Справа № 753/22437/16-а
Суддя: Лужецька О. Р.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/54/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2017 р. року суддя Дарницького районного суду міста Києва Лужецька О.Р., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного Об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача Лівобережного Об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним рішення про відмову в призначенні їй пенсії за вислугою років та просить зобов'язати відповідача призначити йому вищезазначену пенсію з 22 листопада 2016 року та додатково виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час, починаючи з 01.12.2015 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги за вищевикладеними обставинами та просив позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача подала письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури регулюється Законом України «Про прокуратуру» (№1789-ХІІ). Згідно вищевказаного Закону починаючи із 01.06.2015 року згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року №213-УШ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України в тому числі "Про прокуратуру". Тобто з 01.06.2015 року, пенсії, що визначені в порядку та на умовах, згідно із Законом України "Про прокуратуру", не призначаються, а раніше призначені пенсії - не перераховуються. Просила в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

За відсутністю заперечень позивача, його представника та представника відповідача розгляд справи здійснюється судом у передбаченому ст. 122-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що вимоги позову підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

ОСОБА_2 з грудня 2008 року перебуває на обліку у Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років на підставі ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» у розмірі 88% від суми заробітної плати.

Судом встановлено, що 22 листопада 2016 року позивач звернувся до Лівобережного Об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Листом від 25.11.2016 року за вих. №19151/14/В-1482 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугою років у зв'язку тим, що працівники прокуратури права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням пункту 5 Закону України № 213-VIII від 02.03.2015 не мають.

Суд не може погодитися з твердженням Лівобережного Об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (редакція, що діяла станом на час призначення пенсії), передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до ч. 13 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" обчислення (перерахунок) пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Відповідно до ч. 17 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Статтями 22, 92 Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Законом України № 3668-VІ від 08.07.2011 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» внесено зміни, що стосуються призначення пенсій.

Зокрема, згідно ч. 3 вказаної статті, розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включається в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Відповідно до ч. 15 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно ж до нової редакції ч. 2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними Законом № 213-VIII від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення»), пенсія призначається в розмірі 60% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Водночас пенсія позивачеві була призначена відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», тобто до набрання чинності цими законами.

Отже, новий порядок призначення та виплати пенсії, встановлений вищевказаними законами, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання ними чинності. Крім того, зміни внесені до вказаної статті стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку.

З таких обставин, суд вважає відмову відповідача у перерахунку пенсії такою, що не відповідає вимогам законодавства.

За таких обставин, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії та зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18-1558 зп від 04.11.2016 року відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 88% від суми місячної зарплати, починаючи з 22 листопада 2016 року.

Щодо вимог позивача про виплату пенсії без обмеження розміром, суд звертає увагу, що у відповідності до норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VІІІ внесено зміни до частини п'ятнадцятої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до яких максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

В подальшому, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» внесено зміни Законом № 911-VIII від 24.12.2015 р. вказану статтю доповнено реченням наступного змісту «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно зокрема до Закону України «Про прокуратуру» не може перевищувати 10740 гривень».

При цьому, норми законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії на даний час є чинними, неконституційними не визнані, а тому підлягають до застосування, отже, законних підстав для виплати пенсії без обмеження максимальним розміром немає.

Таким чином, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до ч.ч.1-2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу вимог ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно п.9 ч.1 ст.155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 позовну заяву до суду подав 05 грудня 2016 року та з матеріалів справи не вбачається підстав поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, позовні вимоги в частині додатково виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час, починаючи з 01.12.2015 року підлягають залишенню без розгляду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 11, 17, 18, 71, 94, 160, 161, 162, 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Лівобережного Об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Лівобережного Об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії за вислугу років.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18-1558зп від 04.11.2016 року відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 88% від суми місячної зарплати, починаючи з 22 листопада 2016 року.

Адміністративний позов ОСОБА_2 в частині позовних вимог додатково виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час, починаючи з 01.12.2015 року - залишити без розгляду.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами протягом десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА