Справа № 358/1358/16-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 358/1358/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Корбут В.М. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

28 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Скаленку Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області на постанову Богуславського районного суду Київської області від 06.01.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- зобов'язати ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області видати йому оновлену довідку про заробітну плату (грошове забезпечення) за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках виходячи з подвійного розміру посадового окладу, підвищеного на 15 % за виконання робіт в районах і на роботах з підвищеною радіоактивністю, подвійної оплати за роботу у святкові дні, та із застосуванням коефіцієнта кратності 5 за роботу в III зоні небезпеки згідно з наведеним ним розрахунком;

- зобов'язати ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області в порядку положення статті 267 КАС України подати звіт про виконання судового рішення в термін, визначений судом;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Богуславському районі Київської області встановити йому пенсійні виплати на підставі оновленої довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 10.10.2017 у відкритті провадження у частині позовної вимоги до управління Пенсійного фонду України в Богуславському районі Київської області про зобов'язання встановити ОСОБА_3 пенсійні виплати на підставі оновленої довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження - відмовлено.

Постановою Богуславського районного суду Київської області від 06.01.2017 позов задоволено частково: зобов'язано ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області провести розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_3 та видати оновлену довідку про заробітну плату за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках виховуючи з розміру посадового окладу за роботу в районах з підвищеною радіацією; оплату праці за роботу у вихідні та святкові дні та коефіцієнт кратності за роботу в зоні небезпеки в розмірах в залежності від рівня радіації, з врахуванням нормативно-правових актів, що діяли на той час; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною вище постановою відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, є інвалідом ІІ групи (а.с.9).

У період з 29.04.1986 по 02.05.1986 позивач виконував службові обов'язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження в м. Прип'ять, що визнається сторонами по справі.

05.08.2016 позивач звернувся до Головного Управління МВС України в Київській області з письмовою заявою про надання довідки про грошове утримання за службу в зоні відчуження в період з 29.04.1986 по 02.05.1986 (а.с.21).

Листом Головного Управління МВС України в Київській області підписаного головою ліквідаційної комісії ОСОБА_4 від 31.08.2016 повідомлено про відсутність підстав для перерахунку грошового утримання та надано довідку про заробітну плату № 4064, видану 25.08.2016 Богуславським РВ, довідку про підтвердження факту участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та розрахунковий лист за 1986 рік ( а.с.18-20, 22,23).

Не погоджуючись з такими діями відповідача та наданою відповіддю, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачу повинен бути зроблений перерахунок заробітної плати, оскільки його робота в період ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС повинна бути оплачена з урахуванням всіх нормативно-правових актів, що регламентують порядок оплати праці робітників та службовців, з урахуванням кратності зони небезпеки - 5, подвійного розміру посадового окладу, підвищеного на 15 % за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відповідач, відмовляючи в наданні довідки про грошове утримання за службу в зоні відчуження в період з 29.04.1986 по 02.05.1986, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII.

Відповідно до статті 70 цього Закону громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах, зокрема свої законні інтереси.

Умови оплати праці в період виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначалися постановами та розпорядженнями Ради Міністрів СРСР та УРСР у залежності від категорії працюючих (працівники, особи рядового та начальницького складу, військовозобов'язані, призвані на збори, військові строкової служби) та місця знаходження працівника залежно від встановлених зон в період виконання цих робіт (1-ша, 2-га, 3-тя зони небезпеки, зона іонізуючого випромінювання (30-ти кілометрова зона).

Колегія суддів звертає увагу, що місто Прип'ять відповідно до рішення Урядової комісії від 07.08.1986 № 87 у період з квітня по травень 1986 року було віднесено до третьої зони небезпеки.

Так, у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13.04.2001 №03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища», листом Держкомпраці УРСР від 13.06.1989 № 10-769 повідомлено про зняття грифу «секретно» з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 № 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 № 1497-378, розпоряджень від 03.09.1986 № 1767-рс і від 11.12.1986 № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986 № 168-5, від 10.06.1986 №207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10.09.1986, від 16.12.1986 № 694-рс, від 06.01.1988 №12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: №4с від 09.05.1986, № 58с від 11.06.1986, № 132с від 16.09.1986, № 179с від 25.12.1986, № 8с від 22.01.1988.

Колегія суддів зазначає, що одним із базових документів, яким визначено порядок оплати праці ліквідаторам аварії на ЧАЕС, є постанова Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища» від 05.06.1986 № 665-195, яка передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7) надано право керівникам міністерств і відомств і їх заступникам здійснювати оплату праці працівників, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки, у розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964.

На виконання розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964 наказом МВС СРСР № 0149 від 26.05.1986 року «Про додаткові виплати особистому складу органів та внутрішніх військ МВС СРСР, які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» на виконання зазначених розпоряджень міністру внутрішніх справ Ради РСР було дозволено за погодженням з головою Урядової комісії з ліквідації аварії здійснювати у виняткових випадках оплату праці робітників, службовців, а також призваних на збори військовозобов'язаних, які зайняті на особливо важливих і відповідальних роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у ІІІ зоні небезпеки - у 5-кратному розмірі у порівнянні зі встановленими чинним законодавством нормами, у II зоні - у 4-кратному розмірі, у І зоні - у 3-кратному розмірі.

Однак, оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Пунктом 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156 «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС» передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Пунктом 1 цієї Постанови також передбачено виплату військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справи, які виконують службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади та оклади за військове та спеціальне звання в подвійному розмірі.

Крім того, відповідно до абзацу другого пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156 та на підставі розпорядження Ради Міністрів СРСР від 03.09.1986 № 1767 (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10.09.1986 №530-рс) тарифні ставки і посадові оклади працівників, які виконували роботи в районах і на роботах з підвищеною радіоактивністю, підвищувались до 15 %. Міністерствам, відомствам УРСР, облвиконкомам, Київському і Севастопольському міськвиконкомам надавалось право встановлювати конкретні розміри підвищення з врахуванням складності і терміновості цих робіт, затверджувати переліки робіт з підвищеною радіоактивністю, які оплачуються в такому ж порядку, було також затверджено перелік населених пунктів з підвищеною радіоактивністю, в яких оплата праці провадилась по підвищених до 25 % тарифних ставках (посадовим окладам).

Відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля та Мінфіну України від 29.10.1992 №09-3751/1032/3к/13-412/308 в разі, якщо робота в зоні відчуження оплачена невірно, без врахування урядових рішень, то повинен бути здійснений перерахунок заробітної плати згідно законодавства. При цьому, визначена таким чином заробітна плата не індексується, не виплачується, а тільки враховується при нарахуванні пенсії.

Згідно листа Мінсоцполітики від 09.06.1995 №224/8.13 підприємства і організації в разі неправильної оплати праці в зоні відчуження повинні зробити перерахунок заробітної плати особам, які в 1986-1987 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта про те, що під час роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у позивача не виникло право на нарахування подвійного посадового окладу та окладу за спеціальне звання, підвищення окладу у кратності в залежності від зони небезпеки, підвищення оплати на 15% за виконання робіт в зоні відчуження та оплати вихідних у подвійному розмірі, у зв'язку із чим колегія суддів приходить до висновку, що позивачу повинен бути зроблений перерахунок заробітної плати, оскільки його робота в період ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС повинна бути оплачена з урахуванням всіх зазначених вище нормативно-правових актів, що регламентують порядок оплати праці військовослужбовців під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що дії відповідача щодо відмови видати позивачу нову довідку про грошове забезпечення за роботу в III зоні небезпеки є протиправною, у зв'язку із чим вимога позивача в цій частині є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 10.12.2014 у справі № К/800/48786/14.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області залишити без задоволення, а постанову Богуславського районного суду Київської області від 06.01.2017 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.,

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 28.02.2017.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.