Справа № 824/126/17-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 лютого 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/126/17-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Лелюка О.П. - головуючого у судовому засіданні,

Брезіної Т.М.,

Левицького В.К.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук О.І.,

представника позивача ОСОБА_4,

розглянувши в попередньому судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 про забезпечення адміністративного позову у справі за позовом ОСОБА_5 до Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

В поданому позові позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ №126 Національної поліції України від 03 лютого 2017 року в частині звільнення його, ОСОБА_5, з посади, а саме пункт 1 наказу №126 Національної поліції України від 03 лютого 2017 року;

- поновити його, полковника поліції ОСОБА_5, на посаді заступника начальника Головного управління - начальника кримінальної поліції Головного управління Національної поліції України у Львівській області;

- стягнути на його користь з Національної поліції України середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 03 лютого 2017 року по дату винесення рішення.

Поряд з цим позивач подав клопотання про забезпечення адміністративного позову.

Посилаючись на те, що наслідком прийняття оскаржуваного наказу буде прийняття відповідачем наказу по особовому складу про звільнення ОСОБА_5 з поліції, що призведе до заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також вказуючи про необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення порушених прав і інтересів, позивач просить суд вжити заходи щодо забезпечення даного позову шляхом зупинення пункту 1 наказу Національної поліції України від 03 лютого 2017 року №126 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Головного управління Національної поліції України у Львівській області».

В попередньому судовому засіданні представник позивача заявлене клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому.

Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення попереднього судового засідання, в судове засідання не з'явився. Від нього до суду надійшли заперечення проти клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову. Посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявленого клопотання, відповідач просив суд клопотання ОСОБА_5 про забезпечення адміністративного позову залишити без задоволення.

Розглянувши клопотання позивача про забезпечення позову, заслухавши пояснення особи, яка з'явилась в судове засідання, та перевіривши наявні у справі матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує правовий акт індивідуальної дії, яким на нього накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади.

Відповідно до частини першої статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Указаною вище нормою процесуального закону передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову і суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Для вжиття заходів забезпечення позову повинні існувати реальні обставини зазначені у вказаній нормі.

Перевіривши наявні матеріали справи, суд встановив, що в обґрунтування клопотання про забезпечення адміністративного позову позивачем не представлено суду переконливих доказів та не наведено у клопотанні обставин, які б вказували на те, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або що захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Суд критично оцінює доводи позивача в обґрунтування заявленого клопотання, оскільки у разі прийняття відповідачем наказу по особовому складу про звільнення позивача з посади, він матиме право на захист своїх трудових прав в судовому порядку.

Крім цього, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення даного позову, суд звертає увагу на роз'яснення, наведені у пункті 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ»: «В адміністративних справах щодо визнання незаконним рішення про звільнення з посад позовними вимогами є скасування правових актів індивідуальної дії та поновлення на посаді. Забезпечуючи такий позов шляхом зупинення дії правового акта індивідуальної дії про звільнення з посади, суд фактично продовжує службові відносини між позивачем та роботодавцем (суб'єктом владних повноважень) з відповідними наслідками - виконанням службових обов'язків, виплатою заробітної плати тощо. Таким чином, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Отже, судам слід мати на увазі, що забезпеченням зазначеного адміністративного позову в такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, передбачених частиною першою статті 117 КАС України, що є неприпустимим».

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для вжиття заходів забезпечення даного адміністративного позову. Заявлене клопотання є безпідставним та необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 111, 117, 118, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді О.П. Лелюк

Т.М. Брезіна

В.К. Левицький

Ухвала у повному обсязі складена 02 березня 2017 року.