погоджується із думкою суду першої інстанції про безпідставність посилань податкового органу на анулювання 05 вересня 2009 року свідоцтва про реєстрацію ПП «Західпромінвестбуд» платником ПДВ з огляду на те, що відповідно до листа ДПА у Львівській області від 04 листопада 2011 року за № 29421/10/15-211/1009 05 вересня 2009 року вказаному підприємству було видано нове свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ за № 100242005, яке було чинним до 01 червня 2010 року.

На переконання суду апеляційної інстанції, результати зустрічних перевірок контрагентів позивача, які на той час виявилися відсутніми за місцем реєстрації, за результатами їх податкової звітності та автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, не можуть бути безумовними свідченнями правомірності оспорюваних висновків податкового органу.

Сам факт відсутності посадових осіб за юридичною адресою не є безумовною підставою для висновку про те, що суб'єкт господарювання не веде господарської діяльності, а укладені ним угоди є безтоварними.

Відповідач не звертався до суду із позовом про визнання недійсними правочинів, укладених позивачем з контрагентами, та не довів того, що правочини було вчинено позивачем з метою безпідставного формування податкового кредиту з ПДВ та отримання бюджетного відшкодування, а також завищення витрат.

Окремі недоліки в оформленні первинних документів позивача не перешкоджають ідентифікувати учасників спірних операцій, а тому не можуть бути підставою для висновку про необґрунтованість податкової вигоди платника.

Чинне законодавство України не зобов'язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його безпосередню наявність за місцезнаходженням перед тим, як відносити відповідні суми ПДВ до податкового кредиту, а також не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальності та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини.

Так, згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

У п. 38 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Інтерсплав проти України» від 09.01.2007р. Суд вказав на те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

Отже платника податку не може бути позбавлено відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування.

Виходячи із наведеного суд апеляційної інстанції погоджується із оцінкою судом першої інстанції висновків щодо реальності господарських операцій між ПП «Девік» та ПП «Західпромінвестбуд», ПП «Колон-Сервіс», ПП «Екоенергобуд».

Що стосується порушень позивачем Положення № 637, то суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що з огляду на наявність звіту про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт за № АО-0000002 від 26 січня 2011 року, та квитанції до прибуткового касового ордера від 26 січня 2011 року № 0300 на суму 5265,34 грн., згідно з якими заступником директора Федорчук В.Я. було здійснено оплату за договором страхування наземного транспорту за від 04 листопада 2010 року № 083-3202/669-10, укладеного між ВАТ «АСК «Дністер» (страховик) та Федорчук В.Я. (страхувальник), немає підстав стверджувати про наявність у діях позивача порушень п.п. п. 3.1, п. 7.39 Положення № 637.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2016 року у справі № 2а-9133/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Сапіга

І.О.Яворський

Ухвала у повному обсязі складена 06 березня 2017 року.