Справа № 813/4364/16
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2017 року справа № 813/4364/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Харів М.Ю.,

за участю:

представник позивача Мартинюк І.Е.,

представник відповідача не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом Західного офісу Держаудитслужби до міського державного комунального підприємства "Миколаївтеплокомуненерго", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Миколаївської міської ради про стягнення коштів,-

встановив:

Західний офіс Держаудитслужби звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до міського державного комунального підприємства "Миколаївтеплокомуненерго" (далі - відповідач, МДКП "Миколаївтеплокомуненерго") за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Миколаївської міської ради, у якому згідно заяви про зменшення позовних вимог просить суд стягнути неперераховану частину доходу від здавання в оренду комунального майна у розмірі 44577,22 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що ревізією встановлено, що в порушення п. 14 ч. 1 ст. 69 Бюджетного кодексу України, п. 23 Положення про оренду комунального майна територіальної громади м. Миколаєва, затвердженого рішенням сесії Миколаївської міської ради від 23.03.2012 № 527, та рішення Миколаївської міської ради від 26.07.2013 № 998, протягом періоду з вересня 2015 по травень 2016 року міським державним комунальним підприємством "Миколаївтеплокомуненерго" не перераховано до міського бюджету належну частину доходів від фактично сплаченої орендарями (отриманої комунальним підприємством) орендної плати в сумі 52077,22 гривень. Згідно з рішеннями сесії Миколаївської міської ради від 26.07.2013 № 998 для МДКП "Миколаївтеплокомуненерго" встановлено частку відрахувань до міського бюджету від надходжень із сплати суб'єктами господарювання (орендарями) орендної плати за користування індивідуально визначеним нерухомим майном (приміщеннями) комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва, яке надано в повне господарське відання (управління) вказаному комунальному підприємству, в розмірі 20% (після сплати податку на додану вартість). Згідно з довідкою МДКП "Миколаївтеплокомуненерго" протягом 2015 та січня-травня 2016 року МДКП "Миколаївтеплокомуненерго" отримало дохід від надання в оренду нежитлових приміщень комунальної власності в сумі 356010,86 грн (без ПДВ), з яких перерахувало до міського бюджету лише 19124,95 грн (за 2015 рік), недоплативши 52077,22 грн належних міському бюджету коштів, чим завдало міському бюджету матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму. Стверджує, що МДКП "Миколаївтеплокомуненерго", яке є підконтрольним об'єктом органам Держаудитслужби, з порушенням законодавства залишило в своєму розпорядженні частину доходів від фактично сплаченої орендарями орендної плати з вересня 2015 по травень 2016 року на суму 44577,22 грн, які і мали бути перераховані до міського бюджету.

Представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позові, просила суд адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, заперечень на позов не подав, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Третя особа в судове засідання не прибула, подала до суду клопотання, у якому просить розглядати справу без її представника та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Заслухавши доводи представника позивача, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Державною фінансовою інспекцією у Львівській області відповідно до п. 2.1 Плану контрольно-ревізійної роботи проведено ревізію міського бюджету м. Миколаїв та фінансово господарської діяльності Миколаївської міської ради за період з 01.09.2015 по 31.05.2016, про що складено акт від 05.08.2016 № 08-22/17.

Ревізією встановлено, що в порушення п. 14 ч. 1 ст. 69 Бюджетного кодексу України, п. 23 Положення про оренду комунального майна територіальної громади м. Миколаєва, затвердженого рішенням сесії Миколаївської міської ради від 23.03.2012 № 527, та рішення Миколаївської міської ради від 26.07.2013 № 998, протягом періоду з вересня 2015 по травень 2016 року міським державним комунальним підприємством "Миколаївтеплокомуненерго" не перераховано до міського бюджету належну частину доходів від фактично сплаченої орендарями (отриманої комунальним підприємством) орендної плати в сумі 52077,22 гривень.

Міському голові Миколаївської міської ради пред'явлено обов'язкові вимоги від 19.08.2016 № 08-15м/4506 щодо усунення порушень законодавства та направлення матеріалів для прийняття рішення про скорочення та призупинення бюджетних асигнувань в термін до 19.09.2016.

На виконання вказаних вимог МДКП "Миколаївтеплокомуненерго" листом від 20.01.2017 № 3-6 повідомлено, що платіжними дорученнями від 23.12.2016 № 97 на суму 2500,00 грн та від 20.01.2017 № 11 на суму 5000,00 грн погашено заборгованість по сплаті оренди згідно акту перевірки західного регіону регіонального офісу Держаудитслужби.

У зв'язку із невідшкодуванням збитків міському бюджету в сумі 44577,22 грн позивач звернувся до суду із даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 1 Закону України від 26.01.1993 року № 2939-XII "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (далі - Закон № 2939-ХІІ) (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону № 2939-ХІІ головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Згідно з статтею 4 Закону № 2939-ХІІ інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 10 Закону № 2939-ХІІ органу державного фінансового контролю надається право перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо).

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 10 Закону №2939-ХІІ органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Частиною 2 статті 15 Закону № 2939-ХІІ встановлено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Крім того, підпунктом 19 п. 6 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43, визначено, що Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені під час проведення ревізій приховані, занижені валютні та інші платежі, порушувати перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування у разі, коли отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням законодавства.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 266 "Про утворення міжрегіональних територіальних органів Державної аудиторської служби" утворено як юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органи Державної аудиторської служби, у тому числі Західний офіс Держаудитслужби.

Державну фінансову інспекцію у Львівській області реорганізовано шляхом приєднання до Західного офісу Держаудитслужби.

Отже, органу державного фінансового контролю надано повноваження здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Відповідно до висновків Верховного Суду України у постановах від 15.04.2014 № 21-40а14, 21-63а14, від 28.10.2014 № 21-462а14 що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Висновки Верховного Суду України згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно з правовою позицією Вищого адміністративного суду України в аналогічних спорах в рішеннях від 08.04.2015 у справі К/800/63416/13, від 02.04.2015 у справі К/800/31620/13, від 09.04.2015 у справі К/800/49620/13, від 14.04.2015 у справі К/9991/80908/12, від 08.04.2015 у справі К/800/63416/13 відшкодування збитків, завданих державі, тобто фактично захист права держави, порушеного діями об'єкта контролю, може відбуватись лише в порядку позовного провадження шляхом подання ним позову до винних осіб про стягнення, під час якого суд перевіряє і оцінює всі обставини, необхідні для встановлення наявності підстав для стягнення збитків.

Судом встановлено, що згідно з рішеннями сесії Миколаївської міської ради від 26.07.2013 № 998 для МДКП "Миколаївтеплокомуненерго" встановлено частку відрахувань в розмірі 20% до міського бюджету Миколаївської міської ради від отриманої для МДКП "Миколаївтеплокомуненерго" орендної плати за оренду комунального майна територіальної громади м. Миколаєва.

З матеріалів справи вбачається, що МДКП «Миколаївтеплокомуненерго» укладено угоди про оренду комунального майна з ТОВ "Галпек-Миколаїв" від 25.06.2013 № 1 (розмір орендної плати згідно експертної оцінки 15489,00 грн та щомісячна індексація), з МТС Україна від 01.03.2011 № 39 (розмір орендної плати 2448,00 грн з ПДВ), з ПАТ Київстар від 01.10.2014 № 13794 (розмір орендної плати 2100,00 грн з ПДВ та щомісячна індексація), з ТОВ Астеліт від 03.11.2010 № 2401 (розмір орендної плати 2349,99 грн з ПДВ та щомісячна індексація).

Зважаючи на часткове погашення заборгованості в сумі 7500 грн, сума неоплачених збитків міському бюджету складає 44577,22 грн, які повинні бути сплачені відповідачем.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Враховуючи викладене, та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що оскільки за відповідачем рахується заборгованість по перерахуванню до міського бюджету орендної плати у розмірі 44577,22 грн, позовні вимоги Західного офісу Держаудитслужби обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню повністю.

Щодо судових витрат, то відповідно до статті 94 КАС України, такі стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з міського державного комунального підприємства "Миколаївтеплокомуненерго" () неперераховану частину доходу від здавання в оренду комунального майна в сумі 44577 (сорок чотири тисячі п'ятсот сімдесят сім) грн 22 копійки в дохід міського бюджету м. Миколаїв.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.

Постанова в повному обсязі виготовлена 03.03.2017.