Справа № 425/449/17
Суддя: Москаленко В. В.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2017 Провадження №2-а/425/29/17

Справа №425/449/17

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого - судді Москаленко В.В.,

за участю секретаря- Окрошко О.О, ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Рубіжне Луганської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій незаконними та скасування постанови про адміністративне правопорушення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності шляхом винесення 21.08.2016 року постанови серії АР2 №034074 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 21 серпня 2016 року відповідачем було складено постанову серії АР2 №034074 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

В постанові зазначено, що 21 серпня 2016 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом з несправною підсвіткою номерного знаку, та в ході перевірки документів у водія не виявилося полісу обов,язкового страхування.

Вважає, що постанова про адміністративне правопорушення не відповідає обставинам справи оскільки, вимога пред,явлення полісу не входила до повноважень відповідача, тому що при вказаних обставинах протокол не складався, та учасником дорожно-транспортної пригоди він не був, однак постанова складена на підставі попередньо висунутої незаконної вимоги, яка не була виконана.

Крім того, він є учасником бойових дій, однак, при складанні постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем не було з,ясовано, чи є він військовослужбовцем або учасником бойових дій.

Згідно п.1 ст.13 Закону України «Про обов,язкове страхування цивільно-правової відповідальності влсників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, що визначені законом, які особисто керують належними їм транспортними засобами, звільняються від обов,язкового страхування цивільно- правової відповідальності на території України.

Просить суд скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії АР2 №034074 року від 21.08.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, пояснив, що згоден з тим,що підсвітка номерного знаку на момент зупинки не працювала,поліс обов,язкового страхування був відсутній. Але він вважає,що відповідач не мав права вимогати від нього

пред,явлення полісу. Позивач також пояснив,що не мав при собі посвідчення учасника бойових дій оскільки воно на той момент знаходилося в м.Київі,у нього не було часу його отримати.

Відповідач у судове засідання не з,явився, надав суду заперечення в яких зазначив, що заявлені вимоги не визнає, оскільки позивач порушив вимоги пункту 2.9(в) ПДР України, а саме: керував транспортним засобом з несправною підсвіткою номерного знаку, а також, в ході перевірки документів у водія не виявилося полісу обов,язкового страхування. Після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення та винесена постанова, якою накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень. Просить відмовити позивачу в задоволенні позову.

Суд, заслухавши позивача, розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що поліцейським роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне ОСОБА_3 було винесено постанову серії АР2 №034074 року від 21.08.2016 року про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень ( постанова- а.с.9.)

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров'я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначені в Законі України «Про дорожній рух».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про дорожній рух», законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобовязаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, згідно п. 1.1. Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, вони встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пп. ґ) п. 2.1. Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно пп. а) п. 2.4. Правил дорожнього руху, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Пунктом 21.2 вказаної статті встановлено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних

транспортних засобів здійснюється, зокрема відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху став факт не пред'явлення для перевірки поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Так, з вищевказаних норм вбачається, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та предявляти його для перевірки на вимогу поліцейського.

При цьому, диспозицією ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки, зокрема поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є підставою для її притягнення до адміністративної відповідальності.

В даному випадку, позивачем зазначається, що ним не надано на вимогу

поліцейського поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що на думку суду є підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності.

В свою чергу, суд не приймає посилання позивача на положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких, на думку останнього, поліцейським неправомірно висунуто вимогу щодо перевірки його страхового полісу, з огляду на наступне.

Суд вважає, що спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини, є саме Правила дорожнього руху, відповідно до яких водій зобовязаний мати при собі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та предявляти його для перевірки на вимогу поліцейського.

При цьому, пунктом 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено коло субєктів, уповноважених на перевірку відповідних полісів, а також визначено випадки обовязкової перевірки останніх.

В свою чергу, пунктом 21.3 вказаної статті передбачено, що страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, зокрема Національної поліції, на їх вимогу, що узгоджується з вищевказаними положення Правил дорожнього руху.

Внаслідок чого, суд вважає, що у межах спірних правовідносин поліцейський мав право вимагати надання страхового полісу позивача для його перевірки, а тому останнього правомірно притягнено до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою у справі про адміністративне правопорушення, за його ненадання.

Крім того,суд бере до уваги ,що позивач підтвердив в судовому засіданні ,що на час перевірки у нього не було полісу обовязкового страхування оскільки він був прострочений.Отже , позивач свідомо порушив вимоги ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», використовуючи транспортний засоб в дорожньому русі без страхового полісу (сертифікату).

Посилання позивача на те, що відповідач не мав права вимоги пред,явлення полісу оскільки позивач є учасником бойових дій і звільнений від обов,язкового страхування цивільно- правової відповідальності на території України на увагу не заслуговує оскільки в судовому засіданні позивач пояснив,що під час зупинки його відповідачем посвідчення учасника бойових дій у нього не було оскільки він не отримав його в м.Київі.

З урахуванням наведеного ,суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні позову оскільки позовні вимоги є необгрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 10, 11, 71, 86, 159-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та скасування постанови про адміністративне правопорушення

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом 10 днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою , яка її подає ,до суду апеляційної інстанції.Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.

Суддя: В.В. Москаленко .