Справа № 802/119/17-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 лютого 2017 р. Справа № 802/119/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бошкової Юлії Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Коляденка О.Л.,

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача 1: ОСОБА_3,

представника відповідача 2: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Кедр-КВ"

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (відповідач 1), Головного управління державної казначейської служби у Вінницькій області (відповідач 2)

про: визнання бездіяльності протиправною

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Кедр-КВ" (далі - ТОВ "Кедр-КВ") до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ, відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області (далі - ГУ ДКУ у Вінницькій області, відповідач 2) про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 26 січня 2016 року подав до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області уточнену податкову декларацію з податку на додану вартість в рядку 23.2 якої визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню за рахунок платника у банку за грудень 2015 року у розмірі 1276163 грн. Разом з тим, в порушення п. 200.12. ст. 200 Податкового кодексу України, податковий орган, перевіривши правильність суми податку на відшкодування, висновок із зазначенням суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню з бюджету до органу казначейської служби у п'ятиденний строк не подав, тому позивачу вчасно не відшкодовано бюджетне відшкодування за вказаний місяць у відповідній сумі, в зв'язку з чим ТОВ "Кедр-КВ" вимушене звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та стягнення пені.

У судовому засіданні представники позивача просили адміністративний позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача 1 проти адміністративного позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. Крім того, звернув увагу суду на те, що Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області відповідно до наказу ДПС України від 06.11.2012 року №991 неодноразово надсилала інформацію ГУ ДФС у Вінницькій області, однак ГУ ДФС у Вінницькій області лише 22.06.2016 року підтвердила відшкодування сум ПДВ з бюджету ТОВ "Кедр-КВ" та 08.07.2016 року сума відшкодована на розрахунковий рахунок підприємства.

Представник відповідача 2 позов не визнав, заперечення надав суду в усній формі та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази, які є у справі, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 18.01.2016 року ТОВ "Кедр-КВ" подало до Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області податкову декларацію з податку на додану вартість в рядку 23.2 якої визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню за рахунок платника у банку за грудень 2015 року у розмірі 1276343 грн. (а.с.7-15).

Відповідно до квитанції №2 податкову декларацію ТОВ "Кедр-КВ" за грудень 2015 року разом з додатками було прийнято Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області та зареєстровано за № (а.с. 6).

26.01.2016 року ТОВ "Кедр-КВ" подало до Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області уточнюючу податкову декларацію з податку на додану вартість в рядку 23.2 якої визначено уточнену суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню за рахунок платника у банку за грудень 2015 року у розмірі 1276163 грн. (а.с.17-23).

Відповідно до квитанції №2 уточнюючу податкову декларацію ТОВ "Кедр-КВ" за грудень 2015 року разом з додатками було прийнято Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області та зареєстровано за № (а.с. 16).

На виконання Наказу ДПС України від 06.11.2012 року №991 "Про організацію роботи із проведення бюджетного відшкодування ПДВ" Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області направила до ГУ ДФС у Вінницькій області узагальнені матеріали щодо можливих обсягів сум бюджетного відшкодування ПДВ по TOB "Кедр-КВ" 17.02.2016 року, 04.04.2016 року, 18.04.2016 року, 04.05.2016 року, 17.05.2016 року, 02.06.2016 року та 16.06.2016 року.

Інформація щодо підтвердження відшкодування сум ПДВ з бюджету по TOB "Кедр-КВ" до Вінницької ОДПІ надійшла від ГУ ДФС у Вінницькій 22.06.2016 року. Згідно вищезазначеної інформації 22.06.2016 року проведено підтвердження суми бюджетного відшкодування та сформований висновок на відшкодування до органів Держказначейства. Суму відшкодовано на розрахунковий рахунок підприємства 08.07.2016 року.

Відтак, бюджетна заборгованість з ПДВ відшкодована Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області з порушенням строку, який встановлений нормами чинного законодавства.

Періодом, за який належить стягнути пеню є період з 16.02.2016 року по 08.07.2016 року.

Облікова ставка Національного банку України встановлена з 16.02.2016 року по 21.04.2016 року - 22%, з 22.04.2016 року по 26.05.2016 року - 19%, з 27.05.2016 року по 23.06.2016 року - 18 %, з 24.06.2016 року по 08.07.2016 року - 16,5%.

Строки дії облікової ставки НБУ - з 16.02.2016 року по 21.04.2016 року - 66 днів, з 22.04.2016 року по 26.05.2016 року - 35 днів, з 27.05.2016 року по 23.06.2016 року - 28 днів, з 24.06.2016 року по 08.07.2016 року - 15 днів.

Таким чином, розрахунок пені є таким:

66 дн. * (22%*120:100:365)*1276163=60920,18 грн.;

35 дн. * (19%*120:100:365)*1276163=27900,77 грн.;

28 дн. * (18%*120:100:365)*1276163=21145,85 грн.;

15 дн. * (16,5%*120:100:365)*1276163=10384,12 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пп.14.1.18 п.14.1 ст.14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Статтею 200 ПК України встановлено порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків та відповідно до п.200.1 вказаної статті сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

В силу п.200.4 ст.200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.7 ст.200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.10 ст.200 ПК України передбачено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Відповідно до п.200.12 ст.200 ПК України контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно п.200.13 ст.200 ПК України на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Пунктом 200.18 ст.200 ПК України передбачено, що платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті, подали відповідну заяву та відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї статті, мають право на автоматичне бюджетне відшкодування податку. Автоматичне бюджетне відшкодування здійснюється за результатами камеральної перевірки, яка проводиться протягом 20 календарних днів, наступних за граничним терміном отримання податкової декларації, та відповідно до вимог, визначених статтею 76 цього Кодексу.

Контролюючий орган зобов'язаний протягом трьох робочих днів після закінчення перевірки надати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає автоматичному відшкодуванню з бюджету.

Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, надає платнику податку суму автоматичного бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом трьох операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до ст.200 ПК України та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування у разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених п.200.11 ст.200 ПК України, за результатами документальної позапланової виїзної перевірки. Сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою контролюючим органом з дня, наступного за днем закінчення терміну проведення камеральної перевірки, у разі якщо камеральна перевірка проведена не була або за результатами проведення перевірки податкове повідомлення-рішення не було надіслано платнику податку у строк, визначений цим Кодексом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року №39 затверджено Порядок взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, який визначає механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість.

Пунктами 6, 7 вказаного Порядку передбачено, що у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог статей 73 і 83 Податкового кодексу України підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість, в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету. Орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобов'язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом:

трьох робочих днів після закінчення камеральної перевірки податкової декларації платника податку, який має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість;

п'яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Відповідно до п.9 вищезазначеного Порядку на підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом:

трьох операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість;

п'яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Отже, в даному випадку органом державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку є Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, яка відповідно до вказаних норм, зобов'язана подати органові державної казначейської служби висновок на бюджетне відшкодування податку на додану вартість.

Враховуючи, що право позивача на автоматичне бюджетне відшкодування ПДВ та достовірність розрахунку заявленої ним до відшкодування суми підтверджено проведеною Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області перевіркою, суд доходить висновку , що у Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області наявний обов'язок подання до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету у визначений законодавством строк, який всупереч наведеним вище нормам виконано не було, у зв'язку з чим наявні підстави для визнання протиправною бездіяльності Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області щодо несвоєчасного подання в строки, визначені ст. 200 Податкового Кодексу України, Головному управлінню Державної казначейської служби України у Вінницькій області висновку про відшкодування з бюджету податку на додану вартість за грудень 2015 року в сумі 1276163 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області не виконала вимоги законодавства та не подала у п'ятиденний строк після закінчення перевірки ТОВ "Кедр-КВ" до Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області висновок із зазначенням сум ПДВ, що підлягають відшкодуванню товариству з бюджету, чим порушила права позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.06.2014 року у справі №21-131а14.

Щодо доводів представника відповідача 1 про те, що на виконання Наказу ДПС України від 06.11.2012 року №991 "Про організацію роботи із проведення бюджетного відшкодування ПДВ" Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області направила до ГУ ДФС у Вінницькій області узагальнені матеріали щодо можливих обсягів сум бюджетного відшкодування ПДВ по TOB "Кедр-КВ" 17.02.2016 року, 04.04.2016 року, 18.04.2016 року, 04.05.2016 року, 17.05.2016 року, 02.06.2016 року та 16.06.2016 року, у зв'язку із чим у нього відсутня вина у вчиненні бездіяльності, суд зазначає наступне.

Так, згідно до додатку 2 наказу Державної податкової служби України від 06.11.2012 року № 991 "Про організацію роботи із проведення бюджетного відшкодування податку на додану вартість", з метою упорядкування роботи підпорядкованих органів ДПС щодо проведення бюджетного відшкодування ПДВ визначено порядок складання Інформації про можливі обсяги бюджетного відшкодування ПДВ коштами суб'єктам господарювання, які мають право на бюджетне відшкодування, за податковими деклараціями наданими в умовах дії Закону України "Про податок на додану вартість" та Податкового кодексу України.

Порядок формування показників Інформації про можливі обсяги відшкодування ПДВ коштами суб'єктам господарювання, які мають право на бюджетне відшкодування за податковими деклараціями наданими в умовах дії Закону України "Про податок на додану вартість" та Податкового кодексу України визначає процедуру формування та узгодження структурними органами територіальних органів ДПС України показників зазначеної Інформації щодо платників, за деклараціями яких сума заявленого бюджетного відшкодування ПДВ з урахування уточнюючих розрахунків становить 100 тис. грн.. або більше.

Відповідно до вказаного порядку структурний підрозділ ДПС України, який здійснює контроль за правомірністю бюджетного відшкодування ПДВ, отримує від відповідних структурних підрозділів інформацію для опрацювання та зведення узагальнених матеріалів щодо відшкодування ПДВ, які надсилаються регіональним ДПС, якими формуються узагальнені інформації, які підписуються Головою ДПС України та надаються до ДКС України з одночасним направленням до регіональних ДПС.

Однак, Податковим кодексом України чітко визначено хто має подавати інформацію до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та строки подання такої інформації, тому зазначені доводи представника відповідача 1 судом відхиляються.

Відповідно до п.200.23 ст.200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Суд зазначає, що ані нормами ПК, ані Порядком №39 не передбачено надання контролюючим органом до органу Держказначейства України висновку про відшкодування сум пені на несвоєчасно відшкодовану бюджетну заборгованість в ПДВ.

У зв'язку з чим, суд вважає, що позивачем обрано вірний спосіб захисту порушеного права шляхом стягнення пені, нарахованої на суму несвоєчасно сплаченої бюджетної заборгованості з ПДВ.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Згідно п.23 вказаного Порядку стягувач, на користь якого прийняті судові рішення про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, подає документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцем реєстрації стягувача в органі державної податкової служби.

Таким чином, вищезазначеним актом безпосередньо передбачено можливість ухвалення на користь особи судового рішення про стягнення пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування ПДВ, і встановлено особливості процедури такого стягнення, в рамках якої особа зобов'язана подати до казначейства документи, наведені у п.6 зазначеного Порядку, якими є, зокрема, відповідна заява, судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності).

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п.145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги ст.13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за ст.13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_2 проти України" від 05 квітня 2005 року (заява №38722/02).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні ст.13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; прийняття рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

08.07.2016 року позивач отримав бюджетну заборгованість з податку на додану вартість за грудень 2015 року у розмірі 1276163,00 грн., проте з пропуском з вини податкового органу строку, встановленого нормами чинного законодавства.

Отже, періодом, за який належить стягнути пеню є період з 16.02.2016 року по 08.07.2016 року.

Облікова ставка Національного банку України встановлена з 16.02.2016 року по 21.04.2016 року - 22%, з 22.04.2016 року по 26.05.2016 року - 19%, з 27.05.2016 року по 23.06.2016 року - 18 %, з 24.06.2016 року по 08.07.2016 року - 16,5%.

Строки дії облікової ставки НБУ - з 16.02.2016 року по 21.04.2016 року - 66 днів, з 22.04.2016 року по 26.05.2016 року - 35 днів, з 27.05.2016 року по 23.06.2016 року - 28 днів, з 24.06.2016 року по 08.07.2016 року - 15 днів.

Таким чином, розрахунок пені є таким:

66 дн. * (22%*120:100:365)*1276163=60920,18 грн.;

35 дн. * (19%*120:100:365)*1276163=27900,77 грн.;

28 дн. * (18%*120:100:365)*1276163=21145,85 грн.;

15 дн. * (16,5%*120:100:365)*1276163=10384,12 грн.

За таких обставин, враховуючи наявність у відповідача обов'язку зі сплати пені на суми податку, що не відшкодовані платнику протягом визначеного ст. 200 ПК України строку, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з Державного бюджету України суми пені, нарахованої на суму невідшкодованого податку на додану вартість за грудень 2015 року в сумі 120350,92 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат у справі суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якою передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області щодо несвоєчасного подання в строки, визначені ст. 200 Податкового Кодексу України, Головному управлінню Державної казначейської служби України у Вінницькій області висновку про відшкодування з бюджету податку на додану вартість: за грудень 2015 року в сумі 1276163 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кедр-КВ" пеню, нараховану на заборгованість бюджетного відшкодування з податку на додану вартість: за грудень 2015 року в сумі 120350 грн. 92 коп.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кедр-КВ" сплачений судовий збір в сумі 3405 (три тисячі чотириста п'ять) гривень 26 (двадцять шість) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна