Справа № 816/2015/16
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 березня 2017 р.Справа № 816/2015/16

Суддя Харківського апеляційного адміністративного суду Григоров А.М., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2016р. по справі № 816/2015/16

за позовом Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

до Приватного сільськогосподарського підприємства "Дружба"

про застосування арешту коштів,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2016р. відмовлено в задоволенні позову у справі № 12641/11/2070 за позовом Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області до Приватного сільськогосподарського підприємства "Дружба" про застосування арешту коштів.

На зазначену постанову суду Карлівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Полтавській області подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2017р. зазначена апеляційна скарга була залишена без руху та наданий строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня отримання ухвали. Згідно поштового повідомлення Карлівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області отримала копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху 03.02.2017р. Таким чином, останній день для усунення недоліків, поданої нею апеляційної скарги - 13.02.2017р..

12.10.2015 року Карлівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Полтавській області подано клопотання про продовження терміну виконання ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду про залишення апеляційної скарги без руху або в разі відмови в задоволенні клопотання про продовження терміну виконання ухвали, просять відстрочити виконання ухвали в частині сплати судового збору за подання апеляційної скарги . В клопотання заявник посилається на те, що Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору. Так, відповідно до ст. 2 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон) платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене Законом. Статтею 4 Закону визначено розміри ставок судового збору за подачу позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг. Відповідно до ст. 8 Закону суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. У цій ситуації слід враховувати право сторони на судовий захист та оскарження, адже, відповідно до ст.. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених законом, згідно зі ст.ст. 185, 211, 236 Кодексу адміністративного судочинства України мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, а також на перегляд справи Верховним Судом України. Конституційний Суд України у рішенні «У справі за конституційним зверненням асоціації «Дім авторів музики в Україні» щодо офіційного тлумачення положення пункту 7 частини першої статті 5 Закону у взаємозв'язку з положеннями пункту «г» частини першої статті 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права» №12-рп/2013 від 28.11.2013, зазначив, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Тобто, судом зроблено висновок щодо встановлення саме помірного судового збору, у зв'язку з цим, майнове становище не має бути перепоною доступу до суду, у випадках, коли судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя. Відповідні положення зазначені у статті 8 Закону, статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, статті 44 Господарського процесуального кодексу України, статті 88 Кодексу адміністративного судочинства. Зазначені вище норми законодавства вказують на врахування судом майнового стану сторони. Дане питання знайшло своє відображення у пленумах всіх вищих судових інстанцій (п. 29 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»; п. З Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального суду України від 23.01.2015 року №2 «про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI 2про судовий збір»). Згідно з частиною 1 ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ. 1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосудця №К (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедент) практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі (Кгеиг V. Роїапсі)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету. У зв'язку із цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ст.ст. 87, 88 КАС України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку. З урахуванням наведених норм права єдиною підставою для відстрочення або розстрочення, чи звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно ст. 88 КАС України, ст. 8 Закону повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Надання органами ДФС належних та допустимих доказів відсутності фінансування з Державного бюджету України (відсутності коштів) на момент звернення із позовом, скаргою (апеляційною, касаційною скаргою) або заявою про перегляд судового рішення Верховним Судом України до суду є визначальними для прийняття судом рішення у відповідності до приписів статті 8 Закону. Дана позиція підтримана Верховним Судом України (рішення від 30.11.2015 року у справі №1170/2а-578/12, від 04.12.2015 року у справі №1170/2а-1511/12, від 30.11.2015 у справі №804/6861/13-а тощо) де було прийнято рішення про звільнення від сплати судового збору органів доходів і зборів. Таким чином Карлівська ОДПІ є територіальним органом державної влади, яка є бюджетною установою, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими (п. 12 ст. 2 Бюджетного кодексу України). Основним плановим фінансовим документом бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов'язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень є кошторис (п. 30 ст. 2 Бюджетного кодексу України). Згідно ч.І п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року №228 «Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ» (надалі - Постанова №228), установам можуть виділятися бюджетні кошти тільки за наявності затверджених кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду. Установи мають право брати бюджетні зобов'язання витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, установлених затвердженими кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду. Одержувач використовує бюджетні кошти на підставі плану використання бюджетних коштів, що містить розподіл бюджетних асигнувань, затверджених у кошторисі відповідного розпорядника бюджетних коштів (частина. 1 п. 9 Постанови №228). кошторис Карлівської ОДПІ на 2017 рік затверджено, але кошти по коду класифікації 2800 «Інші поточні видатки» у розмірі необхідною для подання апеляційної скарги на теперішній час не надходили. З огляду на зазначене в Карлівської ОДПІ відсутні кошти для сплати судового збору в розмірі необхідному для подання апеляційної скарги у справі №816/2015/16. На підставі викладеного, керуючись ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 185-187, 198 Кодексу адміністративного судочинства України - просять продовжити термін виконання ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2017 року у справі №816/2015/16 або в разі відмови в задоволенні клопотання про продовження терміну виконання ухвали - відстрочити виконання ухвали суду від 30.01.2017 р. в частині сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України " Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення по справі.

Карлівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області жодних документів що обґрунтовують доводи клопотання, не надає. Взагалі в матеріалах справи відсутні документи підтверджуючі майновий стан позивача.

Посилання податкового органу на рішення Верховного Суду України (рішення від 30.11.2015 у справі №1170/2а-578/12, від 04.12.2015 у справі №1170/2а-1511/12, від 30.11.2015 у справі №804/6861/13-а тощо є не обґрунтованим. Дані судові рішення не є рішеннями які підпадають під застосування статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства, та такими що мають преюдиційне значення для вирішення справи.

Враховуючи наведене, на підставі матеріалів справи, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання про продовження терміну виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, відстроченняя виконання ухвали в частині сплати судового збору за подання апеляційної скарги .

За таких обставин, в задоволенні клопотання про продовження терміну виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, відстрочення виконання ухвали в частині сплати судового збору за подання апеляційної скарги слід відмовити.

Крім того, суд зазначає, що останній день на усунення недоліків поданої апеляційної скарги 13.02.2017 року, згідно реєстру УДППЗ "УКРПОШТА" про відстеження поштових відправлень клопотання було здано на пошту 14.02.2017 року, тобто з пропуском строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Згідно з ч.3 ст.189 та ч.3 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга повертається особі, що її подала якщо цією особою не усунуто недоліків, залишеної без руху апеляційної скарги.

Вимоги ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2017р. в зазначений строк, а саме по 13.02.2017 р. з урахуванням ст. 103 Кодексу адміністративного судочинства не виконані, недоліки не усунені, а тому є підстави для повернення апеляційної скарги заявнику, що не позбавляє повторному зверненню до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 1 ст. 88, ч.1 ст. 108, ч. 6 ст.187 ч.3 ст.189 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про продовження терміну виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, відстрочення виконання ухвали в частині сплати судового збору за подання апеляційної скарги - відмовити.

Апеляційну скаргу Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2016р. по справі № 816/2015/16 за позовом Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області до Приватного сільськогосподарського підприємства "Дружба" про застосування арешту коштів повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня отримання її копії, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя: (підпис) Григоров А.М.