Справа № і697/1964/16-а
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № і697/1964/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Хорошун О.В. Провадження № 2-а/697/5/2017 Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Мацедонської В.Е., при секретарі - Шевчук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 лютого 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Канівської центральної районної лікарні про визнання недійсним медичного огляду та скасування постанови щодо його результатів,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у якому просив визнати відсутність компетенції у медичних працівників Канівської центральної районної лікарні на проведення його огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції 15.07.2016 року. Позивач просив також визнати недійсним огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведений 15 липня 2016 р. Канівською центральною районною лікарнею та скасувати висновок щодо його результатів.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 лютого 2017 року закрито провадження у справі з тих підстав, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати вказане судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. (ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Визначення поняття «справа адміністративної юрисдикції» наведено у статті 3 КАС України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пункт шостий частини першої статті 3 КАС України містить положення, згідно з яким адміністративний позов це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Згідно частини 2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Із матеріалів справи вбачається та не заперечується позивачем, що після проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 статті 286 Кримінального кодексу України (Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження).

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України при призначенні покарання обставиною, яка його обтяжує, визнається вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп'яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів.

Пунктом 4 частини 1 статті 91 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом'якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Частина 1 статті 84 Кримінального процесуального кодексу України визначає, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до частини 2 статті 86 Кримінального процесуального кодексу України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Із наведеного випливає, що оскаржуваний позивачем висновок щодо результатів огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є доказом у кримінальному провадженні.

Тобто, допустимість цього доказу, у тому числі із точки зору компетенції у медичних працівників на проведення огляду, має здійснюватись у порядку кримінального судочинства.

Таким чином, даний спір не є справою адміністративної юрисдикції і не може вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно ж до пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що місцевим судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а посилання скаржника на положення Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - «КУАП») є помилковим.

Статтею 267 КУАП передбачено, що адміністративне затримання, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Названа стаття КУАП має назву «Оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення».

За змістом статті 260 КУАП до заходів забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення віднесено: адміністративне затримання особи; особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія; тимчасове затримання транспортного засобу; відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами; огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Тобто, за правилами КАС України можуть бути оскаржені лише заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, а не вирішено питання щодо доказів у кримінальному провадженні.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 199, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення ухвали в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 01 березня 2017 р.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мацедонська В.Е.

Мельничук В.П.