Справа № 2-а-3114/11
Суддя: Черніцька І. М.
Дата ухвалення: 2011-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2011 Справа №2-а-3114/11

03 березня 2011 року

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області І.М. Черніцька розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити підвищення до пенсії відповідно до вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни»,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2011 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі (далі управління ПФУ) про зобовязання відповідача перерахувати та виплатити недоплачену щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії за періоди останніх шість місяців по день винесення судом постанови.

Суд вважає, що наявні достатні підстави для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення в порядку скороченого провадження.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач належить до категорії громадян, яким встановлено статус дитина війни, що стверджується матеріалами справи.

Згідно з вимогами ст. 6 Закону України №2195-ІV (у редакції від 18.11.2004) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Вимогами пп.2 п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-VІ було змінено положення ст.6 Закону України №2195-ІV.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року ці зміни визнані неконституційними, оскільки за правилами ч.2 ст.3 Закону України №2195-ІV державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, положення пп.2 п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року припинили свою чинність відповідно з 22 травня 2008 року.

З наведеного слідує, що починаючи з 22 травня 2008 року і по даний час діє положення ст. 6 Закону України №2195-ІV (у редакції від 18.11.2004 року), відповідно до якого позивач має право на одержання підвищення до пенсії як дитина війни в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком щомісячно.

Однак, таке підвищення до пенсії позивачу не виплачувалось.

Дані обставини визнаються сторонами (в тому числі відповідачем в поданих ним запереченнях) і відповідно до вимог ст.72 КАС України доказуванню не підлягають.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що відповідачем було порушено права позивача на перерахунок та виплату підвищеної пенсії, відповідно до вимог ст. 6 Закону України №2195-ІV у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за періоди з 01 серпня 2010року по 03 березня 2011 року включно день постановлення судового рішення по справі, які підлягають захисту шляхом зобов'язання відповідача провести позивачу відповідні нарахування та виплату пенсії. Бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати підвищення до пенсії є протиправною.

Безпідставними є доводи відповідача щодо відсутності бюджетного фінансування на виплату передбаченого Законом України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії, оскільки відсутність такого фінансування не може бути підставою невиконання відповідним субєктом владних повноважень покладених на нього зобовязань та не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань .

Європейський Суд у рішенні від 08.11.2005 року по справі Кечко проти України не прийняв до уваги аргумент уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність засобів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 8, 9, 11, 18, 71, 72, 183-2 КАС України, ст.ст. 22,64, ч.2 ст. 152 Конституції України, ст.ст. 1,6,7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»(від 18.11.2004 року, із змінами та доповненнями) №2195- ІV, ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 року №1058- ІV, п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року № 489-V. Пп. 2 п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-VІ, рішеннями Конституційного Суду України за №6-рп/2007 від 09.07.2007 року та за №10рп/2008 від 22.05.2008 року, п. 34 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» за № 7-93 від 21.01.1993 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі про визнання неправомірними дій та зобовязання відповідача нарахувати та виплатити підвищення до пенсії відповідно до вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни» задовольнити.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі нарахувати і виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком щомісячно, відповідно до положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за періоди з 01 серпня 2010року по 03 березня 2011 року включно, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з врахуванням виплачених сум.

Стягнути з державного бюджету в користь ОСОБА_1 03грн. 40коп. сплаченого судового збору.

Роз'яснити відповідачу його обов'язок виконати постанову негайно, відповідно до вимог ст. 256 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддяОСОБА_2