Справа № 353/912/16-а,2-а/353/66/16
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року № 876/210/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2016 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Тлумацької районної державної адміністрації Івано-Франківської області про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

01 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління соціального захисту населення Тлумацької районної державної адміністрації Івано-Франківської області (далі - УПСЗН), в якому просив визнати бездіяльність відповідача щодо перерахунку позивачу щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік - протиправною.

Також позивач просив зобов'язати УПСЗН нарахувати та виплатити недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Тлумацької районної державної адміністрації Івано-Франківської області про зобов'язання вчинити дії залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення питання.

Апеляційну скаргу позивач мотивує тим, що 27.10.2016 року за №2740/01-18 він одержав відповідь УПСЗН на заяву про розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2016 року і саме момент отримання листа, на його думку, є початком відліку строку звернення до суду.

З огляду на викладене, просить скасувати ухвалу та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.

З матеріалів справи суд вбачає, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_1 та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни.

В квітні 2016 року позивач отримав щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій у розмірі 920 грн.

26.10.2016 року ОСОБА_1 подав до УПСЗН заяву про інформацію щодо розміру допомоги до 5 травня, яку йому було виплачено у 2016 році.

Листом від 27.10.2016 року Управління соціального захисту населення Тлумацької районної державної адміністрації повідомило позивачу про те, що виплата грошової допомоги до 5 травня здійснюється у відповідності до Постанови КМУ від 2 березня 2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і для учасників бойових дій становить 920 гривень.

01.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд до УПСЗН із позовом щодо перерахунку і виплати йому грошової допомоги до 5 травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду та не навів поважних причин такого пропуску.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права та є правильними.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.107 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 статті 99 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 у філії ПАТ «Ощадбанк», 21.04.2016 року на даний рахунок було зараховано грошові кошти в сумі 920 грн. 22.04.2016 року позивачем з зазначеного рахунку було отримано готівкою 100 грн.

Отже, про порушення своїх прав позивач дізнався безпосередньо після отримання разової грошової допомоги 22.04.2016 року. Проте, позов через канцелярію суду ОСОБА_1 подано лише 01.11.2016 року, тобто за межами строку, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України. Водночас, клопотання про поновлення строків звернення до суду, навіть після роз'яснень ст.ст. 99, 100 КАС України, позивачем не заявлялось, жодної обґрунтованої причини пропуску строку звернення до суду та доказів цих причин ним суду не було надано.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Апеляційний суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Апелянтом не заявлялося клопотання із зазначенням обґрунтованих причин пропущення строку звернення до адміністративного суду, та не надано доказів на підтвердження того, що існували певні об'єктивні перешкоди для звернення до адміністративного суду у встановлений ст.99 КАС України строк, а тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, щодо залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до ст.100 КАС України.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи дане процесуальне питання, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 41, ст.ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2016 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 353/912/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 06 березня 2017 року.