Справа № 426/542/17
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Скрипник С.М.
Суддя-доповідач - Гайдар А.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року справа № 426/542/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Гайдара А.В., суддів Ханової Р.Ф., Василенко Л.А.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області на постанову Сватівського районного суду Луганської області від 01 лютого 2017 року у справі № 426/542/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про поновлення виплати пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області (далі - УПФУ в Сватівському районі Луганської області), в якому просила поновити строк звернення до суду за захистом порушеного права, як такий, що пропущений з поважних причин. Зобов'язати УПФУ в Сватівському районі Луганської області поновити їй виплату пенсії по інвалідності з дитинства 3 групи, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року та з 01.05.2016 року. (арк.справи 2-5)

Постановою Сватівського районного суду Луганської області від 01.02.2017 адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено. В наслідок чого поновлено строк звернення до суду та зобов'язано УПФУ в Сватівському районі Луганської області поновити ОСОБА_2 виплату пенсії по інвалідності з дитинства 3 групи, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року та з 01.05.2016 року. (арк.справи 40-43)

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд, задовольняючи позовні вимоги позивача, безпідставно поновив строк звернення до суду, допустивши порушення ст.ст.99,100 КАС України. Також відповідач вказує, що суд задовольняючи позовні вимоги за період з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року та з 01.05.2016 року по 31.12.2016 року не звернув увагу на Закони України № 213-VIII від 02.03.2015 року та № 911-VIII від 24.12.2015 року, які діяли протягом 2015-2016 років. А також, що стосується позовних вимог за період з 01.01.2017 року суд не звернув увагу на зміни у спірних правовідносинах, які внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06.12.2016 року.(арк.справи 47-49)

Від позивача на доводи апеляційної скарги надійшли письмові заперечення, в яких він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, як обґрунтовану та законну. Також просив судове засідання провести без її участі. ( арк. справи 59-63).

Сторони в судове засідання не прибули, відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги і дійшла до наступного:

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом дитинства з 1996 року, довічно. Перебуває на обліку в УПФУ в Сватівському районі Луганської області та отримувала пенсію по інвалідності по 31.03.2015 року.

З 1 квітня 2015 року відповідачем виплату вказаної вище пенсії позивачу припинено з посиланням на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII.

На момент припинення виплати пенсії позивач працювала на посаді секретаря судового засідання Сватівського районного суду Луганської області і відповідно копії трудової книжки продовжує працювати на цій посаді по теперішній час. (арк.справи 19-21).

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до УПФУ в Сватівському районі Луганської області з заявою щодо причин невиплати їй пенсії.

13 січня 2017 року управління повідомило позивача про відмову в поновленні виплати пенсії. В обґрунтування відмови пенсійний орган посилається на ч.1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, відповідно до якої пенсії призначені відповідно до цього закону у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється чинність пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус депутатів», не виплачуються з 01.04.2015.

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо відмови в поновленні виплати пенсії позивачу з 01.04.2015 року, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вирішуючи справу по суті заявлених вимог колегія суддів зазначає, що з 1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIIІ від 02.03.2015 (далі - Закон № 213-VIIІ), яким внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV та визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Пунктом п'ятим «Прикінцевих положень» Закону № 213-VIIІ передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Оскільки Закон №213-VIIІ не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.05.2016 у справі №333/6710/15-а.

Відповідно до ч.2 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Таким чином, є безпідставними доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості позовних вимог за період з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року та рішення суду першої інстанції в цій частині є правильним.

Стовно доводів апеляційної скарги щодо залишення позовних вимог без розгляду та безпідставності поновлення судом першої інстанції строку звернення до суд колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачем заявлено до суду першої інстанції клопотання про поновлення строку звернення до суду. Судом першої інстанції поновлений вищезазначений строк з огляду на поважність причин, наведених позивачем, а саме що про підстави припинення пенсії вона дізналась у січні 2017 року, при перевірці свого карткового рахунку, відповідач її не повідомляв про підстави припинення виплати пенсії. Крім того, до заперечень на апеляційну скаргу позивачем надані копії медичних документів, відповідно до яких позивач в період 2015 - 2016 років часто хворіла, перенесла операцію, є інвалідом 3-ї групи.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції в частині поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду та його поновлення.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції у резолютивній частині рішення помилково зазначив дату поновлення виплати пенсії позивачу «з 01.05.2016 року» з огляду на наступне.

З 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 911-VIII від 24/12/2015 (далі - Закон №911-VIIІ), яким внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV та визначено,

що тимчасово, у період з 1січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах та умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії /щомісячне грошове утримання/ не виплачуються.

Тобто, виходячи з положень вищенаведених норм законів та прийняття їх у часі відповідач повинен був відновити позивачеві виплату пенсії по інвалідності та виплачувати її за період з 01.06.2015 року до 31.12.2015 року. З 01.01.2016 року тимчасово на період 2016 року почали діяти обмеження щодо виплати пенсії позивачеві з огляду на ту обставину, що вона працює на посаді, передбаченої Законом України «Про державну службу», що виключає виплату призначеної пенсії.

Зазначене позбавляє можливості залишення без змін постанови суду першої інстанції щодо помилкового визначення дати поновлення виплати пенсії, і призводить до необхідності зміни постанови суду першої інстанції, з виключенням дати «з 01.05.2016 року» з резолютивної частини постанови суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 201 КАС України підставою для зміни судового рішення є помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зміни постанови суду першої інстанції згідно статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 99, 100, 160, 162, 167, 183-2, 184, 195, 196, 197, 198,199, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області на постанову Сватівського районного суду Луганської області від 01 лютого 2017 року у справі № 426/542/17 - задовольнити частково.

Постанову Сватівського районного суду Луганської області від 01 лютого 2017 року у справі № 426/542/17 - змінити.

В абзаці третьому постанови Сватівського районного суду Луганської області від 01 лютого 2017 року у справі № 426/542/17 слова та цифри «та з 01.05.2016 року» виключити.

В інший частині постанову Сватівського районного суду Луганської області від 01 лютого 2017 року у справі № 426/542/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий А.В.Гайдар

Судді Л.А.Василенко

Р.Ф. Ханова