Справа № 815/4333/16
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4333/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Лопатюк Ю.А.

сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_4 до Ізмаїльської обєднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулась субєкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_4 до Ізмаїльської обєднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області, в якому позивач просить:

- скасувати податкові повідомлення - рішення Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області: від 07.06.2016 року № НОМЕР_1, від 07.06.2016 року № 003931301, від 07.06.2016 року № НОМЕР_2, від 07.06.2016 року № НОМЕР_3, рішення про застосування штрафних фінансових санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 04.06.2016 року за №000141301.

В обґрунтування заявленої правової позиції представник позивача зазначив, що не можливо погодитись із вказаними податковим органом порушенням, адже згідно із п.177.2.ст.177 ПК України - об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Тобто виходячи зі змісту акту перевірки перевіряючи не змогли встановити номенклатуру проданих товарів, але обсяг валових доходів врахували в повному обсязі, а отримані первинні документи по валовим витратам взагалі не взяли до уваги, без жодних на то правових підстав.

Представник відповідача проти позову заперечував в обґрунтування заявленої правової надав суду письмові заперечення, в яких зокрема вказав, ФОП ОСОБА_4 неправильно зазначено суму витрат, безпосередньо повязаних з одержанням доходу (документально підтверджених), суму сплаченого збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності у річних деклараціях про майновий стан і доходи за 2013-2015рр., що призвело до заниження на 113925,48 грн. суми податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На підставі п. 77.1. ст. 77 гл. 8 Податкового кодексу України, наказу від 14.04.2016р. №117, відповідно до направлення від 25.04.2016р. №118 Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області та плану - графіка проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання на 2 квартал 2016р. головним державним ревізор-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків зборів з фізичних осіб ОСОБА_3 проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4В.) вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2015р., та законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2015 р. відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку № 1 до акту.

За наслідками проведеної планової виїзної перевірки складений акт № 1220/15-02-13-01/НОМЕР_4 від 26.05.2016 р.(т. 1 а/с. 11-15), яким встановлені порушення ФОП ОСОБА_4.:

- п. 44.3. Податкового Кодексу України, незабезпечення зберігання первинних облікових документів;

- п.177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, п.6 ст.128 Господарського кодексу

України, встановлено включення до декларацій про майновий стан і доходи за 2013-2015 рр. перекручених даних, неналежне ведення обліку доходів та витрат;

- п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості;

- п. 177.2 ст. 177, п. 177.4, пп. 177.5.3. п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України, занижено зобовязання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2013р. в сумі 28895,20 грн, за 2014р. в сумі 26876,84 грн. та за 2015р. в сумі 58153,44 грн;

- п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, занижено військовий збір в сумі 4847,46 грн за 2015р.

- пп. 1, 4 ч. 2 ст. 6 та п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», занижено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування від підприємницької діяльності 2013-2015рр. в сумі 67 514, 21 грн. за 2013р., в сумі 63 163, 89 грн за 2014р. та в сумі 88857,48 грн за 2015р.

За наслідками встановлених порушень Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення - рішення від 07.06.2016 року № НОМЕР_1, податкове повідомлення - рішення від 07.06.2016 року № 003931301, податкове повідомлення - рішення від 07.06.2016 року № НОМЕР_2, податкове повідомлення - рішення від 07.06.2016 року № та рішення про застосування штрафних фінансових санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 04.06.2016 року за №000141301 (т. 1 а/с. 16-20).

Судом встановлено, що в ході проведеної перевірки податковим органом виявлено розбіжності щодо правильності визначення валових витрат, відображених в декларації про доходи, з даними про суми валових витрат, які визначені в ході перевірки.

Так, до валових витрат ФОП ОСОБА_4 віднесено витрати на придбання продовольчих товарів, сплату за електроенергію, збір на розвиток виноградарства, ЄСВ та інші.

Згідно додатку 5 до розділу III податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013р. віднесено суму 185746 грн. та за 2014р. віднесено суму 172975 грн. у вигляді вартості придбаних товарно - матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції (рядок 4), згідно додатку Ф4 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015р. ФОП ОСОБА_4 віднесено суму 323164,63 грн. у вигляді вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції (рядок 5).

ФОП ОСОБА_4 до перевірки не надано щоденні контрольні стрічки по РРО МІNI-500.02МЕ НОМЕР_5 по реалізованому товару за 2013 2015 р.р.

Згідно наданих до перевірки зведених помісячно контрольних стрічок по реалізованому товару встановлено, що ФОП ОСОБА_4 проводила розрахункові операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів та обліку іх кількості, чим порушено п. 11 ст. 3 Закону України від 6 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

У звязку із чим, перевіркою неможливо встановити номенклатуру товару що був реалізований, його ціну та кількість.

Крім того, податковий орган звертався до ФОП ОСОБА_4 із письмовим письмовий запитом від 16.05.2016р. вих. № 3339/О/15-02-13 з питання щодо надання до перевірки контрольних стрічок РРО, які в ході проведення перевірки надані не були, про що складений акт від 19.05.2016 р. за № 1184/15021301/НОМЕР_4.

Податковий орган вказує, що з поданих до перевірки первинних документів неможливо встановити від чого саме було отримано валовий дохід, що в свою чергу унеможливлює повязання наданих до перевірки ФОП ОСОБА_4 документів на придбання продовольчих товарів за 2013 2015 рр. з господарською діяльністю.

Податковий орган вказує, що ФОП ОСОБА_4 неправильно зазначено суму витрат, безпосередньо повязаних з одержанням доходу (документально підтверджених), суму сплаченого збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності у річних деклараціях про майновий стан і доходи за 2013 2015 рр. що призвело до заниження на 113925,48 грн суми податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності.

Відповідно п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_4 у перевіряємому періоді була платником військового збору.

ФОП ОСОБА_4 у 2015р. військовий збір утримувався у розмірі 1,5 % із суми чистого доходу від підприємницької діяльності, всього за перевіряємий період ФОП ОСОБА_4 сплачено 248,58 грн військового збору.

Перевіркою встановлено заниження суми військового збору за 2015 р. в сумі 4847,46 (5096,04 грн - 248,58 грн).

Перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок, встановлені розбіжності.

Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7% за період з січня 2011р. по травень 2012р. та у розмірі 36,6% за період з червня 2012р. по грудень 2015р., встановлені порушення,. внаслідок неправильного визначання чистого доходу (бази оподаткування ЄСВ) у звітності про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013-2015рр. занижено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування від підприємницької діяльності в сумі 67514,21 грн за 2013р., в сумі 63163,89 грн за 2014р. та в сумі 88857,48 грн за 2015р.

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб - підприємців визначений ст. 177 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України обєктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України визначено перелік витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування.

Відповідно до п. 11 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», субєкти господарювання зобовязані проводити розрахункові операції через РРО тільки з використанням режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Закон не містить відомостей щодо програмування. Однак для того щоб роздрукувати розрахунковий документ, який містить обов'язкові реквізити, РРО треба перевести у відповідний режим роботи (тобто запрограмувати).

Розрахунковий документ - це документ установленої форми і змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), який підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну (ст. 2 Закону про РРО).

Перелік обов'язкових реквізитів установлений Положенням № 1. У разі відсутності хоч би одного з таких реквізитів, а також недотримання сфери призначення документ не є розрахунковим (п. 2.1 Положення № 1).

Таким чином, попереднє програмування РРО це обовязкова умова його використання на території України. В іншому випадку, п. 6 статті 17 Закону про РРО передбачає накладення фінансових санкцій на такого субєкта господарювання.

Кожному субєкту господарювання, який здійснює розрахунки з використанням РРО, потрібно мати на увазі, що попередньому програмуванню підлягають тільки найменування та ціна реалізованого товару (послуги), а от кількість товару заздалегідь програмувати не потрібно. Однак субєкту господарювання необхідно забезпечити належний облік кількості реалізованих товарів через РРО це означає, що касир повинен забезпечити, щоб у чеку було відображено кількість товару, який був проданий покупцю.

Суть програмування полягає в тому, що кожному виду товару, наявного в продажу, надається код, за допомогою якого (при введенні коду вручну або при скануванні з упаковки) можна визначити назву і ціну товару, яка буде відображена в чеку РРО.

При цьому програмувати найменування товару потрібно так, щоб назва товару відображало споживчі ознаки товару і однозначно давало можливість здійснити ідентифікацію товару. Тобто, якщо субєкт господарювання продає шоколадки, то найменування товару в чеку РРО, крім марки шоколадок («Корона», «Мілка»), має містити назву виду товару (наприклад, шоколадка «Корона»).

СПД, що здійснюють розрахункові операції із застосуванням РРО, зобов'язані друкувати на РРО (за винятком автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки (п. 10 ст. 3 Закону про РРО).

Контрольна стрічка - це документ, надрукований РРО, який містить копії надрукованих цим реєстратором розрахункових документів (ст. 2 Закону про РРО).

Контрольна стрічка повинна друкуватися в єдиному робочому циклі з касовими чеками без повторного його використання. При застосуванні портативних РРО дозволяється друкувати контрольну стрічку перед друкуванням фіскального звітного чека (2-звіту), якщо таке передбачене технічними можливостями РРО.

Таким чином, перед початком роботи крім чекової стрічки СПД зобов'язаний установити контрольну стрічку.

Крім того, згідно із Законом про РРО, зберігати контрольну стрічку на місці проведення розрахункових операцій необхідно протягом 3 днів. Потім така стрічка зберігається протягом 3 років у господарській одиниці.

Судом в свою чергу встановлено, що ФОП ОСОБА_4 не дотримується встановленого порядку зберігання контрольних стічок у господарській одиниці.

Так, позивач надав суду довідку № 44/4-3863 від 06.05.2016 р. Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області, з якої вбачається що в ніч на 26.04.2014 р. невідома особа викрала матеріальні цінності з магазину розташованого за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул. Московська, 79, та належного ФОП ОСОБА_4 (т. 8 а/с. 156).

Матеріальні цінності в бухгалтерському обліку - це сировина і матеріали, покупні напівфабрикати і комплектуючі вироби, тара і тарні матеріали; паливо; будівельні матеріали і обладнання для установки; малоцінні і швидкозношувані предмети, спецодяг і спецвзуття.

Суд не приймає доводи позивача, про відсутність (викрадення) розрахункових документів (контрольних стрічок) за період з 01.01.2013 р. 26.04.2014 р., оскільки документи не відносяться до матеріальних цінностей.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні документи є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Первинні документи можуть бути створені як у письмовій, так і в електронній формі.

Крім того, позивачем не надано належних доказів про викрадення, а саме: переліку викраденого, задокументованого у встановленому законом порядку в рамках заявленого кримінального провадження № 0001283.

Щодо періоду з 27.04.2014 р. по 31.12.2015 р. позивач вказує, що втратив контрольні щоденні стрічки. В підтвердження вказаного надає заяву на адресу Керівника Ізмаїльської ОДПІ, з проханням надати інформацію про кожен надрукований розрахунковий документ, а саме: що було реалізовано та по якій ціні, за період з 22.10.2015 р. по 31.12.2015 р. включно.

Крім того, надає довідку про опломбування реєстратора розрахункових операцій від 22.10.2015 р. № 1507, згідно якої була встановлена нова версія програмного забезпечення РРО 52-12, яка надає можливість направлення до ДПІ контрольних стрічок.

З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що ФОП ОСОБА_4 не дотримувалась за перевіряємий період порядку здійснення та зберігання щоденної контрольної стрічки РРО, що мало наслідком встановлення порушень відображених у Акті перевірки № 1220/15-02-13-01/НОМЕР_4 від 26.05.2016 р. та прийняттям оскаржуваних рішень.

Відповідно до положень частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Частиною 1 статті 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" № 3477-IV від 23 лютого 2006 року визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Приписом ч. 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності.

Приписи ч.2 ст. 19 Конституції України закріплюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На думку суду відповідачем в повному обсязі доведено правомірність оскаржуваних рішення, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Потоцька Н.В.

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

06 березня 2017 року.