Справа № 820/1576/15
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 р. Справа № 820/1576/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.,

представників сторін : позивача - ОСОБА_1, відповідача - Піскун О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2016р. по справі № 820/1576/15

за позовом ОСОБА_3

до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА

16.02.2015 року ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив суд :

- визнати протиправним та скасувати наказ ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області № 982 від 21.07.2014 року;

- визнати протиправними дії ДПІ у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності та повноти сплати податку на доходи фізичних осіб платником податків ОСОБА_3 з 01.08.2014 року по 05.08.2014 року на підставі наказу № 982 від 21.07.2014 року, за результатами якої складено акт від 11.08.2014 року № 2927/20-31-17-02-08/НОМЕР_1 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності та повноти сплати податку на доходи фізичних осіб платником податків ОСОБА_3 за 2011 рік;

- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова Харківської обласної ДПС від 26.09.2014 року № 006/951702.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2015 р. по справі №820/1576/15 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.

Зазначена постанова суду набрала законної сили на підставі ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.08.2015 р..

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.11.2015 р. по справі №820/1576/15 касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2015 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.08.2015 р. залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 05.07.2016 року відмовлено у допуску справи за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 19.11.2015 року.

04.08.2016 року ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд постанови за нововиявленими обставинами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, в якій, з урахуванням заяви про уточнення вимог про перегляд постанови за нововиявленими обставинами, просив суд:

скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2015 р. по справі № 820/1576/15 в частині відмови в задоволенні вимог щодо скасування податкового повідомлення - рішення;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова Харківської обласної ДПС від 26.09.2014 № .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2016 р. по справі № 820/1576/16 замінено відповідача Державну податкову інспекцію у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на Київську об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту - Київська ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, відповідач).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2016 року по справі № 820/1576/16 заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення по адміністративній справі №820/1576/15 - задоволено.

Скасовано постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2015 р. по справі №820/1576/15 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, в частині позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 26.09.2014 р. №.

Стягнуто з Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_3 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок).

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2015 р. по справі №820/1576/15 скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким в задоволення адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік та відомостей з ЦБД ДРФО Міндоходів України ОСОБА_3 протягом 2011 року отримав інвестиційний прибуток від ТОВ «Укр-Інвест» у розмірі 5687052,82 грн., та ТОВ «Імпульс-Капітал» у розмірі 5688059,80 грн., та занизив податок з річного оподатковуваного доходу в сумі 1933580,94 грн. Відповідно до отриманої податкової інформації ОСОБА_3 було продано вищевказаним контрагентам частину своєї частки корпоративних прав у статутному капіталі ТОВ «Кондор», засновником якого він був сам. Заначив, що позивачем було внесено до складу статуного капіталу право користування інтелектуальною власністю. Вказав, що позивач є одним із винахідників (не єдиним) пристрою та методу охолодження виробів, засновником є Всесоюзний науково-дослідний та проектний інститут. Отже, матеріальних витрат при розробці винаходів позивач не поніс, що є обов'язковою обставиною для визначення об'єкта оподаткування операцій з інвестиційними активами. З посиланням на пп.164.2.9 п.164.2 ст.164, пп.170.2.2 п.170.2 ст.170 Податкового кодексу України стверджує, що оскільки позивач не поніс матеріальних витрат при розробці винаходів, об'єктом оподаткування податком з доходів фізичних осіб у даному випадку є виключно інвестиційний прибуток (без урахування витрат). З огляду на викладене, перевіркою встановлено завищення сум витрат на придбання інвестиційного активу на загальну суму 165421700,00 грн. та заниження податку із загального річного оподатковуваного доходу на суму 1933580,94 грн.

Вважає, що заява ОСОБА_3 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не відповідає вимогам ст.ст.245, 248 КАС України, оскільки позивачем не повідомлено істотних обставин, які не були і не могли бути йому відомі станом на час розгляду справи. На думку представника відповідача, посилання позивача на додаткові угоди до договорів купівлі-продажу не є свідченням таких обставин, оскільки Харківський окружний адміністративний суд при розгляді справи та винесенні постанови від 16.06.2015 р. виходив з того, що при відчуженні позивачем частини корпоративних прав у статутному капіталі TOB «Кондор», ОСОБА_3 не вийшов з числа засновників та не продав всієї частини своєї частки і залишився у складі його учасників, в тому числі за тієї умови, що він не вносив до статутного фонду підприємства грошима або майном, тобто не ніс витрат при придбанні інвестиційного активу, а вніс право користування інтелектуальною власністю. ОСОБА_3 не надав до суду документальних доказів понесених витрат на придбання інвестиційних активів, не зазначив про існування таких доказів, не клопотав перед судом про їх витребування, отже, визначення контролюючим органом позивачеві грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб є правомірним. Стверджує, що зі змісту зави про перегляд за нововиявленими обставинами вбачається, що ОСОБА_3 ще у 2011 році був обізнаний про існування додаткових угод до договорів купівлі - продажу, які були ним підписані та направлені контрагентам для підписання. З посиланням на п.1 ст.640, ст.645 Цивільного кодексу України зазначив, що оскільки станом на час виконання договорів купівлі - продажу інвестиційних активів та отримання грошових коштів ОСОБА_3 відповідь від покупців TOB «Укр-Інвест» та TOB «Імпульс - капітал» (щодо додаткових угод до договорів купівлі - продажу) про прийняття пропозиції позивачеві не надійшла, а відтак, вказані додаткові угоди не вважались укладеними, сторони договорів купівлі-продажу діяли виключно в межах умов основних договорів, а не за умовами додаткових угод. Вказав, що у податковій декларації про майновий стан і доходи та додатку 3 до неї (розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих від операцій з інвестиційними активами за 2011 рік) ОСОБА_3 особисто визначив дохід, витрати та фінансовий результат від продажу інвестиційних активів по операціями з TOB «Укр-Інвест» та TOB «Імпульс - капітал». Враховуючи викладене, вважає, що контрагенти не мали статусу податкових агентів, а обов'язок зі сплати податку покладався на позивача, зокрема, в силу п. 10.5 угод купівлі - продажу векселів. При цьому, у додаткових угодах визначено про доповнення Розділу 3 договорів пунктом 3.4 або до Розділу 2 пункту 2.5, яким обов'язки зі сплати податку за приписами п.п. 170.2.1 п. 170.2 ст. 170 ПК України покладаються на покупців, разом з тим, додатковими угодами не скасовано (не виключено) та не змінено пункт 10.5 договорів купівлі - продажу.

Представник позивача в надісланих до суду письмових запереченнях просила суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін. Стверджує про наявність у спірних відносинах нововиявлених обставин, які мають істотне значення для винесення рішення, існували на момент винесення постанови Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2015 року, але не були та не були і не могли бути відомі позивачу на момент розгляду справи, а саме : отримання 02.08.2016 року позивачем від контрагентів ТОВ «Укр-Інвест» та ТОВ «Імпульс-Капітал» підписаних додаткових угод та актів прийому-передачі, які свідчать про передачу позивачем права власності корпоративних прав та зміну порядку сплати податку на доходи. Пояснив, що позивачем ще у 2011 році були підготовлені та передані TOB «Укр-Інвест» та TOB «Імпульс-капітал» підписані ним додаткові угоди до договорів купівлі-продажу частки в статутному капіталі TOB «Фірма «Кондор» з пропозицією внести зміни до договорів, та акти прийому-передачі часток у статутному капіталі, а також додаткові угоди до договорів купівлі-продажу векселів. Під час розгляду справи за позовом ОСОБА_3 у 2015 році суду не надавались копії листів позивача на адресу TOB «Укр-Інвест» та TOB «Імпульс-капітал», оскільки протягом 4-х років не було отримано відповідей на них, при цьому позивач, який є літньою людиною, взагалі забув про те, що він направляв в 2011 році вказані листи. Отже, позивач лише 02.08.2016 року дізнався, що його пропозиції були прийняті та додаткові угоди та акти прийому-передачі підписані ще у 2011 році. Вказав, що відповідно до отриманих додаткових угод до пунктів 4.1 договорів купівлі-продажу (відступлення) частки в статутному капіталі TOB «Кондор» від 05.05.2011 р. та від 20.05.2011 р. були внесені зміни, а саме змінено порядок переходу права власності на частини часток. В додаткових угодах зазначено, що право власності на частини частки позивача у статутному капіталі TOB «ФІРМА «КОНДОР» переходить від Продавця до Покупця з моменту підписання Сторонами акту прийому-передачі частини частки Продавцем Покупцю. Також договори були доповнені пунктами 3.4., згідно з якими Покупець при сплаті частки Покупцю відповідно до пп.170.2.9 п.170.2 ст.170 розділу IV Податкового кодексу України виконує функції податкового агента Продавця шляхом утримання податку на доходи фізичних осіб та перерахування його до державного бюджету. Раніше договори не містили порядку оподаткування доходу фізичної особи. З огляду на викладене, зазначив, що відповідно до підписаних сторонами актів прийому-передачі часток у статутному капіталі TOB «ФІРМА «КОНДОР», право власності на частини часток у статутному капіталі підприємства перейшло до TOB «Укр-Інвест» - 29.06.2011 року, до TOB «Імпульс-Капітал» - 21.07.2011 року; функції податкового агента при виплаті доходу за договорами купівлі-продажу корпоративних прав виконували TOB «Укр-Інвест» та TOB «Імпульс-Капітал» шляхом утримання податку на доходи фізичних осіб та перерахування його до державного бюджету. При цьому, обов'язок обчислення, утримання з доходів та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб був покладений на ТОВ «Укр-Інвест» та ТОВ «Імпульс-капітал» також в силу норм ст.18, пп. 170.2.9. п. 170.2. ст. 170 ПК України, оскільки вказані підприємства є професійними торгівцями цінних паперів.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначалось вище, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2015 р. по справі №820/1576/15 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено. Зазначена постанова суду набрала законної сили на підставі ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.08.2015 р..

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.09.2014 р. № , суд першої інстанції, з посиланням на пп.170.2.2 п.170.2 ст.170 ПК України, виходив з того, що і внесення учасником внеску до статутного капіталу (як грошового, так і майнового), і повернення йому коштів або майна у разі виходу зі складу учасників, необхідно розглядати як операцію з інвестиційними активами. Оскільки при відчуженні позивачем частини корпоративних прав у статутному капіталі ТОВ «Кондор», ОСОБА_3 не вийшов із числа засновників та не продав всієї частини своєї частки і залишився у складі його учасників, враховуючи, що позивач не здійснив внеску до статутного фонду підприємства грошима або майном, тобто не ніс матеріальних витрат при придбанні інвестиційного активу, суд першої інстанції погодився з висновком податкового органу про відсутність сплати ОСОБА_3 суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, на загальну суму 1933580, 94 грн.

Таким чином, судом першої інстанції при прийнятті постанови від 16.06.2015 року було враховано, що ОСОБА_3 не понесено витрат на придбання інвестиційних активів, а тому визначене контролюючим органом грошове зобов'язання є правомірним.

Приймаючи постанову від 10.11.2016 року про задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що в серпні 2016 року до ОСОБА_3 звернувся його контрагент ТОВ "УКР-ІНВЕСТ" з відповідним листом, в якому повідомив, що під час упорядкування своєї документації виявив примірники додаткових угод до договорів купівлі - продажу частки в статному капіталі ТОВ "ФІРМА "КОНДОР", а також додаткові угоди до договорів купівлі - продажу векселів, для позивача та акти прийому передачі часток у статутному капіталі ТОВ "ФІРМА "КОНДОР", які ще в 2011 році фактично підписані ТОВ "ІМПУЛЬС -КАПІТАЛ" та ТОВ "УКР-ІНВЕСТ". Оскільки позивачем при направленні пропозиції внести зміни до договорів у вигляді вищевказаних примірників додаткових угод не було обумовлено строку для прийняття його пропозиції, а контрагентами позивача при отриманні ним підписаних додаткових угод надана згода на укладення останніх, вищезазначені додаткові угоди до договорів купівлі-продажу, укладені між ОСОБА_3 та його контрагентами, вважаються укладеними та визначені в них умови уточнюють зміст прав та обов'язків сторін у спірних правовідносинах за вказаними договорами.

За умовами вказаних додаткових угод визначено порядок переходу права власності на частини частки у статутному капіталі ТОВ "ФІРМА "КОНДОР", а саме, встановлено, що право власності на частину частки, що є предметом вказаних договорів, переходить від позивача (продавця) до ТОВ "ІМПУЛЬС -КАПІТАЛ" та ТОВ "УКР-ІНВЕСТ" (покупців) відповідно з моменту підписання сторонами акту приймання - передачі частини частки продавцем покупцю. Також визначено, що покупець при сплаті частини частки продавцю, відповідно до пп. 170.2.9 п. 170.2 ст. 170 ПК України, виконує функції податкового агента продавця шляхом утримання податку на доходи фізичних осіб та перерахування його до державного бюджету.

З огляду на положення пп. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК України, позивачем фактично понесено витрати на придбання інвестиційного активу, а податковим органом неправомірно не підтверджено вказані витрати під час перевірки.

Крім того, обов'язок обчислення, утримання з доходів та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб був покладений на ТОВ "Укр-Інвест" та ТОВ "Імпульс-капітал", які на час укладання договорів були професійними торговцями цінних паперів.

Отже, в ході розгляду справи не підтверджено висновок податкового органу щодо неправомірності дій позивача у вигляді несплати податку на дохід фізичних осіб.

З огляду на викладене, суд першої інстанції при прийнятті постанови від 10.11.2016 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 дійшов висновку про те, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 26.09.2014 р. № є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з таким рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 КАС України постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно зі ст. 246 КАС України право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, мають особи, які брали участь у справі.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 245 цього Кодексу встановлено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Стаття 245 КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення, неправосудність яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.

Істотними обставинами справи вважаються такі обставини, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це передусім ті, що взагалі не були предметом розгляду по даній адміністративній справі в адміністративному суді у зв'язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Такі юридичні факти характеризуються тим, що вони одночасно повинні бути передбачені нормами права, спричиняють виникнення, зміну або припинення правовідносин, мають істотне значення для вирішення справи, тобто такі фактичні дані, які спростовують факти, покладені в основу судового рішення, існували на момент звернення до суду з позовом і під час розгляду справи судом, проте не могли бути відомі ані особі, яка заявила про це, ані суду, в провадженні якого перебувала справа.

Таким чином, під час розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд повинен дослідити, чи впливають зазначені позивачем обставини на юридичну оцінку обставин, здійснену судом під час постановлення рішення, що переглядається, надати оцінку тому, чи відповідають зазначені позивачем обставини ознакам нововиявлених обставин, а також встановити, чи дійсно позивач не знав та не міг знати про наявність обставин, на які він посилається як на нововиявлені.

У справі, що переглядається, враховуючи умови додаткових угод до договорів купівлі - продажу частки в статутному капіталі ТОВ "ФІРМА "КОНДОР", а також додаткових угод до договорів купівлі - продажу векселів, фактично укладених 2011 році між ОСОБА_3 та його контрагентами ТОВ "ІМПУЛЬС -КАПІТАЛ" та ТОВ "УКР-ІНВЕСТ", суд дійшов висновку, що надані докази укладання таких угод є істотними обставинами для вирішення спірних правовідносин в даній справі, що не були і не могли бути відомі позивачу на час попереднього розгляду справи в 2015 році, у зв'язку з чим є правові підстави для перегляду за нововиявленими обставинами постанови суду від 16.06.2015 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про скасування податкового повідомлення рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова Харківської обласної ДПС від 26.09.2014 р. № .

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що обставини, на які посилається позивач як на нововиявлені, - виявлення у 2016 році факту укладення у 2011 році додаткових угод до договорів купівлі-продажу та актів прийому-передачі - не спростовують того факту, що особисто ОСОБА_3 не поніс матеріальних витрат на придбання інвестиційного активу, частина якого згодом була продана ТОВ «Укр-Інвест» та ТОВ «Імпульс-Капітал».

Як вірно зазначено відповідачем по справі, позивач був лише одним з винахідників "Способ охлаждения изделий" (авторське свідоцтво № 1168609), "Устройство охлаждения горячекатанной полосы" (авторське свідоцтво № 933735), засновником є Всесоюзний науково-дослідний та проектний інститут, а тому безпосередньо ОСОБА_3 матеріальних витрат при розробці винаходів не поніс, однак, отримав дохід від продажу права користування ними.

Згідно з пп.164.2.9 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах.

Підпунктом 170.2.6. п. 170.2 ст. 170 ПК України встановлено, що до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Відповідно до пп. 170 2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК України інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його, вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм пп. 170.2.4 -170.2.6 п. 170.2 ст. 170 ПК України (крім операцій з деривативами).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що наведеними позивачем обставинами не спростовуються ті факти, з яких виходив суд першої інстанції при прийнятті постанови від 16.06.2015 року, визнавши обґрунтованим донарахування податковим органом позивачеві грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 1933580, 94 грн.

Отже, такі обставини не можуть вважатися істотними для перегляду постанови суду за нововиявленими обставинами у розумінні ст.245 КАС України.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що станом на час розгляду справи судом першої інстанції вперше (16.06.2015 року) вищезазначені додаткові угоди до договорів купівлі - продажу частки в статутному капіталі ТОВ "ФІРМА "КОНДОР", а також додаткові угоди до договорів купівлі - продажу векселів, не були фактично укладені між ОСОБА_3 та його контрагентами ТОВ "ІМПУЛЬС -КАПІТАЛ" та ТОВ "УКР-ІНВЕСТ" у 2011 році, і ці обставини були відомі позивачеві (т. 2 а.с.190-194, 212-234).

Вищезазначене підтверджується змістом заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій позивач зазначає, що ще у 2011 році ним були підготовлені та передані ТОВ «Укр-Інвест» та ТОВ «Імпульс-Капітал» додаткові угоди до договорів купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Фірма «Кондор», додаткові угоди до договорів купвлі-продажу векселів та акти прийому-передачі частин частки у статутному капіталі ТОВ «Фірма «Кондор». Позивачем були запропоновані зміни щодо порядку переходу права власності на частини частки, а саме, що право власності на частину частки, яке є предметом договору, переходить від Продавця до Покупця з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі частини частки. Крім того, було запропоновано зміни щодо порядку сплати податку на доходи фізичних осіб, а саме, що Покупець при сплаті частини частки виконує функції податкового агента Продавця шляхом утримання податку на доходи фізичних осіб та перерахування його до державного бюджету. У зв'язку з чим позивачем були підготовлені та передані на адресу ТОВ «Іпульс-Капітал» та ТОВ «Укр-Інвест» додаткова угода від 29.06.2011 року до договору купівлі-продажу (відступлення) частки в статутному капіталі ТОВ «Фірма «Кондор» по договору купівлі-продажу від 05.05.2011 р., акт від 29.06.2011 року прийому-передачі частини частки, додаткова угода від 21.07.2011 року до договору купівлі-продажу (відступлення) частки в статутному капіталі ТОВ «Фірма «Кондор» від 20.05.2011 року, а також додаткові угоди до договорів купівлі-продажу векселів. На звернення до директорів юридичних осіб щодо прийнятих рішень відповіді позивач не отримав і лише 02.08.2016 року дізнався, що його пропозиції ще у 2011 році були прийняті та всі додаткові угоди підписані.

Таким чином, на час розгляду справи Харківським окружним адміністративним судом та постановленні рішення від 16.06.2015 р. ОСОБА_3 було відомо про наявність обставин, на які він посилається, як на нововиявлені.

Разом з тим, слід відмітити, що позивач, стверджуючи, що його пропозиції були прийняті, а вищевказані угоди були підписані саме у 2011 році, жодним чином це не підтверджує. Так, в суді першої інстанції при розгляді справи у 2015 році ОСОБА_3 або його представником не повідомлялось про те, що позивачем надсилались на підписання контрагентам додаткові угоди до договорів купівлі-продажу, які б могли змінити зміст правовідносин між ОСОБА_3 як продавцем та покупцями ТОВ «Укр-Інвест» та ТОВ «Імпульс-Капітал».

Вищенаведене ставить під сумнів доводи позивача про те, що обставини, на які він посилається як на нововиявлені, об'єктивно мали місце на час первинного прийняття рішення по даній справі судом першої інстанції (16.06.2015 року). Зазначення у листі ТОВ «Укр-Інвест», який позивач начебто отримав 02.08.2016 року, про те, що додаткові угоди були підписані у 2011 році, не є свідченням того, що саме цими додатковими угодами сторони керувались під час виконання умов договорів купівлі-продажу (відступлення) частин частки.

Крім того, позивач не повідомляє, яким чином йому стало відомо про те, що з боку ТОВ «Імпульс-Капітал» спірні додаткові угоди до договорів купівлі продажу частини частки у статутному капіталі ТОВ «Фірма «Кондор», акти прийому-передачі частини частки та додаткові угоди до договорів купівлі-продажу векселів підписані у 2011 році.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна, розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 1 статті 640 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Приписами статті 645 Цивільного кодексу України передбачено наслідки одержання відповіді про прийняття пропозиції, яка одержана із запізненням.

Так, якщо відповідь про прийняття пропозиції укласти договір одержано із запізненням, особа, яка зробила пропозицію, звільняється від відповідних зобов'язань.

Якщо відповідь про прийняття пропозиції укласти договір було відправлено своєчасно, але одержано із запізненням, особа, яка зробила пропозицію укласти договір, звільняється від відповідних зобов'язань, якщо вона негайно повідомила особу, якій було направлено пропозицію, про одержання відповіді із запізненням.

Відповідь, одержана із запізненням, є новою пропозицією.

За згодою особи, яка зробила пропозицію, договір може вважатись укладеним незалежно від того, що відповідь про прийняття пропозиції укласти договір було відправлено та (або) одержано із запізненням.

Також колегія суддів зазначає, що питання укладення договору за пропозицією, в якій не вказано строк для відповіді, відповідно урегульовано ст.644 ЦК України. Згідно з ч.2 цієї статті якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

Таким чином, позивач, не отримавши відповідь від TOB «Укр-Інвест» та TOB «Імпульс - капітал» протягом нормального часу, не міг вважати ці додаткові угоди укладеними.

Умовами договорів купівлі - продажу визначено, що зміни, доповнення та додатки до договорів є чинним за умови підписання їх сторонами.

Фактично на час продажу інвестиційних активів та отримання грошових коштів ОСОБА_3, відповіді від TOB «Укр-Інвест» та TOB «Імпульс - капітал» про прийняття пропозиції щодо затвердження додаткових угод договорів купівлі - продажу та актів прийому-передачі були відсутні, що підтверджує ОСОБА_3 у заяві про перегляд на нововиявленими обставинами постанови суду. За відсутності відповіді контрагентів про прийняття пропозицій позивача, виконання сторонами своїх зобов'язань здійснювалось на умовах визначених договорами купівлі - продажу, а не за умовами додаткових угод.

Враховуючи наведене вище, на час виконання договорів купівлі - продажу його сторони діяли виключно в межах їх умов, а посилання позивача на існування додаткових угод не свідчить, що сторони при виконанні своїх обов'язків керувались умовами, які в них визначені.

Отже, беручи до уваги, що відповідь на свої пропозиції щодо укладення вищевказаних угод, датовану 2011 роком, ОСОБА_3 отримав лише 02.08.2016 року, вказані додаткові угоди станом на 16.06.2015 року (прийняття постанови Харківського окружного адміністративного суду по справі № 820/1576/15 вперше) не вважалися укладеними, і таким чином, не є нововиявленими обставинами у розумінні ст.245 КАС України, оскільки не є такими, що об'єктивно існували на час прийняття судового рішення.

Крім того, колегія суддів відмічає, що пунктом 10.5 угод купівлі - продажу векселів передбачено, що Продавець (ОСОБА_3.) згідно п.п. 170.2.1 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України самостійно веде облік фінансових результатів операцій з інвестиційними актавами і здійснює сплату податків.

В матеріалах справи наявна копія податкової декларації про майновий стан і доходи ОСОБА_3 та додаток 3 до неї (розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих від операцій з інвестиційними активами за 2012 рік), відповідно до яких позивач особисто визначив дохід, витрати та фінансовий результат від продажу інвестиційних активів по операціями з TOB «Укр-Інвест» та TOB «Імпульс - капітал».

Таким чином, позивач самостійно у 2013 році подав до податкового органу інформацію про отримані доходи від продажу інвестиційних активів, отже, станом на час подачі вказаної декларації (30.08.2013 року) був обізнаний про те, що контрагенти позивача не мали статусу податкових агентів, а обов'язок зі сплати податку покладався саме на ОСОБА_3

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає хибним висновок суду першої інстанції про наявність у спірних відносинах нововиявлених обставин у розумінні ст.245 КАС України, у вигляді наданих доказів укладання додаткових угод до договорів купівлі - продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Кондор» та векселів, які були фактично укладені між ОСОБА_3 та його контрагентами ТОВ "ІМПУЛЬС -КАПІТАЛ" та ТОВ "УКР-ІНВЕСТ" у 2011 році, та вказує, що ці обставни не є істотними обставинами для вирішення спірних правовідносин в даній справі, вони були або принаймні могли бути відомі позивачу на час попереднього розгляду справи в 2015 році, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для перегляду за нововиявленими обставинами постанови Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2015 року по справі № 820/1576/15 в частині задоволення позовної вимоги про скасування податкового повідомлення рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова Харківської обласної ДПС від 26.09.2014 р. № .

У відповідності до ст.202 КАС України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Згідно ч.2 ст.205 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може прийняти нову постанову, якою суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2016 року по справі № 820/1576/16 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд за ново виявленими обставинами постанови Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2015 року по даній справі.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2016р. по справі № 820/1576/15 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2015 року по справі № 820/1576/15 за позовом ОСОБА_3 до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова Т.С.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Дюкарєва С.В.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 06.03.2017 р.