Справа № 127/17393/16-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/17393/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Прокопчук А.В.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

23 лютого 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Павич О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 листопада 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач в судовому засіданні в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії АА № 418196 та отримує пенсію по інвалідності 2 групи загального захворювання (а.с. 3).

17 червня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії починаючи з 01 січня 2013 року з врахуванням трудового стажу та стягнення зарплати за період з 09 травня 2012 року по 01 грудня 2015 року, згідно з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 травня 2016 року (а.с. 4).

Листом від 15 липня 2016 року управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці відмовило позивачу в проведенні перерахунку пенсії (а.с. 5).

Не погоджуючись з відмовою управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні адміністративного позову виходив з того, що відповідачем доведено правомірність свого рішення, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у разі виникнення права на підвищення пенсії перерахунок проводиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Пунктом 4 статті 42 вищевказаного Закону визначено, що застрахована особа, яка після призначення пенсії продовжувала працювати має право на перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Згідно з статтею 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менше ніж страховий внесок.

Отже, підставою для перерахунку пенсії є дані персоніфікованого обліку:

- обрахування періодів стажу (якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу за формулою пропорційно сплати страхових внесків;

- врахування заробітної плати за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року обов'язково.

Відповідно до наказу №1 від 01 грудня 2015 року державної акціонерної компанії "Укрресурси" змінено дату звільнення ОСОБА_2 з 08 травня 2012 року на 01 грудня 2015 року, про що внесено відповідний запис до його трудової книжки (а.с.95-96).

Частиною 1 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з частиною 1 статті 98 Закону України "Про пенсійне забезпечення" перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку.

Відповідно до частини 3 статті 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Частиною 3 статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, зокрема, що періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Колегією суддів встановлено, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 травня 2016 року по справі № 127/7801/16-ц з акціонерної компанії "Укрресурси" на користь позивача стягнуто середньомісячний заробіток на основній посаді заступника директора в сумі 9 000 грн. за затримку у видачу трудової книжки за період з 09 травня 2012 року по 01 грудня 2015 року в сумі 385 200 грн., компенсацію за дні невикористаних щомісячних відпусток, при щомісячній доплаті 4 500 грн., за період з 01 березня 2002 року по 26 грудня 2015 року в сумі 49 627 грн., відшкодування за затримку повного розрахунку за період з 01 січня 2016 року по 10 травня 2016 року в сумі 58 500 грн. та вихідну допомогу за один місяць в сумі 13500 грн., а всього на загальну суму 506 827 грн. (а.с. 7-8).

Відсутність відомостей про сплату внесків до Пенсійного фонду із сум стягнутих заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 травня 2016 року по справі №127/7801/16-ц не може слугувати підставою для відмови позивачу у перерахунку його пенсії.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Таким чином, позивач не може нести відповідальність за несплату його роботодавцем внесків до Пенсійного фонду.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що рішенням Європейського суду з прав людини від 17 липня 2014 року у справі "ОСОБА_2 проти України" зобов'язано Державу, серед іншого, виконати зобов'язання по зміні дати наказу про звільнення позивача та видати належно оформлену трудову книжку.

У зв'язку із виконанням вказаного рішення у позивача виникло ряд спорів, пов'язаних із захистом пенсійних прав.

Так, оглянувши пенсійну справу позивача колегією суддів встановлено, що на виконання постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 09 жовтня 2013 року, постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2014 року та ухвали Вищого адміністративного суду України від 09 липня 2015 року відповідачем внесено відповідні зміни до формули обрахунку пенсії позивача щодо заробітної плати, роботи позивача за сумісництвом тощо.

Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 травня 2016 року на користь позивача було стягнуто середній заробіток в розмірі 9000 грн. на основній посаді за період з 09 травня 2012 року по 01 грудня 2015 року в сумі 385 000 грн.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, формула обрахунку пенсії позивача підлягає корегуванню з урахуванням рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 травня 2016 року.

Колегія суддів також звертає увагу, що поновлення пенсійних прав є наслідком усунення порушень трудових прав позивача, які були встановлені рішенням Європейського суду з прав людини.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що пенсія ОСОБА_2 підлягає перерахунку з урахуванням заробітної плати за 1 місяць в сумі 9000 грн. за період з 09 травня 2012 року по 01 грудня 2015 року.

Не підлягає задоволенню позовна вимога щодо визнання бездіяльності управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці в ненаданні відповіді на заяву ОСОБА_2, оскільки, як встановлено судом відповідь позивачу відповідачем надана.

Щодо вимог апеляційної скарги про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом подання звіту про виконання постанови, суд апеляційної інстанції вказує на наступне.

Частиною 1 статті 267 КАС України визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В розрізі наведеної правової норми суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення вищевказаної вимоги апелянта, оскільки відсутні причини, які б свідчили про необхідність для ухвалення судового рішення в даній адміністративній справі щодо подання звіту про виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову частково.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України вказує, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно з підпунктами 1, 3, 4 частини 1 статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 листопада 2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці протиправною.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці провести перерахунок та виплату пенсії починаючи з 01 січня 2013 року з врахуванням заробітної плати за один місяць в сумі 9000 грн., за період з 09 травня 2012 року по 01 грудня 2015 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 лютого 2017 року.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.