Справа № 802/271/17-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

06 березня 2017 р. Справа № 802/271/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

за участі секретаря судового засідання: Крисько І.В.

позивача: ОСОБА_1

представників позивачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача: Рудик В.П.

третьої особи: ОСОБА_5

представника третіх осіб 2, 3: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника третіх осіб 2, 3 про закриття провадження по справі

за позовом: ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8

до: Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14

про: скасування розпоряджень

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про скасування розпоряджень.

У судовому засіданні представником третіх осіб 2,3 заявлено клопотання про закриття провадження по справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач та представники позивачів при вирішенні даного питання поклались на розсуд суду.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав клопотання представника третіх осіб та просив закрити провадження по справі.

ОСОБА_5 у судовому засіданні також підтримала клопотання про закриття провадження по справі.

Треті особи ОСОБА_9, ОСОБА_15 та ОСОБА_14 у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце судового засідання вчасно та належним чином повідомлені, що підтверджується повідомленнями про вручення судових повісток.

Заслухавши пояснення представника третіх осіб 2, 3 та думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, з огляду на наступне.

Як випливає із матеріалів адміністративного позову позивачі просять скасувати розпорядження голови Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області № 307 від 01 березня 2006 року "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо передачі у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства громадянам на території Стрижавської селищної ради, за межами населеного пункту" у частині щодо ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та скасувати розпорядження заступника голови Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області № 697 від 30 квітня 2010 року "Про передачу у власність земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства на території Стрижавської селищної ради, за межами населеного пункту" у частині щодо ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11.

Разом з тим, як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи земельні ділянки на території Стрижавської селищної ради, які знаходились у власності ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були передані у власність на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок ОСОБА_12, ОСОБА_15 та ОСОБА_14 (а.с. 140-145).

За змістом статті 6 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За змістом частини 2 вказаної статті до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Таким чином й беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні ч. 1 статті 6 Конвенції.

Аналогічна позиція щодо правил визначення юрисдикції адміністративних судів наведена в постанові Верховного суду України від 25 лютого 2015 року.

В силу норми абз. 2 ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно висновку Верховного Суду України який міститься у постанові від 17 лютого 2015 року справа № 21-551а14, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України зазначила, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Приймаючи постанову від 16 грудня 2014 року № 21-544а14, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України також дійшла висновку, що спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до постанови від 22 листопада 2016 року, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Водночас, спір у справі, що розглядається, стосується суб'єктивного цивільного права щодо володіння і користування земельною ділянкою, рішення щодо якої ухвалювалися Вінницькою районною адміністрацією.

У зв'язку з прийняттям оскаржуваних рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів позивачів та третіх осіб у справі.

На підставі викладеного колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Враховуючи зазначені висновки Верховного Суду України, та беручи до уваги, що спір у справі за своїм характером пов'язаний із спором про право на користування земельною ділянкою, суд дійшов висновку, що такий не може бути розглянутим у порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи зміст спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність публічного - правового спору, а тому даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства в розумінні статті 3 КАС України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про закриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 157, 165, 186, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника третіх осіб 2, 3 про закриття провадження - задовольнити.

Провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про скасування розпоряджень - закрити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна