Справа № 808/2741/16
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 лютого 2017 рокусправа № 808/2741/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чередниченка В.Є. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року у справі № 808/2741/16 за позовом ОСОБА_1 до Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області, третя особа Головне управління ДФС у Запорізькій області про визнання незаконним звільнення, поновлення на посаді та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовом до Державної податкової інспекції у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), в якому просила:

- визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Державної податкової інспекції у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізької області;

- поновити ОСОБА_1, яка мешкає за адресою: вул. Руставі, б. 3, кв. 89, м. Запоріжжя, на посаді начальника відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Державної податкової інспекції у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізької області, визнавши незаконним та скасувавши наказ Державної податкової інспекції у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізької області від 29 липня 2016 року № 21-о про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів у зв'язку із реорганізацією та скороченням штатної чисельності згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України;

- звернути до негайного виконання постанови суду про поновлення на посаді ОСОБА_1, яка мешкає за адресою: вул. Руставі, б. 3, кв. 89, м. Запоріжжя, на посаді начальника відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Державної податкової інспекції у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізької області.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізькій області, треті особи Вільнянська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області, Головне управління ДФС у Запорізькій області про визнання незаконним звільнення, поновлення на посаді та скасування наказу - задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної податкової інспекції у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізької області від 29 липня 2016 року № 21-о про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів у зв'язку із реорганізацією та скороченням штатної чисельності згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1, яка мешкає за адресою: вул. Руставі, б. 3, кв. 89, м. Запоріжжя, на посаді начальника відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Державної податкової інспекції у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізької області.

Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Державної податкової інспекції у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізької області звернуто до негайного виконання.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Вільнянська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Крім того, заявник апеляційної скарги просив здійснити процесуальне правонаступництво та замінити відповідача по справі на Вільнянську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Запорізькій області, яка мотивована тим, що станом на дату подання апеляційної скарги Державна податкова інспекція у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізькій області реорганізована шляхом приєднання до Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області, що підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відносно вимог вищевказаної заяви, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про наявність підстав для здійснення процесуального правонаступництва у зв'язку з реорганізацією, про що надана виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

На підставі ст.55 КАС України здійснено заміну відповідача по справі Державної податкової інспекції у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізькій області її правонаступником Вільнянською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Представник відповідача та третьої особи Головного управління ДФС у Запорізькій області, в судовому засіданні просила задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу від 11.04.2011 року № 12-о ОСОБА_1 було призначено на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора сектору погашення прострочених податкових зобов'язань Державної податкової інспекції у Запорізькому районі Запорізької області, як таку, що пройшла за конкурсом.

Згідно наказу від 06.03.2012 року № 2-о з 06.03.2012 року, у зв'язку з реорганізацією, ОСОБА_1 переведено на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора сектору погашення податкового боргу Державної податкової інспекції у Запорізькому районі Запорізької області Державної податкової служби.

Наказом від 01.02.2013 року № 9-о у зв'язку із частковою зміною організаційної структури та штатного розпису ОСОБА_1 переведено на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу оподаткування юридичних осіб Державної податкової інспекції у Запорізькому районі Запорізької області Державної податкової служби.

У відповідності до наказу від 26.03.2013 року № 24-о ОСОБА_1 переведено на посаду завідувача сектору по контролю за цільовим використанням, спирту відділу оподаткування юридичних осіб Державної податкової інспекції у Запорізькому районі Запорізької області Державної податкової служби.

Згідно наказу від 27.06.2013 року № 2-о у зв'язку з реорганізацією, ОСОБА_1 була призначена в порядку переведення на посаду начальника відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів до Державної податкової інспекції у Запорізькому районі Головного управління Міндоходів у Запорізької області, як таку, що пройшла стажування.

З 2014 року позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

На підставі наказу від 23.01.2015 року № 3-о у зв'язку з реорганізацією ОСОБА_1 за згодою було призначено в порядку переведення на посаду начальника відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Державної податкової інспекції у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізької області.

Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.2015 року № 892 Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби та наказу ДФС України від 24.02.2016 року № 163 Про реорганізацію деяких територіальних органів ДФС у Запорізькій області проведено заходи щодо реорганізації шляхом приєднання ДПІ у Запорізькому районі ГУ ДФС у Запорізькій області до Вільнянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області.

11.03.2016 року ОСОБА_1 одержала попередження Голови комісії з реорганізації ДПІ у Запорізькому районі ГУ ДФС у Запорізькій області про наступне вивільнення з посади начальника відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ДПІ у Запорізькому районі ГУ ДФС у Запорізькій області, у зв'язку з реорганізацією ДПІ у Запорізькому районі ГУ ДФС у Запорізькій області, згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України. Термін попередження було продовжено 17.05.2016 року, 27.05.2016 року, 29.06.2016 року та 15.07.2016 року.

Згідно з протоколом від 30.06.2016 року № 6, комітет первинної профспілкової організації працівників ДПІ у Запорізькому районі ГУ ДФС у Запорізькій області, розглянувши Подання начальника ДПІ у Запорізькому районі ГУ ДФС у Запорізькій області, надав згоду для пропозицій з урахуванням досвіду роботи на керівних посадах для прийняття рішення начальником Вільнянської ОДПІ на призначення на посаду начальника відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ОСОБА_2 та надано згоду на запропонування ОСОБА_1 інших вакантних посад у звязку із скороченням штатної чисельності та реорганізацією служби.

Протягом дії попередження ОСОБА_1 була запропоновано посаду головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів, від якої вона відмовилась. 27.07.2016 року ОСОБА_1 відмовилась від запропонованої посади головного державного інспектора з питань роботи з персоналом, а також 21.07.2016 року позивач відмовилась від посади головного державного ревізора-інспектора.

Відповідно до протоколу від 28.07.2016 року № 7 комітет первинної профспілкової організації працівників ДПІ у Запорізькому районі розглянувши Подання начальника ДПІ у Запорізькому районі від 28.07.2016 року надав згоду на звільнення ОСОБА_1 у зв'язку із скороченням штатної чисельності та реорганізацією служби та відмовою від інших запропонованих вакантних посад.

У зв'язку з припиненням державної служби, скороченням штатної чисельності та відмовою від запропонованих посад, за згодою первинної профспілкової організації працівників ДНІ у Запорізькому районі, згідно ч. 1 ст. 87 Закону України Про державну службу та п.1 ст. 40 КЗпП, наказом ДПІ у Запорізькому районі ГУ ДФС у Запорізькій області від 29.07.2016 року № 21-о, ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади.

Вважаючи наказ ДПІ у Запорізькому районі ГУ ДФС у Запорізькій області від 29.07.2016 року № 21-о про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів у зв'язку із реорганізацією та скороченням штатної чисельності згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України незаконним, ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом.

Задовольняючи вимоги адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач підпадає під категорію жінок, визначених ч. 3 ст. 184 КЗпП України, а тому її звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у звязку з реорганізацією та скороченням штату не допускається, з огляду на що факт дотримання відповідачем порядку вивільнення, визначеного ст. 49-2 КЗпП України в даному випадку правового значення не має.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правовий статус посадових осіб державних службовців, їх права та обов'язки, на момент виникнення спірних правовідносин, визначаються ОСОБА_3 України та Законом України Про державну службу.

Відповідно до ст.1 Закону України Про державну службу державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; управління персоналом державних органів; реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 87 вказаного Закону підставами для припинення державної служби за ініціативою субєкта призначення є: скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Частиною 3 ст. 87 Закону визначено, що процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю.

Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Отже, при звільненні особи з державної служби на неї розповсюджуються гарантії, передбачені Кодексом законів про працю України.

За приписами п.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Згідно з пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

З аналізу вищевказаних норм трудового законодавства вбачається, що обов'язковими умовами, які покладаються на роботодавця при наступному вивільненні працівника є додержання норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, в тому числі його попередження про це не пізніше ніж за два місяці і пропонування працівникові іншої роботи на тому самому підприємстві, в установі, організації або ж встановлення такої не можливості.

Із наявних у справі документів, зокрема, наказу Державної фіскальної служби України № 163 від 24.02.2016 судом першої інстанції вірно було зясовано, що Державну податкову інспекцію у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізькій області було саме реорганізовано шляхом приєднання до Вільнянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Отже, документально підтверджується той факт, що Державна податкова інспекція у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізькій області проходила процес реорганізації, а не ліквідації.

При цьому посада та відділ, в якому працювала позивач залишились в реорганізованій установі, що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, а відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України дані обставини не підлягають доказуванню.

Статтями 8, 9 ОСОБА_3 України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується. Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст. 43 ОСОБА_3 України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини 3 статті 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Факт перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до трьох років відповідачем не оспорюється, з огляду на що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для звільнення позивача саме у звязку з реорганізацією підприємства та скороченням штатів, навіть за умови дотримання процедури вивільнення працівників, визначеної статтею 49-2 КЗпП України, а тому останню, з урахуванням приписів ст. 235 КЗпП України було правомірно поновлено на попередній роботі.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що у разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розкладу ввести скорочену посаду. Якщо підприємство, установа реорганізовано, рішення про поновлення працівника на роботі має бути виконано правонаступником.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року у справі № 808/2741/16 залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: Т.І. Ясенова