Справа № 1013/7267/2012
Суддя: Чернов Д. Є.
Дата ухвалення: 2012-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1013/7267/2012
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2012 року Ірпінський міський суд Київської області у складі головуючогосудді ОСОБА_1.

при секретарі Коробай А. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ірпінського міського суду при судовому розгляді адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділу ДАІ Соломянського РУ ГУМВС України в м. Києві про скасування Постанови, -

в с т а н о в и в:

Позивач в серпні 2012 року звернувся до суду з позовом до Відділу ДАІ Соломянського РУ ГУМВС України в м. Києві про скасування постанови, мотивуючи свої вимоги тим, що 31 липня 2012 року інспектором Солом'янського відділу ДАІ м. Києва ОСОБА_3 складено щодо його протокол серія АА2 № 673183 згідно якого він, керуючи автомобілем ДЕУ, державний реєстраційний номер AІ l681 CP, по провулку Індустріальному у м. Києві, не пропустив пішохода який переходив проїзну частину на нерегульованому пішохідному переході, чим порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху, за що ч. 1 ст. 122 КУпАП України передбачено адміністративну відповідальність. На підставі цього протоколу інспектор виніс постанову серія ВК1 № 039369 по справі про адміністративне правопорушення, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 255 гривень. Вважає, що правопорушення не вчиняв, а інспектор не вірно тлумачить норму Правил дорожнього руху.

Позивач зазначає, що під'їхавши до пішохідного переходу він побачив, що пішохід Дівчинатільки почала перехід з протилежної сторони дороги, і в момент початку його перетину пішохідного переходу навіть не дійшла до середини протилежної полоси дороги, а після його перетину не дійшла до середини дороги, та початку полоси дороги по якій він вже проїхав. На його думку, водій не завжди зобовязаний зупинитися, якщо пішоход знаходиться на переході та якщо пішохід переходить протилежну полосу руху, то йому жодним чином не створюється будь-яка загроза чи небезпека. Позивач пояснював інспектору та в протоколі вказав на відсутність перешкоди та небезпеки для пішохода під час руху, враховуючи малу швидкість 30 км/год та великий інтервал до пішохода, однак інспектор не надав цьому значення.

Враховуючи все вищевикладене, просив постанову серії ВК1 № 039369 від 31.07.2012 року у справі про адміністративне правопорушення скасувати.

Позивач в судове засідання зявився, позов підтримав, просив його задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення в матеріалах справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, позов таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, 31 липня 2012 року інспектором Солом'янського відділу ДАІ м. Києва ОСОБА_3 складено щодо ОСОБА_2 протокол серія АА2 № 673183 (а.с.2) згідно якого він, керуючи автомобілем ДЕУ, державний реєстраційний номер AІ l681 CP, по провулку Індустріальному у м. Києві, не пропустив пішохода який переходив проїзну частину на нерегульованому пішохідному переході, чим порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху, за що ч. 1 ст. 122 КУпАП України передбачено адміністративну відповідальність. На підставі цього протоколу інспектор виніс постанову серія ВК1 № 039369 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 255 гривень (а.с.3).

Відповідно до ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Однак, суд відмовляє в задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Судом встановлено, що позивач під'їхавши до пішохідного переходу побачив, що пішохід Дівчинавже ропочала перехід з протилежної сторони дороги. Пункт 18.1 Правил дорожнього руху вказує, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

В розумінні п. 1.10 ПДР України дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

За таких умов, якщо пішохід вже розпочав здійснювати перехід нерегульованого пішохідного переходу позивач повинен був зупинитися або ж зменшити швидкість, а оскільки він цього не зробив він створив небезпеку для пішохода.

Крім того, згідно до п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно п. 4.16 (а) ПДР України пішохід має право на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора.

Оскільки позивач не надав переваги в русі пішоходу на нерегульованому пішохідному переході, чим пішоходу була створена небезпека, порушив правила Правил дорожнього руху України, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 171-2 КАС рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає

На підставі п. 1.3- 1.5, п. 1.10 ПДР України, ст. 287 КУпАП України, керуючись ст. ст. 3, 10, п. 1 ч. 2 ст. 17, 60, 158-163, ч. 2 ст. 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову.

Копію постанови направити відповідачу для відома.

Рішення є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1