Справа № 423/3650/16-а
Суддя: Василенко Любов Андріївна
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Архипенко А.В.
Суддя-доповідач - Василенко Л.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року справа №423/3650/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів Гайдара А.В., Ханової Р.Ф..,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 18 січня 2017 року у справі № 423/3650/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (далі - УПФУ в Попаснянському районі Луганської області), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив:

визнати протиправними дії УПФУ в Попаснянському районі Луганської області щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2007 рік при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» замість належного застосування середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2013, 2014, 2015 роки;

зобов'язати УПФУ в Попаснянському районі Луганської області здійснити розрахунок та виплату державної пенсії за віком із застосуванням показника «Зс» (середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії тобто за 2013-й, 2014-й та 2015 роки), що передбачено ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 17.06.2016 року та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною перерахованою у відповідності із законодавством пенсією;

допустити негайне виконання постанови в порядку п.1 ч.1 ст.256 КАС України у межах суми стягнень за один місяць (а. с. 4-5,24).

Постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 18 січня 2017 року зазначений позов ОСОБА_2 задоволений частково, а саме:

визнано протиправними дії УПФУ в Попаснянському районі Луганської області щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2007 рік при призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» замість належного застосування середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2013, 2014, 2015 роки;

зобов'язано УПФУ в Попаснянському районі Луганської області здійснити ОСОБА_2 розрахунок та виплату державної пенсії за віком із застосуванням показника «Зс» (середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії тобто за 2013-й, 2014-й та 2015 роки), що передбачено ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 17.06.2016 року та виплатити різницю між фактично отриманою (з 17.06.2016р) та перерахованою у відповідності із законодавством пенсією. В частині вимог негайного виконання постанови відмовлено (а.с. 72-75).

Відповідачем на зазначене рішення суду в частині задоволених позовних вимог подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив скасувати постанову суду, прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що пенсійним органом правомірно під час переведення позивача з пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовувався показник середньої заробітної плати за 2007, тобто показник середньої заробітної плати, який враховувався при перерахунку попереднього виду пенсії (а. с. 78-79).

Відповідно до ст.197 ч.1 п.2 КАС України судом апеляційної інстанції справу розглянуто в письмовому провадженні.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені наступні обставини у справі.

З 29.11.2002 року позивач перебував на обліку в УПФУ в Попаснянському районі Луганської області та отримував пенсію за вислугу років на підставі п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а. с. 57,58).

Заявою від 29.08.2003 ОСОБА_2 повідомив відповідача про працевлаштування на роботу з 01.09.2003 на посаду директора Попаснянської загальноосвітньої школи №27 та з 01.09.2003 пенсійним органом припинено виплату пенсії позивачеві на підставі ч. 2 ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв'язку з тим, що позивач продовжив працювати на посаді, що дає право на вислугу років (а. с. 14, 33).

17.06.2016 року ОСОБА_2 звернувся до УПФУ в Попаснянському районі Луганської області з заявою про призначення пенсії згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а. с. 60).

Розпорядженням №729 від 11.07.2016 року позивачеві призначено пенсію за віком (а. с. 61)

Розмір призначеної позивачеві пенсії розрахований із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2007 рік.

Листом від 14.10.2016 року відповідач повідомив позивача про те, що на підставі заяви від 17.06.2016 йому призначено пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Крім того зазначено, що оскільки позивачу була призначена в 2002 році пенсія за вислугу років, тому застосовується показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2007 рік, що застосувався при перерахунку попереднього виду пенсії (а. с. 8).

Спірним питанням у справі є правомірність дій відповідача щодо обрахування розміру пенсії при призначенні позивачеві пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік, який відповідач застосував, посилаючись на ту обставину, що позивачеві була призначена пенсія за вислугу років в 2002 році. Позивач вважає, що відповідачем порушено ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і пенсійний орган протиправно при призначенні пенсії за віком не застосував показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, які передують року звернення за призначенням пенсії.

Відносини, що виникли між сторонами врегульовані Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058), «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788), в редакціях, чинних на момент подання заяв про призначення пенсії.

За приписами п «е» ст.55 Закону №1788 право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно ст.26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону №1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч.3 ст.45 Закону №1058 встановлений порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим законом, на інший.

В даному випадку, позивачеві в 2002 році було призначено інший вид пенсії за іншим законом, а саме, згідно зі ст.55 п «е» Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII. Пенсія за вислугу років не передбачена Законом №1058 та не віднесена до видів пенсії, які призначаються згідно цього Закону.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що позивач перед призначенням йому пенсії за віком не отримував жодного виду пенсії, оскільки після призначення пенсії за вислугу років позивач працевлаштувався на роботу з 01.09.2003 на посаду директора Попаснянської загальноосвітньої школи №27, у зв'язку з чим виплата пенсії за вислугу років була припинена.

Колегія суддів зазначає, що у випадку припинення пенсії за вислугу років її поновлення можливо лише в разі звільнення з роботи.

На момент призначення пенсії за віком ОСОБА_2, останній працював на посаді директора школи, що унеможливлювало поновлення йому пенсії за вислугу років, у зв'язку з чим розпорядженням від 11.07.2016 позивачеві призначено пенсію за віком.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позивач має право на призначення пенсії за віком, виходячи з показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року призначення пенсії.

Доводи відповідача в обґрунтування правомірності своїх дій щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік при призначенні пенсії позивачеві за віком положеннями ч.3 ст. 45 Закону №1058 згідно якої при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії колегія суддів не бере до уваги, оскільки позивач такого бажання не мав, а наполягав на застосуванні показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2013, 2014, 2015 роки.

Отже, пенсійний орган неправомірно при переведенні з одного виду пенсії на інший застосував показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік, що призвело до порушення законних прав позивача на отримання пенсії в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного суду України від 09.06.2015 року у справі №21-550а15, від 31.03.2015 №21-612а14, від 22.12.2015 №21-4071а15.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

На підставі викладеного колегія суддів вирішила, що спір за суттю вирішений вірно, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст.195 ч.1, ст.197 ч.1 п.2, ст.198 ч.1 п.1, ст.200, ст.205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст.244-2 ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області залишити без задоволення.

Постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 18 січня 2017 року у справі № 423/3650/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: Л.А. Василенко

Судді: А.В. Гайдар

Р.Ф. Ханова