Справа № 826/7581/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 лютого 2017 року № 826/7581/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пул Енд Беа Україна» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправними та скасування податкової вимоги, рішення про опис майна у податкову заставу, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Пул Енд Беа Україна» (надалі - позивач, ТОВ «Пул Енд Беа Україна») з позовом до Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників, в якому просило:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 18.04.2016 №298-17, надіслану позивачу;

- зобов'язати відповідача здійснити корегування даних у картці особового рахунку ТОВ «Пул Енд Беа Україна» шляхом виключення з неї відомостей про наявність податкового боргу, визначеного у податковій вимозі від 18.04.2016 №298-17, надісланій позивачу;

- визнати протиправним та скасувати рішення від 19.04.2016 №8397/10/28-10-17-01-26 про опис майна у податкову заставу, надіслане позивачу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає протиправною відмову контролюючого органу у врахуванні авансового внеску з податку на прибуток, сплаченого позивачем у зв'язку із виплатою дивідендів у серпні 2013 року, в зменшення авансових внесків з податку на прибуток. Зазначене призвело до помилкового, на думку позивача, висновку контролюючого органу про порушення позивачем строків сплати зобов'язання з податку на прибуток підприємств у 2015 році, тому підстави для виникнення боргу відсутні, а оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Під час розгляду справи представники позивача позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити.

Разом з тим, у зв'язку з перейменуванням Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 №247 на Офіс великих платників податків ДФС, судом допущено заміну неналежного відповідача на належного - Офіс великих платників податків ДФС (далі по тексту також - відповідач).

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що у зв'язку з порушенням позивачем термінів сплати узгоджених податкових зобов'язань виникла недоїмка. Внаслідок невиконання обов'язку щодо погашення податкового боргу відповідачем складена податкова вимога та рішення про опис майна у податкову заставу. За таких обставин, контролюючий орган просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Виходячи з положень частини четвертої статті 122 КАС України, судом ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач є платником податку на прибуток, до березня 2014 року ТОВ «Пул Енд Беа Україна» перебувало на обліку у ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, а після зміни місцезнаходження позивача переведено на обслуговування до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві.

Проте з січня 2016 року позивач став на облік у Офісі великих платників податків ДФС, що підтверджується витягом з Реєстру великих платників податків на 2016 рік.

У 2013 році позивач здійснив виплату дивідендів на користь свого учасника - юридичної особи-нерезидента, у зв'язку з чим позивач сплатив авансовий внесок з податку на прибуток із виплатою дивідендів у серпні 2013 році у розмірі 7 287 141 грн., у березні 2014 року - 639 551 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Пул Енд Беа Україна» звернулось до ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві з листом від 17.09.2013 № 17.09.13/03, в якому просило зарахувати суму у розмірі 7 287 141,00 грн. у рахунок зменшення авансових внесків з податку на прибуток.

Листом ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 03.10.2013 № 13524/10/26-55-20-04-10 позивачу відмовлено в зарахуванні зазначеної суми.

У зв'язку з чим, в подальшому ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві складено податкову вимогу від 30.09.2014 №21519-25, згідно якої станом на 29.09.2014 сума податкового боргу позивача за узгодженими грошовими зобов'язаннями становила 2 489 683,00 грн. Позивачем вказана податкова вимога була оскаржена в судовому порядку.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015 по справі № 826/551/15 визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо відмови у зарахуванні авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів у розмірі 7 287 141,00 грн., сплачених ТОВ «Пул Енд Беа Україна» у 2013 році, у зменшення авансових внесків з податку на прибуток; визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 30.09.2014 №21519-25.

Крім того, у травні 2015 року ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві проведено камеральну перевірку податкової звітності ТОВ «Пул Енд Беа Україна», за результатами якої на підставі акта перевірки від 18.05.2015 № 261/26-59-15-06-94 прийнято податкові повідомлення-рішення: №002988/1506, яким до позивача за затримку на 10 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 368 918,70 грн., застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 10% та зобов'язано сплатити штраф в сумі 36 891,87 грн.; №002987/1506, яким до позивача за затримку на 224 календарні дні сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 6 639 158,00 грн., застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 20% та зобов'язано сплатити штраф в сумі 1 327 831,60 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.03.2016 у справі №826/23907/15 позов ТОВ «Пул Енд Беа Україна» задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 29.05.2015 №002987/1506 та №002988/1506.

В подальшому, відповідачем сформована податкова вимога від 18.04.2016 №298-17 про сплату податкового боргу у розмірі 8 126 443,72 грн., а також складено рішення про опис майна у податкову заставу від 19.04.2016 №8397/10/28-10-17-01-26.

Позивач вважає, що відповідачем неправомірно, з порушенням вимог податкового законодавства відмовлено у врахуванні суми авансового внеску з податку на прибуток, сплаченого Товариством у зв'язку із виплатою дивідендів у 2013 році, в рахунок зменшення щомісячних авансових внесків з податку на прибуток у 2014-2015 роках, відтак й оскаржувані рішення, на його думку, є протиправними, що й стало підставою для звернення його з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (в чинній редакції на час виникнення спірних правовідносин) платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

Згідно пункту 2 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України платники податку на прибуток підприємств, які починаючи з 2013 року подають річну податкову декларацію відповідно до п. 57.1 Податкового кодексу України, мають сплачувати у січні - лютому 2013 року авансовий внесок з цього податку.

Відповідно до підпункту 153.3.1 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України у разі прийняття рішення щодо виплати дивідендів емітент корпоративних прав, на які нараховуються дивіденди, проводить зазначені виплати власнику таких корпоративних прав незалежно від того, чи є оподатковуваний прибуток, розрахований за правилами, визначеними статтею 152 цього Кодексу, чи ні.

Згідно підпункту 153.3.2 пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу крім випадків, передбачених підпунктом 153.3.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.

Обов'язок із нарахування та сплати авансового внеску з цього податку за визначеною пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу ставкою покладається на будь-якого емітента корпоративних прав, що є резидентом, незалежно від того, є такий емітент або отримувач дивідендів платником податку чи має пільги зі сплати податку, надані цим Кодексом, чи у вигляді застосування ставки податку іншої, ніж встановлена в пункті 151.1 статті 151 цього Кодексу (крім платників цього податку, які підпадають під дію статті 156 цього Кодексу).

Підпунктом 153.3.4 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов'язань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов'язань наступного податкового періоду, а при отриманні від'ємного значення об'єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов'язань майбутніх податкових періодів.

Згідно підпункту 153.3.8 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України авансовий внесок із податку, сплачений у зв'язку з нарахуванням/сплатою дивідендів, є невід'ємною частиною податку на прибуток та не може розцінюватися як податок, який справляється при репатріації дивідендів (їх сплаті на користь нерезидентів).

При цьому, Законом України від 04.07.2013 № 403-VII, що набрав чинності 04.08.2013, до Податкового кодексу України було зміни, які дозволяють платникам податків враховувати сплату авансового внеску під час виплати дивідендів в оплату щомісячних авансів з податку на прибуток.

Так, у зміненій згаданим Законом редакції Податкового кодексу України абзацами п'ятим та шостим пункту 57.1 статті 57 встановлено, що на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до п. 153.3 Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом.

Якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

Таким чином, зі змісту названих вище положень випливає, що платник податку, у якого при сплаті авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів утворилося сума, що перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, вправі зменшити щомісячні аванси з податку на прибуток на суму сплачених авансових внесків при виплаті дивідендів як в поточному, так і в попередніх періодах до повного її погашення. Водночас, платник податку має право також очікувати від контролюючого органу дії щодо зарахування суми перевищення у рахунок зменшення авансових внесків з податку на прибуток у визначених законом наступних звітних місячних періодах.

Як свідчать матеріали справи, позивач здійснив виплату дивідендів на користь свого учасника - юридичної особи-нерезидента, у зв'язку з чим сплатив авансовий внесок з податку на прибуток при виплаті дивідендів у розмірі 7 287 141 грн.

Вказана сума була відображена позивачем у рядках 13.3 та 13.5.1 Додатку ЗП до податкової декларації з податку на прибуток за 2013 рік, поданої позивачем. Відповідно до рядка 23 Декларації з податку на прибуток за 2013 рік авансовий внесок, що підлягає сплаті товариством, визначений у розмірі 346 833 грн. щомісячно.

З огляду на викладені вище положення законодавства у позивача виникло право зменшувати за рахунок вказаної суми щомісячні авансові внески з податку на прибуток, що підлягали сплаті ТОВ «Пул Енд Беа Україна», до повного погашення вказаної суми.

У січні-травні 2014 року ТОВ «Пул Енд Беа Україна» сплатило щомісячні авансові внески з податку на прибуток, що підтверджується копіями платіжних доручень від 15.01.2014 №147 на суму 770 870,00 грн., від 26.02.2014 №433 на суму 770 871,00 грн., від 28.03.2014 №908 на суму 829 895,00 грн., від 29.04.2014 №101379 на суму 829 895,00 грн., від 30.05.2014 №101813 на суму 829 895,00 грн.

З урахуванням зазначеного, авансові внески з податку на прибуток, що підлягали сплаті ТОВ «Пул Енд Беа Україна» у червні-грудні 2014 року у розмірі 829 895,00 грн. щомісячно (рядок 23 Декларації), були зменшені на загальну суму 5 809 265 грн. за рахунок відповідної суми авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів у 2013 році.

Проте, листом від 03.10.2013 р. №13524/10/26-55-20-04-10 податковий орган повідомив позивача про те, що авансові внески з податку на прибуток при виплаті дивідендів в сумі 7 287 141,00 грн. не можуть бути враховані у зменшення авансових внесків з податку на прибуток.

Разом з тим, як підтверджується матеріалами справи, правомірність зменшення позивачем суми авансових внесків з податку на прибуток на суму авансових внесків з податку на прибуток, сплачених у зв'язку із виплатою дивідендів, переглядалась в судовому порядку.

Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.02.2015 в адміністративній справі №826/551/15 за позовом ТОВ «Пул Енд Беа Україна» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві та Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання неправомірними дій та податкової вимоги, зобов'язання вчинити певні дії в задоволенні позову відмовлено.

Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015 у вказаній справі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.02.2015 скасовано, апеляційну скаргу ТОВ «Пул Енд Беа Україна» задоволено частково:

визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо відмови у зарахуванні авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів у розмірі 7 287 141,00 грн., сплачених Товариством з обмеженою відповідальністю «Пул Енд Беа Україна» у 2013 році, у зменшення авансових внесків з податку на прибуток;

визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 30 вересня 2014 року №21519-25.

Відповідно до частини другої статті 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, судовим рішенням, яке набрало законної сили, спростовано висновки відповідача щодо відсутності підстав у врахуванні авансового внеску з податку на прибуток, сплаченого позивачем у зв'язку із виплатою дивідендів у 2013 році у зменшення авансових внесків з податку на прибуток.

Однак, як видно з матеріалів справи, відповідач, не приймаючи до уваги обставин ненадходження коштів до бюджету у строки, визначені пунктом 57.1 Податкового кодексу України, не з вини позивача, зробив висновок, що узгоджене грошове зобов'язання фактично надійшло до бюджету з порушенням визначених законом граничних строків, внаслідок чого застосував до позивача штрафні (фінансові) санкції згідно податкових повідомлень-рішень від 29.05.2015 №002988/1506 та №002987/1506.

Не погоджуючись із діями контролюючого органу щодо відмови у зарахуванні авансового внеску з податку на прибуток та винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.03.2016 в адміністративній справі №826/23907/15 за позовом ТОВ «Пул Енд Беа Україна» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень адміністративний позов ТОВ «Пул Енд Беа Україна» задоволено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2016 повернуто апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві на постанову суду від 14.03.2016 у зв'язку з неусуненням недоліків, встановлених ухвалою суду від 01.04.2016.

Вказаним судовим рішення, яке набрало законної сили, встановлено правомірність зменшення суми авансових внесків з податку на прибуток на суму авансових внесків з податку на прибуток, сплачених у зв'язку із виплатою дивідендів та те, що, в даному випадку, має місце не порушення строків сплати узгоджених грошових зобов'язань, а порушення строків зарахування коштів до бюджету на підставі складених відповідачем висновків.

В свою чергу, представник відповідача зазначив, зокрема, що з метою дотримання вимог пп. 153.3.4 п. 153.3 ст. 153 Податкового кодексу України, листом Міністерства доходів і зборів України від 07.02.2014 №3194/7/99-99-19-03-01-17 про подання податкової звітності з податку на прибуток повідомлено, що зменшення податкових зобов'язань з податку на прибуток на суму сплаченого авансового внеску при виплаті дивідендів розрахунок суми такого внеску буде перевірятись в автоматичному режимі з урахуванням наступного: у декларації з податку на прибуток підприємства, яка затверджена наказом Міндоходів №872, значення рядка 13.5.1 Додатка ЗП не може перевищувати значення (рядок 11 + рядок 12 + сума податку на прибуток операцій з торгівлі цінними паперами - (рядок 13.1 + рядок 13.2 + рядок 13.6 + рядок 13.7 Додатка ЗП до рядка 13). Відповідно до алгоритму контролю податкової декларації з податку на прибуток підприємства, до інтегрованої картки платника податків автоматично заноситься значення р.10 + р.11 +р.12 - р.13.

Сума авансових внесків при виплаті дивідендів, що врахована у зменшення податкових зобов'язань у поточному звітному (податковому) періоді відображена у рядку 13.5.1 додатка ЗП до Декларації, відноситься на зменшення нарахованої суми податку в наступних звітних (податкових) періодах та відображається в рядку 13.5.2 додатка ЗП до Податкової декларації, затвердженої наказом Міндоходів від 30.12.2013 №872.

В зв'язку із введенням в експлуатацію в ІС «Податковий блок» нового алгоритму контролю та рознесення Декларації з податку на прибуток в КОР платника за кодом платежу 11023300 «авансові внески з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів» за результатами проведення нарахувань у відповідності до оновленого алгоритму «нарахувань податку на прибуток», у позивача виникла недоїмка.

Як вбачається з матеріалів справи, щомісячні авансові внески з податку на прибуток, що підлягали сплаті позивачем у червні-грудні 2014 року (включно) були зменшені на загальну суму 5 809 265 грн. за рахунок відповідної суми авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів. Отже, залишок суми авансового внеску з податку на прибуток при виплаті дивідендів, сплаченого у 2013 та 2014 роках, що не був врахований позивачем у зменшення суми авансових внесків з податку на прибуток у 2014 звітному році, склав 1 147 750 грн. (р.13.5.1).

Вказаний залишок суми авансового внеску з податку на прибуток при виплаті дивідендів, сплаченого у 2013 та 2014 роках, що не був врахований у зменшення суми авансових внесків з податку на прибуток у 2014 звітному році, розрахований як: 7 287 141 грн. (авансовий внесок з податку на прибуток при виплаті дивідендів, сплачений у 2013) + 639 551 грн. (авансовий внесок з податку на прибуток при виплаті дивідендів, сплачений у 2014) - 969 677 грн. (частина суми авансового внеску з податку на прибуток при виплаті дивідендів, сплаченого у 2013 році, що була врахована позивачем у зменшення нарахованої суми податку за 2013 рік) - 5 809 265 грн. (частина авансового внеску з податку на прибуток при виплаті дивідендів, сплаченого у 2013 році, що була врахована товариством у зменшення суми авансових внесків з податку на прибуток у 2014 звітному році).

У податковій декларації з податку на прибуток підприємств за 2014 рік, поданій ТОВ «Пул Енд Беа Україна», авансовий внесок, що підлягав сплаті протягом 2015 року, був визначений у розмірі 464 941 грн. щомісячно (р.23 Декларації).

Скориставшись своїм правом, передбаченим пунктом 46.4 статті 46 Податкового кодексу України, після подання декларації за 2014 рік 27.03.2015 ТОВ «Пул Енд Беа Україна» подало до податкового органу доповнення до Декларації, у якому, зокрема, доповнено показник рядка 13.5.1 Додатка ЗП до рядка 13 Декларації за 2014 рік, де був відображений неврахований авансовий внесок у розмірі 1 147 750 грн.

У січні 2015 року ТОВ «Пул Енд Беа Україна» сплатило 513 000 грн. в рахунок сплати щомісячних авансових внесків, що підтверджується платіжним дорученням №61 від 29.01.2015.

Сума неврахованого авансового внеску (1 147 750 грн.), а також сума перевищення нарахованих товариством у 2014 році щомісячних авансових внесків над податковими зобов'язаннями за 2014 рік у розмірі 4 261 401 грн. покривала необхідні суми щомісячних авансових внесків з податку на прибуток до грудня 2015 року (включно).

Згідно платіжного доручення від 09.03.2016 №10125 позивач сплатив податок на прибуток підприємств у сумі 471 708,00 грн., яка задекларована у Декларації за 2015 рік (уточнюючої).

При цьому, податковий орган як суб'єкт владних повноважень, безпосереднім обов'язком якого є контроль за правомірністю нарахування та сплати податків і зборів суб'єктами господарювання, зобов'язаний був зарахувати відомості, зазначені у такій податкової звітності та доповненнях до неї, однак, він відмовив зарахувати суми авансових внесків, сплачених ТОВ «Пул Енд Беа Україна» у зв'язку із виплатою дивідендів у 2013 році та не погашених у 2014 році, в рахунок зменшення щомісячних авансових внесків, що підлягали сплаті позивачем у 2015 році, що послужило виникненням недоїмки у позивача, як наслідок, формуванням оскаржуваних податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу.

Разом з цим, суд зазначає, що встановленими обставинами справи, вищезазначеними судовими рішеннями спростовано факт щодо порушення позивачем термінів сплати самостійно визначених грошових зобов'язань зі сплати авансових внесків з податку на прибуток у 2014 та 2015 роках, а тому недоїмка у позивача виникла не з його вини, а у зв'язку з несвоєчасним зарахуванням коштів до бюджету.

З урахуванням викладеного суд вважає позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування податкової вимоги від 18.04.2016 №298-17 і рішення від 19.04.2016 №8397/10/28-10-17-01-26 про опис майна у податкову заставу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо решти частини позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до норм чинного законодавства повноваження відповідача щодо корегування даних у картці особового рахунку платника податків є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією контролюючого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Як визначено постановою Пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008, суд не може підміняти собою органи владних повноважень. Суд не може підміняти собою орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Підсумовуючи вищенаведене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов'язання Офісу великих платників податків ДФС здійснити корегування даних у картці особового рахунку ТОВ «Пул Енд Беа Україна» шляхом виключення з неї відомостей про наявність податкового боргу, визначеного у податковій вимозі від 18.04.2016 №298-17, надісланій позивачу.

З огляду на викладене, позовні вимоги ТОВ «Пул Енд Беа Україна» до Офісу великих платників податків ДФС в цій частині не підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини першої статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частин 1, 3 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 18.04.2016 №298-17, надіслану Товариству з обмеженою відповідальністю «Пул Енд Беа Україна».

Визнати протиправним та скасувати рішення Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 19.04.2016 №8397/10/28-10-17-01-26 про опис майна у податкову заставу, надіслане Товариству з обмеженою відповідальністю «Пул Енд Беа Україна».

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пул Енд Беа Україна» () понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 123 274,65 грн. за рахунок асигнувань Офісу великих платників податків ДФС.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур