Справа № 202/7330/16-а (2-а/202/12/2017)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції - Бєсєда Г.В.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 березня 2017 рокусправа № 202/7330/16-а (2-а/202/12/2017)
Приміщення суду за адресою: 49083, м. Дніпро, пр.Слобожанський, 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Олефіренко Н.А. , секретар судового засідання - Лащенко Р.В., з участю представника позивача - Сєдих О.А., представника відповідача - Куліковської А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2017 р. у справі №202/7330/16-а (2-а/202/12/2017) за позовом Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання дій противоправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради (далі - позивач) звернулось до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправними дії старшого державного виконавця управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Куліковської А.О. та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2016 року ВП №52805719 винесену старшим державним виконавцем управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Куліковської А.О.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2015 року позивачем було здійснено перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2015 рік ОСОБА_4 та винесено розпорядження, яким здійснено перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2015 рік. Вказане розпорядження направлено на адресу відповідача та державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві - ОСОБА_4 Проте, 15.11.2016 року від відділу примусового виконання рішень до управління надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2016 року. Дії державної виконавчої служби та постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2016 року є незаконними, оскільки постанова Індустріального районного суду м.Дніпропетровська була виконана управлінням частково та Державним бюджетом України не передбачено асигнувань органам державної влади на виплату присудженої рішенням суду щорічної допомоги на оздоровлення.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2017 р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову суду, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що управління виконало постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2015 року в частині немайнового характеру, а саме зробило перерахунок та призначило щорічну допомогу на оздоровлення ОСОБА_4, про що було повідомлено стягувача та державного виконавця.

Стосовно виконання постанови суду в частині виплати щорічної допомоги на оздоровлення, відповідача було повідомлено, що виконання рішень про стягнення коштів боржником за якими державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності таких коштів - за рахунок коштів передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконаня рішень суду. Отже, виконавчий документ підлягає поверненню стягувачу для подальшого пред'явлення на виконання до відповідного органу Державної казначейської служби України у порядку визначеному Законом.

На момент отримання заяви від стягувача та виконавчого листа старший державний виконавець Куліковська А.О. знала, що даний виконавчий лист вже частково виконано, а в частині виплати не підлягає виконанню органами державної виконавчо служби та не передбачає застосуваню заходів примусового виконання рішень, але в порушення норм чинного законодавства винесла постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2016 року ВП №52805719.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції, постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2015 року, зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної ради м.Дніпропетровська зробити точний перерахунок, виплатити та призначити щорічну допомогу на оздоровлення ОСОБА_4 відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі п'ятьох мінімальних заробітних плат на день дії виплати за 2015 рік з урахуванням фактично виплаченої суми.

26.07.2016 року на підставі заяви ОСОБА_4 про примусове виконання виконавчого листа прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51775267 з виконання виконавчого листа по справі № 202/8869/15-а, виданого 11.05.2016 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська.

Заявою від 31.08.2016 року № 3067 Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради повідомило відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про часткове виконання постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2015 року по справі № 202/8869/15-а, зазначивши, що постанова виконана частково у зв'язку з тим, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" видатки на виконання судових рішень не передбачено, у зв'язку з чим управління не має можливості виконати постанову в частині виплати перерахованої суми допомоги.

На підставі вищезазначеної заяви старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Куліковською А.О. винесено постанову від 01.11.2016 року ВП № 51775267 про повернення виконавчого листа.

02.11.2016 року на адресу відповідача надійшла заява ОСОБА_4 від 02.11.2016 року про виконання виконавчого листа по справі № 202/8869/15-а.

На підставі зазначеної заяви постановою від 03.11.2016 року ВП № 52805719 старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Куліковською А.О. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа по справі №202/8869/15-а, виданого Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська.

Згідно положень статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього закону, а саме за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження".

Частиною 3 стаття 27 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з ч.1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Законом України "Про виконавче провадження" передбачено дві форми реагування органу державної виконавчої служби на заяву про примусове виконання рішення: повернення виконавчого документу без прийняття до виконання та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено перелік підстав, існування яких є підставою для повернення стягувачу виконавчого документу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання, так, виконавчий документ повертається у разі якщо: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання), пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, боржника визнано банкрутом, Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, юридичну особу - боржника припинено, виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону, виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень, стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим, виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Отже, державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2016 року діяв відповідно до зазначених вище положень Закону України "Про виконавче провадження".

Доводи позивача щодо того, що державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження всупереч нормам Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 1 ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачено подальший порядок виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган.

Таким чином, позивачем не доведено, що дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області є незаконними, а постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення адміністративного позову Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2017 р. у справі №202/7330/16-а (2-а/202/12/2017) за позовом Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання дій противоправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 01 березня 2017 року, в повному обсязі ухвала складена 06 березня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складання рішення відповідно до ст.160 КАС України - з дня складання рішення в повному обсязі.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

В.А.Шальєва