Справа № 821/162/17
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/162/17
15 год. 00 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Дудар Е.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Держземагентства у Херсонській області, в якому просить зобов'язати відповідача затвердити проект землеустрою та видати відповідний наказ, яким надати ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 7,0100 га, кадастровий № :02:001:0468 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у розмірі земельної частки (паю) по колишньому КСП "Україна" згідно сертифікату на земельну частку (пай) за рахунок земель резервного фонду державної власності сільськогосподарського призначення на території Костогризівської сільської ради Каховського району Херсонської області.

У зв'язку з тим, що Головне управління Держземагентства у Херсонській області реорганізовано, а його повноваження передані Головному управлінню Держгеокадастру у Херсонській області, суд на підставі статті 55 КАС Україним допустив процесуальне правонаступництво, а тому відповідачем у даній справі є Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі-відповідач).

У судовому засідання позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Суду пояснив, що 31.03.2016 року звернувся до відповідача із клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 7,0100 га, що знаходиться в межах Костогризівської сільської ради Каховського району, проте отримав відмову. Позивач вважає, що відповідач не навів належних підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою, передбачених чинним земельним законодавством, чим перешкодив у реалізації позивачем права на отримання у власність земельної частки (паю) із земель колективної власності колишнього КСП "Україна". Просить задовольнити позов повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області здійснює розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів Херсонської області та наділене повноваженнями щодо передачі у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель державної власності для ведення фермерського господарства у розмірі земельної частки (паю), для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га, для ведення садівництва та інше. Чинними нормами Земельного кодексу України не передбачено безоплатну передачу громадянам у власність земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а тому відповідач не має повноважень на затвердження проекту землеустрою щодо передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для зазначених цілей.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.05.2007 року ОСОБА_1 отримав у спадок право на земельну частку (пай) із землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства "Україна", що знаходиться в селі Семенівка Каховського району Херсонської області, розміром 4,3 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 01.08.2014 року у справі № 821/1998/14, яка набрала законної сили 30.08.2014 року, зобов'язано Головне управління Держземагенства у Херсонській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) згідно сертифікату ХС № 0211639 із земель державного резерву на території Костогризівської сільської ради Каховського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Наказом Головного управління Держземагенства у Херсонській області від 24.10.2014 року № 21-1616/18-14-СГ надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) згідно сертифікату ХС № 0211639 із земель державного резерву на території Костогризівської сільської ради Каховського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач замовив у державного підприємства "Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки із земель державного резерву на території Костогризівської сільської ради Каховського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Отримавши землевпорядну документацію, ОСОБА_1 звернувся Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області із заявою від 31.03.2016 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 7,0100 га, що знаходиться в межах Костогризівської сільської ради Каховського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області листом від 21.05.2016 року за № Г-3445/0-864/6-16-СГ відмовило ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою, посилаючись на відсутність передбачених Земельним кодексом України норм щодо безоплатної передачі земельної ділянки у власність громадян для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у розмірі земельної частки (паю).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 19 ЗК України землі сільськогосподарського призначення визначені як окрема категорія земель.

Землями сільськогосподарського призначення ЗК України визнає землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей (стаття 22 ЗК).

Стаття 22 ЗК України визначає види використання сільськогосподарських земель, які відповідають їх цільовому призначенню, та осіб, які мають право на отримання таких земель у власність та у користування.

Згідно з положеннями зазначеної норми землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ермерського господарства, а також для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Отже, законодавець передбачив декілька підстав отримання у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, у тому числі як земельний пай при приватизації сільськогосподарських підприємств для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Суб'єктами такого виду землеволодіння є громадяни України, які отримали земельні ділянки у власність безоплатно в результаті приватизації земель колективних сільськогосподарських (стаття 25 ЗК України, Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Розмір земельних ділянок, що передаються безоплатно громадянину у власність у такому разі визначається розміром земельної частки (паю).

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам на праві колективної власності визначено Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 року № 899-IV (далі Закон № 899-IV).

Частиною 3 статті 7 Закону № 899-IV визначено, що у разі необхідності в проектах землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) здійснюється перерахунок розміру в умовних кадастрових гектарах та вартості земельної частки (паю).

Із дослідженого судом проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки слідує, що при розробці даного проекту здійснено перерахунок розміру земельної ділянки, яка представлена ріллею богарною, та з урахуванням низької якості грунтів визначено площу земельної ділянки, що підлягає відведенню у розмірі 7,01 га.

Таким чином, судом встановлено, що позивач має намір отримати у власність земельну ділянку у розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель резервного фонду державної власності сільськогосподарського призначення у розмірі 7,0100 га.

Повноваження органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначено статтею 122 ЗК України.

01.01.2013 року до Земельного кодексу України внесено зміни, з урахуванням яких частиною четвертою статті 122 передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Отже, передача у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності належить до виключної компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам, якими у даному випадку є Головні управління Держгеокадастру в областях.

Суд відмічає, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які надаються у власність, поділяються на окремі види в залежності від цілей їх використання.

Віднесення земельних ділянок сільськогосподарського призначення до того чи іншого виду визначається порядком їх використання, тобто: для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Законодавець окремо не закріпив у ЗК України повноважень на передачу у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та не визначив окремий, тобто відмінний від інших видів використання земель сільськогосподарського призначення, порядок передачі у власність такого виду земель.

Оскільки земельна ділянка, яку позивач має намір отримати у власність, віднесена до земель сільськогосподарського призначення державної власності, суд дійшов висновку про наявність у відповідача повноважень на затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Конституцією України закріплено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); право власності на землю гарантується, воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (частина друга статті 14).

Відмовляючи позивачу у затвердженні проекту землеустрою, відповідач, відповідно до пунктів 2-8 ч. 3 ст. 2 КАС України, повинен був діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено, добросовісно та розсудливо з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Отже, перешкоджаючи позивачу в отриманні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності, відповідач таким чином перешкоджає позивачу у реалізації законодавчо наданого йому права, чим порушує принципи рівності перед законом та пропорційності, які визначені ст. 2 КАС України.

Разом з тим, суд відмічає, що повноваження відповідача щодо затвердження проекту землеустрою є дискреційними, а тому суд не вправі зобовязувати Головне управління Держгеокадастру в Херсонській області виконувати функції, що належать до його виключної компетенції, зважаючи на те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше буде порушено принцип розподілу влади.

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов'язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 31.03.2016 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 7,0100 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель резервного фонду державної власності сільськогосподарського призначення на території Костогризівської сільської ради Каховського району.

За правилами ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 31.03.2016 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 7,0100 га, кадастровий № :02:001:0468 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у розмірі земельної частки (паю) по колишньому КСП "Україна" згідно сертифікату на земельну частку (пай) за рахунок земель резервного фонду державної власності сільськогосподарського призначення на території Костогризівської сільської ради Каховського району Херсонської області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області протягом п'ятнадцяти днів з дня набрання постановою законної сили надати суду звіт про її виконання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області () на користь ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 320 (триста двадцять) грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 03 березня 2017 р.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 6.3