Справа № 428/12225/16-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Баронін Д.Б.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року справа №428/12225/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Василенко Л.А., Васильєвої І.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 січня 2017 р. у справі № 428/12225/16-а (головуючий І інстанції Баронін Д.Б.) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання відмови в призначенні пенсії за вислугу років протиправною та зобов'язання призначити пенсію за вислугу років,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, в якому просив, визнати дії відповідача щодо відмови у забезпеченні належним пенсійним забезпеченням - протиправними та такими, що порушують гарантії незалежності прокурора, передбачені п. 5 ч. 1 та ч. 5 ст. 16 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VI); визнати незаконним рішення відповідача від 15.11.2016 № 5399/2016 про відмову в призначенні пенсії за вислугою років; зобов'язати відповідача забезпечити гарантії незалежності прокурора, передбачені п. 5 ч. 1 та ч. 5 ст. 16 Закону № 1697-VII та призначити пенсію за вислугу років, згідно зі ст. 86 Закону У № 1697-VII з дня звернення, тобто з 07 листопада 2016 року (а.с.2-14).

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 січня 2017 року відмовлено в задоволені позовних вимог (а.с.66-69).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що вказана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Окрім того, вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи (а.с.74-83).

В апеляційній скарзі зазначено, що на момент звернення до відповідача з заявою позивач мав право на призначення пенсії за вислугу років, вислуга років складала 24 роки 2 місяці 7 днів, з них на посадах прокурора та помічника прокурора 13 років 10 місяців 15 днів. Судом першої інстанції в порушення вимог статті 18 Закону України «Про міліцію» не зараховано в повному обсязі до стажу роботи позивача час навчання в Луганському інституті внутрішніх справ МВС України з 24.09.1993 по 13.08.1997 року, який прирівнюється до проходження військової служби. Також, судом необґрунтовано в порушення Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393), не зараховано до вислуги років у трикратному розмірі час участі в антитерористичній операції, у якій позивач брав участь під час роботи в органах прокуратури у період з 29 червня 2014 року по 04 грудня 2015 року (1 рік 5 місяців 13 днів).

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

07 листопада 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру».

Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області рішенням про відмову в призначенні пенсії № 5399/2016 від 15 листопада 2016 року, відмовило позивачу в призначенні пенсії за вислугу років згідно з Законом № 1697-VI. Відмова обґрунтована тим, що на дату звернення позивача з заявою про призначення пенсії за вислугу років діє Закон № 1697-VII. Стаж роботи позивача за вислугу років складає - 20 років 27 днів, а на посадах прокурора - 12 років 11 місяців 20 днів, що не відповідає вимогам ст. 86 Закону № 1697-V в редакції на час звернення позивача з заявою. Також зазначено, що згідно змін, внесених з 01.04.2015 року Законом № 213-VIII «з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України». Тобто пенсії з 01 червня 2015 року та по теперішній час не призначаються. Право на пенсію може бути реалізовано на підставі тих норм які діють на час звернення за призначенням пенсії (а.с.34-35).

Відповідно до копії трудової книжки та копії довідки від 31.10.2016 № 11/183 Прокуратури Луганської області, позивач працював на посадах: з 16.12.2002 по 01.04.2003 старший слідчий слідчого відділу прокуратури Луганської області; з 02.04.2003 по 09.09.2004 - прокурор відділу нагляду за додержанням та застосуванням законів прокуратури Луганської області; з 10.09.2004 по 11.09.2005 - старший прокурор відділу захисту майнових, інших особистих прав і свобод громадян та інтересів держави прокуратури Луганської області; з 12.09.2005 по 28.02.2007 - заступник начальника відділу захисту майнових, інших особистих прав і свобод громадян та інтересів держави прокуратури Луганської області; з 01.03.2007 по 19.07.2007 - заступник начальника відділу захисту майнових, інших особистих прав і свобод громадян та інтересів держави прокуратури Луганської області; з 20.07.2007 по 26.01.2011 - прокурор Станично-Луганського району Луганської області; з 27.01.2011 по 24.06.2015 - прокурор Жовтневого району міста Луганська Луганської області; з 25.06.2015 по 04.12.2015 - заступник прокурора Луганської області (а.с.19-20, 36-39).

Також, відповідно до вищезазначеної довідки Прокуратури Луганської області від 31.10.2016, до вислуги років, що дає право на пенсію відповідно до статті 86 Закону № 1697-VII підлягають зарахуванню період: з 24.09.1993 по 12.07.1997 - половина строку навчання в Луганському інституті внутрішніх справ МВС України денної формі навчання; з 13.08.1997 по 09.06.1999 - служба на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ; з 10.06.1999 по 26.06.2001 - служба на посадах начальницького складу органів податкової міліції; з 10.10.2001 по 19.04.2002 - робота на посаді державного службовця з вищою освітою (провідний спеціаліст, головний спеціаліст відділу правового забезпечення відділення Національної служби посередництва і примирення в Луганській області); з 22.04.2002 по 13.12.2002 - робота на посаді державного службовця з вищою освітою (державний податковий інспектор групи правового забезпечення, старший державний податковий інспектор відділу правового забезпечення державної податкової інспекції у Жовтневому районі міста Луганська) (а.с.20).

За довідкою Прокуратури Луганської області від 31.10.2016 № 11/183, стаж роботи позивача на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури станом на 04.12.2015 року складає 12 років 11 місяців 19 днів, вислуга років 19 років 10 місяців 17 днів (а.с.19-20).

Відповідно до витягу з наказу Першого заступника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) № 76 від 17.03.2015: з метою виконання службових (бойових) завдань, старшого радника юстиції ОСОБА_2, прокурора Жовтневого району м. Луганська Луганської області, вважати таким, що включений до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередньо участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення з 29 червня 2014 року (а.с.29-30).

Відповідно до довідки прокуратури Луганської області від 07 червня 2016 року № 11-194 вих-16, позивач в період з 29 червня 2014 року по 04 грудня 2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведенні і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції в Станично-Луганському районі Луганської області (а.с.31).

Рішенням міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 2/ІІІ/6/1 від 14 липня 2016 року, позивачу надано статус учасника бойових дій (а.с.32).

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_1, позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за вислугу років позивачу є правомірним, оскільки у позивача відсутній необхідний стаж роботи за вислугу років та стаж роботи на посадах прокурорів, який є необхідним для призначення пенсії відповідно до статті 86 Закону № 1697-VII.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На час звернення позивача з заявою про призначення пенсії за вислугою років, як працівнику прокуратури, призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії працівникам прокуратури регулюються Законом № 1697-VII.

Відповідно частини 1 статті 86 Закону № 1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015 року, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Отже, вищезазначеною нормою передбачено право на пенсійне забезпечення за вислугу років мають прокурори за наявністю у них необхідної вислуги років та стажу роботи на посадах прокурорів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що станом на день звернення до відповідача, вислуга років позивача відповідно вимог частини 1 статті 86 Закону № 1697-VII становила 20 років і 27 днів, з яких на посадах прокурора прокуратури 12 років 11 місяців 20 днів - на посадах прокурорів в органах прокуратури.

Таким чином, оскільки позивач не мав необхідної вислуги та стажу роботи на посадах прокурорів відповідно до статті 86 Закону № 1697-VII, позивач право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до вказаного Закону не має, а відповідно дії відповідача щодо відмови в призначені пенсії відповідають вимогам Закону № 1697-VІІ.

Стосовно посилання апелянта на необґрунтоване не зарахування до вислуги років в повному обсязі часу навчання в Луганському інституті внутрішніх справ МВС України з 24.09.1993 по 13.08.1997 року, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 6 статті 86 Закону № 1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання. Зазначене також підтверджується довідкою Прокуратури Луганської області від 31.10.2016 № 11/183. Отже, зарахування до вислуги років половину строку навчання відповідає вимогам законодавства.

Щодо посилання апелянта на зарахування до вислуги років у трикратному розмірі часу участі в антитерористичній операції відповідно до Постанови № 393, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 Постанови № 393, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 Постанови № 393, зараховується на пільгових умовах, один місяць служби за три місяці, період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції чи забезпеченні її проведення.

За пунктом 1 Постанови № 393, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 pоку № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на службі в органах внутрішніх справ на посадах начальницького складу, військовій службі в Збройних Силах, органах і військових формуваннях Служби безпеки, Службі зовнішньої розвідки.

Отже, зазначена постанова визначає порядок призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII.

На підставі викладено, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що дія Постанови № 393 розповсюджується на осіб, які мають право та виявили бажання на призначення пенсії відповідно до Закону № 2262-XII та не застосовується для призначення пенсії за вислугу років згідно Закону № 1697-VІI.

Колегія суддів не приймає посилання апелянта на положення частини 8 статті 86 Закону № 1697-VІI, оскільки вищезазначеною нормою передбачено право на призначення пенсії ветеранам війни, які мають необхідний стаж за вислугою років, незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Стосовно посилання позивача на пункту «ж» ст. 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як обґрунтування застосування Постанови № 393, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що дія зазначеного пункту розповсюджується на державних службовців, які станом на день опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу не менше п'яти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу», позивач станом на день опублікування Закону України «Про Національну поліцію» працював в органах прокуратури. Крім того, як зазначалось, дія Постанови № 393 розповсюджується для призначення пенсії особам визначених Законом № 2262-XII, до яких позивач не відноситься.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, суд першої інстанції правильно встановив обставини по справі та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 200, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 січня 2017 р. у справі № 428/12225/16-а залишити без задоволення.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 січня 2017 р. у справі № 428/12225/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: Е.Г. Казначеєв

Судді: Л.А. Василенко

І.А. Васильєва