Справа № 733/1306/16-а
Суддя: Карапиш Т. В.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа №733/1306/16-а
№ 8-а/733/1/17
Постанова

Іменем України

"22" лютого 2017 р. Ічнянський районний адміністративний суд

Чернігівської області

в складі:

головуючого судді Т.В. Карапиш

при секретарі В.Ю. Донченко

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ічня справу за заявою, яка надійшла від ОСОБА_1 про перегляд постанови по справі за адміністративним позовом Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу, за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2016 року за адміністративним позовом Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу, за нововиявленими обставинами, вказуючи на те, що постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2015 року його адміністративний позов до управління Пенсійного фонду України в м. Прилуках та Прилуцькому районі Чернігівської області про призначення /перерахування/ щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці було задоволено та зобовязано нарахувати та виплачувати з 05 серпня 2015 року ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого в даний час на відповідній посаді судді Прилуцького міськрайонного суду. Наприкінці березня місяця 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Прилуцького МРВ ДВС з виконавчим листом № 742/3448/15-а, який виданий 18 березня 2016 року Ічнянським районним судом Чернігівської області на підставі вищевказаної постанови суду. 29 березня 2016 року по даному виконавчому листу відкрито виконавче провадження ВП № 50654209. Даною постановою управлінню Пенсійного фонду України в м. Прилуках та Прилуцькому районі було встановлено строк на добровільне її виконання до 05 квітня 2016 року. У звязку з відсутністю у матеріалах пенсійної справи уточнюючої довідки про розмір грошового утримання судді у відставці 05 квітня 2016 року УПФУ звернулося до державного виконавця із заявою про відкладення виконавчих дій, яка була задоволена останнім. Згідно довідки ТУДСАУ в Чернігівській області від 06 квітня 2016 року про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, його заробітна плата (суддівська винагорода) з 01 серпня 2015 року становила 21924 гривні 00 копійок. Але вищевказана постанова Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2015 року була виконана частково. Розпорядженням від 14 квітня 2016 року № 155521 ОСОБА_1 було призначено пенсію у розмірі 19731 гривня 60 копійок. Але 02 червня 2016 року він отримав відповідь начальника ОУ ПФУ ОСОБА_2 з мотивуванням обмеження його щомісячного довічного грошового утримання з 19731 гривні 60 копійок на довічні 10740 гривень 00 копійок згідно ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, змінена редакція ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», внаслідок чого ст. 141 передбачає виплату органами ПФУ за рахунок коштів державного бюджету України щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 60 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII у статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" абзац шостий після речення першого було доповнено новим реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. Рішенням Конституційного суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року положення ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у тому числі відносно максимального розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці, визнано такими, що не відповідають Конституції України.

16 червня 2016 року ОСОБА_1 отримав повідомлення начальника Прилуцького МРВ ДВС, що 07 червня 2016 року та 15 червня 2016 року Прилуцьке ОУ ПФУ направило копію розпорядження про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та розрахунок боргу по ньому. 22 червня 2016 року він отримав постанову про зупинення виконавчого провадження ВП № 50654209 в звязку з подачею Прилуцького МРВ ДВС клопотання про розяснення постанови суду від 27 жовтня 2015 року.

25 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до Прилуцького МРВ ДВС про визнання очевидної бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити конкретні дії для реального та повного виконання постанови суду, яким було визнано неправомірною бездіяльність Прилуцького МРВ ДВС при виконанні ВП № 50654209 та зобовязано вжити всіх передбачених чинним законодавством України заходів для своєчасного та повного виконання постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2015 року.

27 жовтня 2016 року ОСОБА_1 отримав постанову заступника начальника Прилуцького МРВ ДВС про закінчення виконавчого провадження у звязку з фактичним виконанням в повному обсязі постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2015 року відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», в ред. Закону від 02 червня 2016 року № 1404- VIII9.

Як стало йому відомо, що постановою державного виконавця від 16 серпня 2016 року на Прилуцьке ОУ ПФУ був накладений штраф за не виконання в повному обсязі рішення суду. Не погоджуючись із цим Прилуцьке ОУПФУ було подано адміністративний позов до Прилуцького МРВ ДВС про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу, так як здійснені всі заходи щодо виконання постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2015 року відповідно до норм чинного законодавства. Згідно постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2016 року даний позов було задоволено, визнано дії Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області щодо винесення постанови про накладення на Прилуцьке обєднане управління Пенсійного фонду України штрафу неправомірними та скасовано постанову ВП № 50654209 від 16 серпня 2016 року про накладення штрафу у розмірі 680 гривень. В звязку з тим, що постанова Ічнянського районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2016 року порушила його процесуальні та матеріальні права закриття ВП № 50654209, та унеможливила його відновлення, просить скасувати вищевказану постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області та переглянути її в зв'язку з нововиявленими обставинами.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, свої вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, посилаючись на викладені в заяві пояснення.

Представник Прилуцького ОУПФУ в Чернігівській області в судове засідання не зявився, але надав заперечення проти даної заяви про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами, вказуючи на те, що постанова Ічнянського районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2016 року про скасування штрафу в розмірі 680 гривень 00 копійок є законною та не може бути скасованою, так як жодних доказів про неправомірність її винесення ОСОБА_1 не було надано. Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів державного бюджету України. У період з 05 серпня 2016 року по 08 липня 2016 року Прилуцьке обєднане управління виплачувало ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 10740 грн. Рішенням Конституційного суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року положення ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у тому числі відносно максимального розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці, визнано такими, що не відповідають Конституції України. Відповідно до ч. 2 ст. 152 КУ передбачено, що закони та інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність. На підставі даного рішення КСУ управлінням пенсійну справу ОСОБА_1 приведено у відповідність до законодавства України. Тобто, Прилуцьким ОУПФУ в Чернігівській області здійснені всі заходи щодо виконання постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області відповідно до норм чинного законодавства.

Крім того, спір згідно постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2016 року виник між субєктами владних повноважень, органами державної влади, а саме між Прилуцьким ОУПФУ в Чернігівській області та відділом ДВС Головного ТУЮ. В разі отримання ОСОБА_1 постанови про закінчення виконавчого провадження, останній мав право в десятиденний строк звернутися до суду із заявою про її оскарження, а в разі незгоди із виплатою грошового забезпечення із заявою на неправомірні дії органів Пенсійного фонду.

Представник Прилуцького міськрайонного ВДВС ГТУЮ в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Прилуках та Прилуцькому районі Чернігівської області про призначення /перерахування/ щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці було задоволено та зобовязано нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 05 серпня 2015 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого в даний час на відповідній посаді судді Прилуцького міськрайонного суду (а.с.80-83).

29 березня 2016 року по виконавчому листу № 742/3448/15-а, виданому 18 березня 2016 року Ічнянським районним судом Чернігівської області, відкрито виконавче провадження ВП № 50654209 та був встановлений строк для самостійного виконання виконавчого документа до 05 квітня 2016 року (а.с.10-11). 05 квітня 2016 року Прилуцьке УПФУ звернулося до Прилуцького МРВ ДВС із заявою про зупинення виконавчих дій по виконанню виконавчого листа № 742/3448/15-а , оскільки у матеріалах пенсійної справи відсутня уточнююча довідка про розмір грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (а.с.12).

06 квітня 2016 року державним виконавцем була винесена постанова про відкладення провадження виконавчих дій (а.с.13-14).

Згідно довідки ТУДСАУ в Чернігівській області від 06 квітня 2016 року № 03-36/825/16-вих про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, його заробітна плата (суддівська винагорода) з 01 серпня 2015 року становила 21924 гривні 00 копійок (а.с.15).

Розпорядженням Прилуцького УПФУ від 14 квітня 2016 року № 155521 ОСОБА_1 було призначено довічне грошове утримання у розмірі 19 731 (девятнадцять тисяч сімсот тридцять одна) гривня 60 копійок, де зазначена сума закреслена та змінена на суму 10 740 (десять тисяч сімсот сорок) гривень 00 копійок (а.с.16,18-19), на підставі того, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення Верховна Рада України» від 02.03.2015 року № 213-VIII частини третю - пяту статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII) було викладено у новій редакції, згідно якої тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VIII у статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" абзац шостий після речення першого було доповнено новим реченням такого змісту: "тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. Рішенням Конституційного суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року положення ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у тому числі відносно максимального розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці, визнано такими, що не відповідають Конституції України.

26 квітня 2016 року до відділу ДВС Прилуцького МРУЮ було надіслано повідомлення про призначення ОСОБА_1 пенсії 14 квітня 2016 року (а.с.17).

Згідно копії розрахунку № 3329/04 від 13 червня 2016 року, адресованого начальнику відділу ДВС Прилуцького МРУЮ вбачається, що ОСОБА_1 за період з 05 серпня 2015 року по 31 травня 2016 року була перерахована пенсія відповідно до постанови про відкриття провадження виконавчих дій № 50654209 від 06 квітня 2016 року (а.с.18).

12 серпня 2016 року УПФУ надіслало до ДВС Прилуцького МРУЮ розрахунок нарахованого боргу ОСОБА_1 за період з 08 червня 2016 року по 31 липня 2016 року відповідно до рішення Контитуційного суду України від 08 червня 2016 року (а.с.19).

27 жовтня 2016 року ОСОБА_1 отримав постанову заступника начальника Прилуцького МРВ ДВС про закінчення виконавчого провадження у звязку з фактичним виконанням в повному обсязі постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2015 року відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», в ред. Закону від 02 червня 2016 року № 1404- VIII9 (а.с.88-89).

Але постановою державного виконавця від 16 серпня 2016 року на Прилуцьке ОУ ПФУ був накладений штраф за не виконання в повному обсязі постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2015 року (а.с.8). Не погоджуючись із цим Прилуцьке ОУПФУ було подано адміністративний позов до Прилуцького МРВ ДВС про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу, так як здійснені всі заходи щодо виконання постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2015 року відповідно до норм чинного законодавства. Згідно постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2016 року даний позов було задоволено, визнано дії Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області щодо винесення постанови про накладення на Прилуцьке обєднане управління Пенсійного фонду України штрафу неправомірними та скасовано постанову ВП № 50654209 від 16 серпня 2016 року про накладення штрафу у розмірі 680 гривень (а.с.37-41).

Стаття 245 КАСУ вказує, що постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускає.

Відповідно до ст. 246 КАСУ особи, які брали участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

ОСОБА_1 звернувся із заявою про скасування та перегляд судового рішення - постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2016 року за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що під час винесення даної постанови його не було залучено до участі у справі за позовом Прилуцького ОУПФУ до Прилуцького МРВ ДВС про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу, у звязку з чим були порушені його процесуальні та матеріальні права закриття ВП № 50654209, що унеможливило його відновлення. Про даний факт заявнику стало відомо вже після набрання даною постановою законної сили.

Суд, вивчивши матеріали справи та всі докази в сукупності, прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд постанови за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню, оскільки були дійсно порушені права та інтереси заявника в звязку з тим, що були вирішені питання про його права, свободи та інтереси у його відсутність, а відомості про накладення штрафу та закінчення виконавчого провадження стали відомі останньому після набрання постановою суду від 08 вересня 2016 року законної сили, а тому суд вважає постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2016 року по справі за позовом Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу скасувати, та в задоволенні адміністративного позову Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу, відмовити.

З матеріалів справи вбачається, що згідно постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2015 року розпорядженням Прилуцького УПФУ від 14 квітня 2016 року № 155521 ОСОБА_1 було призначено довічне грошове утримання у розмірі 19 731 (девятнадцять тисяч сімсот тридцять одна) гривня 60 копійок. Але 02 червня 2016 року ОСОБА_1 отримав відповідь начальника ОУ ПФУ ОСОБА_2 з мотивуванням обмеження його щомісячного довічного грошового утримання з 19731 гривні 60 копійок на довічні 10740 гривень 00 копійок згідно ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, змінена редакція ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», внаслідок чого ст. 141 передбачає виплату органами ПФУ за рахунок коштів державного бюджету України щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 60 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Рішенням Конституційного суду України № 4-рп/2016 від 08 червня 2016 року положення ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у тому числі відносно максимального розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці, визнано такими, що не відповідають Конституції України.

27 жовтня 2016 року ОСОБА_1 отримав постанову заступника начальника Прилуцького МРВ ДВС про закінчення виконавчого провадження у звязку з фактичним виконанням в повному обсязі постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2015 року відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», в ред. Закону від 02 червня 2016 року № 1404- VIII9. Але постановою державного виконавця від 16 серпня 2016 року на Прилуцьке ОУ ПФУ був накладений штраф за не виконання в повному обсязі постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2015 року, оскільки згідно неї ОСОБА_1 було призначене довічне грошове утримання у розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого в даний час на відповідній посаді судді Прилуцького міськрайонного суду - 19 731 (девятнадцять тисяч сімсот тридцять одна) гривня 60 копійок, але в період з 05 серпня 2015 року по 08 червня 2016 року управління виплачувало заявнику щомісячне грошове утримання судді в розмірі 10740 (десять тисяч сімсот сорок) гривень 00 копійок.

Стаття 124 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються іменем України та є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обовязкове виконання рішення суду, в тому числі субєктами наділеними владними повноваженнями, покладається також Конвенцією «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка ратифікована ЗУ «Про ратифікацію Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод» від 17 липня 1997 року. Стаття 6 даної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили, повинно бути виконане, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської конвенції з прав людини.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу відмовити, так як дійсно постанова Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2015 року була не виконання в повному обсязі Прилуцьким обєднаним управлінням Пенсійного фонду України, у звязку з чим були дійсно порушені права та інтереси заявника ОСОБА_1, оскільки рішенням Конституційного суду України № 4-рп/2016 від 08 червня 2016 року положення ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у тому числі відносно максимального розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці, визнано такими, що не відповідають Конституції України

Керуючись ст.ст. 71, 158-160, 245, 246, 252-253 КАС України, ЗУ «Про виконавче провадження» суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2016 року по справі за позовом Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу, в зв'язку з нововиявленими обставинами.

В задоволенні адміністративного позову Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через Ічнянський районний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк, з дня отримання копії постанови.

Суддя Т. В. Карапиш