Справа № 686/4240/17
Суддя: Мазурок О. В.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 686/4240/17
ПОСТАНОВА

01 березня 2017 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді - Мазурок О.В.,

при секретарі - Потаніній О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області до громадянина Республіки Грузії ОСОБА_3 про затримання для ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства та примусове видворення з України, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області звернулося до суду з адміністративним позовом до громадянина Республіки Грузії ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 про затримання для ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства та примусове видворення за межі України в примусовому порядку, посилаючись на те, що 01 березня 2017 року під час проведення заходів спрямованих на забезпечення ефективного захисту національних інтересів держави в протидії нелегальній міграції та відпрацювання взаємодії з правоохоронними органами для цілеспрямованої боротьби із злочинністю у сфері боротьби з торгівлею людьми, та іншими злочинами, пов'язаними з незаконною міграцією на території України у м. Хмельницькому співробітниками Сектору організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області спільно з оперуповноваженими співробітниками Управління карного розшуку, Головного Управління Національної поліції в Хмельницькій області, Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області було виявлено громадянина Грузії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який перебуває на території України без наявних законних підстав, та документів, які б надавали право законного перебування його на території України на визначений термін.

В результаті проведення перевірки наявних у відповідача документів встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходиться на території України без будь-яких законних підстав та не має жодних документів, які б надавали право останньому знаходитись на території України на законних підставах.

В'їзд на територію України ОСОБА_3 здійснив по паспорту громадянина Грузії НОМЕР_1 виданого 21.10.2002 року Міністерством внутрішніх справ Республіки Грузія, термін дії якого закінчився у 2007 році.

01.03.2004 року Апеляційним судом Хмельницької області ОСОБА_3 було засуджено до 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна за ч.4 ст. 187, ч.2 п.6 ст.115, ст.70 Кримінального кодексу України.

17 травня 2016 року ОСОБА_3 звільнився з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, що підтверджується довідкою про звільнення від 20.05.2016 року № 33511.

Після звільнення гр. Грузії ОСОБА_3 до консульських установ чи інших уповноважених органів з метою відновлення документів та легалізації свого становища в Україні не звертався, жодних інших документів не має.

На даний час ОСОБА_4 перебуває в Україні понад дозволений термін, а саме 180 днів протягом 180 днів. Таким чином, відповідач порушив правила перебування на території України та ухиляється від виїзду з України після закінчення дозволеного терміну перебування.

З травня 2016 року ОСОБА_3 до консульських установ чи інших уповноважених органів з метою відновлення документів та легалізації свого становища в Україні не звертався, жодних інших документів не має.

Громадян Грузії ОСОБА_3 не має законних джерел доходу, офіційно ніде не працює, продовжує дотримуватись кримінальних «понять» та «звичаїв» а тому, є всі підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення територіальних підрозділів ДМС про примусове повернення та рішення суду про його видворення.

Відповідно до Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом № 353/271/150 від 23.04.2012 року Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України, з метою контролю за виконанням іноземцем рішення про примусове повернення посадові особи територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС та органів охорони державного кордону можуть супроводжувати такого іноземця по території України до пункту пропуску через державний кордон України, через який заплановано примусове повернення іноземця.

Зважаючи, що ОСОБА_3 відбував покарання в місцях позбавлення волі за тяжкі злочини, відсутність у нього документів які дають право на виїзд з України,враховуючи інформацію надану правоохоронними органами відносно іноземця, існує ризик його втечі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просить його задоволити з підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позов не визнали.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно ч.4 ст.50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України.

Судом встановлено, що громадянин Республіки Грузії ОСОБА_3 2003 року прибув на територію України та перебуває в Україні після закінчення законного терміну перебування. В'їзд на територію України ОСОБА_3 здійснив по паспорту громадянина Грузії НОМЕР_1 виданого 21.10.2002 року Міністерством внутрішніх справ Республіки Грузія, термін дії якого закінчився 2007 році.

01.03.2004 року Апеляційним судом Хмельницької області ОСОБА_3 було засуджено до 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна за ч.4 ст. 187, ч.2 п.6 ст.115, ст.70 Кримінального кодексу України.

17 травня 2016 року ОСОБА_3 звільнився з місць позбавленця волі по відбуттю строку покарання, що підтверджується довідкою про звільнення від 20.05.2016 року № 33511.

Після звільнення з місць позбавлення волі відповідач до консульських установ чи інших уповноважених органів з метою відновлення документів та легалізації свого становища в Україні не звертався, жодних інших документів не має.

Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Відповідно до п.2 «Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року № 150 громадяни Грузії мають право перебувати на території України не більше як 90 днів протягом 180 днів.

Згідно до п. 14 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України;

Відповідності до статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено виключні підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Положеннями ч.ч. 5, 6 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 року, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Враховуючи вищенаведені правові положення статей 26 і 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусовому видворенню передують дві обставини, а саме прийняття рішення про примусове повернення та ухилення від виїзду після прийняття такого рішення.

Статтею 183-7 КАС України передбачено, що позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

У разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти одне з таких рішень:

1) взяти особу на поруки підприємства, установи чи організації;

2) зобов'язати іноземця або особу без громадянства внести заставу;

3) затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що у відповідача законні підстави для знаходження на території України відсутні, щоб залишити територію України ОСОБА_3 не вживає ніяких заходів, термін дії паспорта закінчився 2007 році.

Особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Щодо відповідача, обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та унеможливлюють примусове видворення за межі України не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Суд вважає, що порушення відповідачем законодавства України про перебування на території держави, невжиття заходів щодо вчинення будь-яких дій щодо легалізації перебування на території іноземної для відповідача держави, те, що ОСОБА_3 відбував покарання в місцях позбавлення волі за тяжкі злочини, свідчить про ухилення відповідача від виїзду та дає достатні підстави для затримання строком на шість місяців для ідентифікації громадянина Грузії ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, з поміщенням до Волинського пункту тимчасового перебування в Україні та примусово видворити з України після завершення процедури його ідентифікації.

Відповідно до ч.4 ст. 94 КАС України, судові витрати з відповідача не стягуються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що даний позов є обґрунтований і підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 94, 159, 160, 161, 162, 163, 173, 183-7 КАС України, ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Затримати строком на шість місяців для ідентифікації громадянина Грузії ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, з поміщенням до Волинського пункту тимчасового перебування в Україні та примусово видворити з України після завершення процедури його ідентифікації.

Постанову суду у відповідності до вимог ст.256 КАС України, допустити до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького адміністративного апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання її копії.

Суддя: