Справа № 459/2772/16-а
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року Справа №876/9735/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Шавеля Р.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Сущак В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Сокальського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 03 листопада 2016 року у адміністративній справі №459/2772/16-а за позовом ОСОБА_1 до Сокальського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Сокальського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання протиправними дій, визнання неправомірним та скасування рішення Сокальського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області від 29.09.2016 №5999/05-33/11 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 з 23.09.2016, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарних місяці роботи на підставі довідки, виданої прокуратурою Львівської області 21.09.2016 за №18/1308; зобов'язання Сокальського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області призначити йому пенсію за вислугу років згідно із ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII (в редакціях Закону України від 05.10.1995 №358/95-ВР та Закону України від 12.07.2001 №2663-ІІІ) з 23.09.2016, виходячи із розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарних місяці роботи; стягнення з відповідача 551, 21 грн. судових витрат.

Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 03 листопада 2016 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Сокальського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області №5999/05-33/11 від 29.09.2016 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно із ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII (в редакціях Закону України від 05.10.1995 №358/95-ВР та Закону України від 12.07.2001 №2663-ІІІ) з 23.09.2016, виходячи із розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарних місяці роботи. Зобов'язано Сокальське об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно із ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII (в редакціях Закону України від 05.10.1995 № 358/95-ВР та Закону України від 12.07.2001 №2663-ІІІ) з 23.09.2016року, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарних місяці роботи. Стягнуто з Сокальського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області сплачений позивачем судовий збір у розмірі 551,21 грн.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає. що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Зокрема доводи апелянта зводяться до того, що позивачем представлено в суд довідки від 30.09.2016р. №15, видана Червоноградським міським судом Львівської області та від 03.10.2016р. №635-А, видана Львівським національним університетом ім. Івана Франка, які не були предметом розгляду при прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років; у позивача відсутній стаж роботи, який дає право для призначення пенсії за вислугою років та чинним Законом України «Про прокуратуру» не передбачено призначення пенсії виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку. Просить постанову суд першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, представник апелянта апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач та його представник проти апеляційної скарги заперечили, однак заявили клопотання про відмову від позову та просили закрити провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. Згідно матеріалів справи - копії трудової книжки, довідки Червоноградського міського суду Львівської області від 30.09.2016, позивач з 01.09.1995 по 29.07.1997 працював на посаді судового розпорядника у зазначеному суді, прийняв присягу державного службовця, вищої юридичної освіти не мав. Даний факт сторонами не заперечується, але останні по-різному надають йому правову оцінку у плані зарахування до вислуги років.

Крім цього, докази у справі підтверджують і сторони не заперечують того факту, що позивач здобув вищу юридичну освіту у ЛНУ ім. Франка, але відповідач вважає, що половина терміну - 3 місяці 21 день - навчання на підготовчому відділені університету не підлягає зарахуванню до вислуги років.

Окрім цього, встановлено, що з 03.08.1998р. позивач працював на різних прокурорсько-слідчих посадах у прокуратурі Львівської області, а з 15.12.2015 призначений на посаду прокурора Радехівської місцевої прокуратури Львівської області, що становить 18 років 01 місяць 22 дні стажу необхідно для обчислення пенсії за вислугою років.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що зібраними у справі доказами доведено, що відповідно до вимог ч.6 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (в редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-III) стаж роботи позивача, що становить понад 20 років і дає йому право на пенсію за вислугою років.

Проте, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції невірними, та такими, що суперечать нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Як слідує з матеріалів справи, за результатами розгляду заяви позивача та долучених до неї документів, Сокальським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Львівської області 29.09.2016 року прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1.

Проте, довідка від 30.09.2016р. №15, видана Червоноградським міським судом Львівської області та довідка від 03.10.2016р. №635-А, видана Львівським національним університетом ім. Івана Франка, що додані до матеріалів позовної заяви, на які посилається у своєму рішенні суд першої інстанції, не були предметом розгляду при прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років.

Крім того, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 розділу III Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-VIII Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: підготувати та подати до 1 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Відповідно до пункту 5 розділу III Прикінцевих положень Закону №213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Тобто, з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах визначених вищевказаними спеціальними законами, не призначаються.

Частиною 1 статті 152 Конституції України передбачено, що закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Згідно ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішення питання щодо невідповідності закону Конституції України належить до компетенції Конституційного Суду України, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами, враховуючи, що вони прийняті пізніше ніж нормативно-правові акти, за яким позивач просить призначити пенсію.

Таким чином, норми пункту 5 розділу III Прикінцевих положень Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-УІІІ є чинними, рішеннями Конституційного Конституції України неконституційними не визнавались, а тому підлягають обов'язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789 - XII (в редакції ЗУ від 05.10.1995р. №358/95-ВР та ЗУ від 12.07.2001 №2663 - III). Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не модна, оскільки на момент звернення позивача у Сокальське об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області із заявою про призначення пенсії від 23.09.2016р. дані норми закону втратили чинність.

З 15.07.2015р. набрав чинність Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014р.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 Розділу XII Прикінцевих положень Закону №1697 визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про прокуратуру», крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частини третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокуратури України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15.12.2015р.

Стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991р. регулювала порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих.

Частини 3, 4, 6, 11 ст.50-1 Закону №1789, що залишились чинними, не містять положень щодо визначення права на пенсійне забезпечення.

Статтею 86 Закону №1697 передбачено умови пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Відповідно до ч. 13 ст.86 Закону №1697 пенсія за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Відповідно до абзацу 7 ч.1 ст.86 Закону №1697 прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Згідно ч.2 - ч.4 ст.86 Закону №1697 пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат на 60. Коригування зазначених виплат проводиться із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього. Посадовий оклад, надбавки за вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на перерахунок пенсії за вислугу років.

Частиною 1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як слідує з позовної заяви, позивач стверджує, що стаж його роботи, що зараховується до вислуги років становить 20 років 4 місяці 12 днів (з них 18 років 01 місяць 22 дні - період роботи на різних прокурорсько - слідчих посадах у прокуратурі Львівської області, 1 рік 10 місяців 29 днів - період роботи на посаді судового розпорядника Червоноградського міського суду Львівської області, 3 місяці 21 день - половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі).

Згідно ч.6 ст.86 Закону №1697 до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Відповідно до ч.8 ст.86 Закону №1697 право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров'я, у зв'язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв'язку із скороченням кількості прокурорів, у зв'язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Відповідно до абз.1 ч.3 ст.42 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991р. №1060-ХІІ підготовка фахівців у вищих навчальних закладах може проводитися з відривом (очна), без відриву від виробництва (вечірня, заочна), шляхом поєднання цих форм, а з окремих спеціальностей - екстерном.

Згідно ст.21 Закону №1060 випускнику державного або іншого акредитованого (атестованого) навчального закладу видається відповідний документ про освіту встановленого зразка. Зразки документів про освіту затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Отже, період роботи з 01.09.1995 року по 29.07.1997 року на посаді судового розпорядника в Червоноградському міському суді Львівської області не може бути зарахований до вислуги років, що дає право на пенсію згідно статті 86 Закону №1697, оскільки позивач обіймав вказану посаду без вищої юридичної освіти.

В період з 01.12.1993р. по 13.07.1994р. ОСОБА_1 був слухачем підготовчого відділення денної форми навчання за спеціальністю «правознавство» у Львівському національному університеті ім. Івана Франка. Вказаний період не може бути зарахований до вислуги років, що дає право на пенсію згідно статті 86 Закону №1697, оскільки до вислуги років зараховується саме половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання, а не період проходження підготовчих курсів.

Посилання суду першої інстанції на ст.ст. 25, 30 Закону України «Про вищу освіту» є невірним, оскільки вказаний закон прийнятий 01.07.2014 року і на момент навчання позивача на підготовчих курсах ще не діяв.

Судом першої інстанції також не було надано жодної правової оцінки нормам ч.1 ст.47 Закону №1058 та ч.15 ст.86 Закону №1697, на які у своєму запереченні посилався відповідач.

Згідно ч.15 ст.86 Закону №1697 тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З 1 січня 2017 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» .

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Аналогічну норму щодо виплати пенсії особам, які працюють на посадах та на умовах передбачених Закону України «Про прокуратуру» містить і Закон України «Про загальнооб'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до абзаців 2-5 ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-ІУ тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 202 КАС України.

Разом з тим позивачем подано клопотання про відмову від адміністративного позову та закриття провадження у справі. Представник відповідача проти закриття провадження у справі не заперечив.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 КАС України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 49 цього Кодексу, позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову. Позивач має право відмовитися від адміністративного позову у суді апеляційної чи касаційної інстанції до закінчення відповідно апеляційного чи касаційного розгляду. Позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 157 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Сокальського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області - задовольнити частково.

Постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 03 листопада 2016 року у адміністративній справі №459/2772/16-а - скасувати та провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

Р.М. Шавель

Повний текст ухвали складено 28.02.2017р.