Справа № 808/2172/16
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року о 13 год. 39 хв.Справа № 808/2172/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Гавриленка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (далі - позивач) до Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем: рішення №134 від 30.06.2016 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.06.2016 №Ф-116; податкові повідомлення - рішення від 30.06.2016 №, №, №.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що співробітниками Токмацької ОДПІ порушено правила призначення та проведення перевірки ФОП ОСОБА_3, оскільки позивачу не було вручено/направлено за десять днів до початку проведення перевірки копію наказу та повідомлення про початок проведення перевірки. Крім того, вказує на те, що на момент призначення та проведення перевірки діяв мораторій на проведення перевірок, запроваджений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII, а відтак у відповідача не було правових підстав для проведення перевірки ФОП ОСОБА_3 Також, позивач вказує на те, що контролюючим органом не було взято до уваги документи, подані позивачем до зауважень на акт перевірки. Також, на думку позивача у нього в наявності всі передбаченні чинним законодавством документи первинного бухгалтерського та податкового обліку, якими підтверджується правомірність формування валових витрат та доходу. Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав викладених у позові, зазначив, що порушення вимог формування валових витрат та доходу ґрунтується виключно на припущеннях контролюючого органу. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень зазначив, що за результатами проведеної перевірки позивача контролюючим органом встановлено заниження ФОП ОСОБА_3 валового доходу за 2015 рік на суму 33103,91 грн. та завищення витрат за 2015 рік на суму 367482,29 грн., що в результаті призвело до висновків про заниження оподатковуваного доходу у сумі 400586,22 грн. Зазначає, що заниження оподатковуваного доходу на суму 400586,22 грн. спричинило заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб та відповідно заниження суми єдиного соціального внеску, який обраховується виходячи з бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб. Крім того, зазначає, що за результатами перевірки також було встановлено не відображення позивачем суми виплачених доходів ФОП ОСОБА_4 в сумі 9576,00 грн., ФОП ОСОБА_5 в сумі 181809,75 грн., із зазначенням відповідної ознаки доходу «157» - дохід виплачений самозайнятій особі. Також, вказує на те, що під час перевірки було встановлено незабезпечення зберігання позивачем документів, визначених у пункті 44.1 статті 44 ПК України, які позивач був зобов'язаний зберігати в силу закону, проте, не надав контролюючому органу до закінчення перевірки, що свідчить про їх відсутність.

Також, представник відповідача вказав на те, що всі посилання позивача на порушення відповідачем порядку призначення та проведення перевірки є безпідставними, оскільки позивача було у встановленому законодавством повідомлено про дату початку проведення перевірки, при цьому жодних заперечень ФОП ОСОБА_3 щодо призначення перевірки виказано не було. Крім того, представник відповідача вказує на те, що є безпідставними посилання позивача на дію мораторію на проведення перевірки, оскільки такий мораторій не стосувався перевірок з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, та єдиного соціального внеску, у зв'язку з чим дія мораторію не розповсюджується на дані правовідносини. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з такого.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа - підприємець 25.08.2005 Токмацькою державною адміністрацією, здійснює діяльність у сфері виробництва інших металевих баків, резервуарів, контейнерів (КВЕД 25.29), є платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва від 01.06.2015 НОМЕР_3.

В період з 20.05.2016 по 09.06.2016 (з урахуванням продовження строку проведення перевірки) співробітниками Токмацької ОДПІ проведено документальну планову невиїзну перевірку позивача з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 та з питань правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт №252/1302/НОМЕР_1 від 16.06.2016 (далі - акт перевірки).

Згідно з висновками акту перевірки встановлено порушення позивачем:

пп.164.1.1, пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, пп.176.1 «а» п.176.1 ст.176, п.177.1, п.177.2 ст.177, пп.177.4.4 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 на суму 76811,41 грн.;

ст.7, ст.8, ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з єдиного внеску за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 на загальну суму в розмірі 62220,15 грн.;

п.51.1 ст.51, пп.176.2 «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, наказу Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» - податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утримання з них податку (форма № 1ДФ) за 3 квартал 2015 надані до ДПІ з недостовірними відомостями;

п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, пп.5 п.6 та пп.9 п.6 наказу Міндоходів від 16.09.2013 №481 «Про затвердження форми книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні-особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність та Порядку її ведення», по яких встановлено порушення порядку ведення книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, що здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування (розділ 2.2.1 акту);

пп.16.1.2, пп.16.1.5, пп.16.1.7 п.16.1 ст.16, п.44.1 ст.44, п.44.3 ст.44, п.44.4 ст.44, п.44.5 ст.44 Податкового кодексу України, у результаті незабезпечення зберігання первинних, а також інших документів з питань обчислення і сплати належних сум податків (внеску) протягом установлених строків їх зберігання та/або ненадання платником оригіналів документів чи їх копій за період, що перевірявся, в тому числі по звітних (податкових) періодах: за період з 01.01.2013 по 31.12.2015.

24 червня 2016 року позивачем до Токмацької ОДПІ подано зауваження до акту документальної планової невиїзної перевірки від 16.06.2016 №252/1302/НОМЕР_2. Разом з тим, контролюючим органом залишено без розгляду подані документи у зв'язку з пропуском строку на подання заперечень.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято:

рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №134 від 30.06.2016, яким позивачу донараховано суму штрафних санкцій в розмірі 6222,02 грн.;

вимогу про сплату боргу (недоїмки) №ф-116 від 16.06.2016, якою позивача зобов'язано сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску зі сплати єдиного внеску в розмірі 62220,15 грн.;

податкове повідомлення - рішення від 30.06.2016 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції з податку на прибуток фізичних осіб в розмірі 510,00 грн.;

податкове повідомлення - рішення від 30.06.2016 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції з адміністративних штрафів та інших санкцій в розмірі 510,00 грн.;

податкове повідомлення - рішення від 30.06.2016 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 96014,26 грн., в т.ч. за основним платежем 76811,41 грн. та 19202,85 грн. - штрафні санкції.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, рішенням та вимогою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки підставою прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали висновки акту перевірки, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованості цих висновків.

1. Щодо посилань представника позивача на недодержання контролюючим органом вимог Податкового кодексу України в частині призначення та проведення перевірки ФОП ОСОБА_3, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п.2 ч.1 ст.13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» органи доходів і зборів мають право: проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки. Документальні та камеральні перевірки проводяться у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно п.77.4 ст.77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

З матеріалів справи судом встановлено, що наказом в.о. начальника Токмацької ОДПІ від 10.05.2016 №145 доручено протягом десяти робочих днів з 20.05.2016 провести документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3

Крім того, 10.05.2016 контролюючим органом складено повідомлення №25 про проведення з 20.05.2016 документальної планової виїзної перевірки.

З матеріалів справи судом встановлено, що наказ та повідомлення про проведення перевірки 10.05.2016 були направлені на адресу позивача засобами поштового зв'язку, проте, не були вручені з незалежних від контролюючого органу підстав та повернуті з відміткою відділення поштового зв'язку: «не проживає».

Відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Під час розгляду справи судом встановлено, що контролюючим органом дотримано умови, які дають право на проведення перевірки, оскільки надіслано позивачу копію наказу та повідомлення про проведення перевірки.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що копію наказу та повідомлення про проведення перевірки було вручено позивачу нарочно 20.05.2016, що не заперечувалось представником позивача.

Також, суд звертає увагу на те, що після отримання наказу та повідомлення позивачем до контролюючого органу подано заяву, в якій позивач просив відповідача провести перевірку в приміщенні Токмацької ОДПІ у зв'язку з відсутністю власного офісу.

Суд зазначає, що у разі недотримання працівниками контролюючого органу порядку призначення виїзної перевірки, умов та порядку допуску до перевірки платник вправі не допустити посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної перевірки, як це передбачено абзацом другим пункту 81.1 статті 81 ПК України.

Власне ж допуск до документальної виїзної перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та/або проведенні виїзної податкової перевірки. Тобто якщо на час вирішення спору за результатами проведеної виїзної перевірку посадових осіб контролюючого органу було допущено до перевірки, а перевірку вже проведено, правові наслідки наказу про призначення цієї перевірки є вичерпаними, а тому оскарження дій по призначенню та проведенню перевірки не може сприяти відновленню порушених прав платника.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач після ознайомлення з наказом та повідомленням про проведення перевірки, жодних зауважень щодо правомірності призначення перевірки не виказав та правом на не допуск перевіряючих не скористався. Отже, належним способом захисту порушеного права в даному випадку буде оскарження рішень контролюючого органу, прийнятих за результатами проведеної виїзної перевірки.

Також, суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що на момент призначення та проведення перевірки діяв мораторій на проведення перевірок контролюючими органами, який запроваджений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII, з огляду на наступне.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону №71 установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість.

Суд зазначає, що перевірки ФОП ОСОБА_3 проводилась контролюючим органом саме з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, та єдиного соціального внеску, у зв'язку з чим дія мораторію застосованого Законом №71 не розповсюджується на дані правовідносини.

Стосовно посилань представника позивача на неврахування контролюючим органом додатково поданих позивачем 24.06.2016 документів, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.44.6 ст.44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно абз.2 п.44.7 ст.44 ПК України протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Отже, враховуючи приписи статті 44 ПК України, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем додаткові документи були подані до прийняття оскаржуваних рішень, то такі документи мали бути враховані контролюючим органом при прийнятті оскаржуваних рішень

На підставі наведеного, суд вважає за можливе дослідити додатково подані первинні документи під час судового розгляду справи та встановити, чи мали вплив такі документи на обґрунтованість прийнятих Токмацькою ОДПІ рішень.

2. Щодо правомірності прийняття контролюючим органом податкового повідомлення - рішення від 30.06.2016 №, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №134 від 30.06.2016, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.06.2016 №ф-116, суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи судом встановлено, що підставою для прийняття вказаних рішень став висновок контролюючого органу про заниження ФОП ОСОБА_3 валового доходу за 2015 рік на суму 33103,91 грн. та завищення витрат за 2015 рік на суму 367482,29 грн., що в результаті призвело до висновків відповідача про заниження оподатковуваного доходу у сумі 400586,22 грн.

В свою чергу сума заниження оподатковуваного доходу у сумі 400586,22 грн. мала вплив на правильність визначення ФОП ОСОБА_3 сум податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску, що зумовило прийняття вищевказаних рішень.

Під час розгляду справи судом встановлено, що висновок контролюючого органу про заниження валового доходу за 2015 рік на суму 33103,91 грн. ґрунтується доводах про не включення ФОП ОСОБА_3 до складу валового доходу оплати за виконанні послуги та реалізовані ТМЦ, які надійшли на розрахунковий рахунок позивача від замовників, а саме: від надання послуг по будівництву трубопроводів, надання послуг по технічному переоснащенню котелень, встановлення труб дощової каналізації, у т.ч. за субпідрядні роботи ТОВ «Південь-Буд» відповідно договору від 25.09.2015 №06/15; від реалізації ТМЦ - щебеню, піску, арматури, вантуз каналізаційний, фланці, коліна, муфта, у т.ч. за реалізацію ТОВ «Південь-Буд»; від надання послуг по обслуговуванню комп'ютерів, заправки картриджів (сторінки 15-16 акту перевірки).

Висновок контролюючого органу про завищення витрат за 2015 рік на суму 367482,29 грн. обумовлений, на думку відповідача, безпідставним віднесенням ФОП ОСОБА_3 до складу витрат сум коштів в розмірі 49987,44 грн., сплачених ТОВ «Аспект» за придбання пшениці, використання якої не підтверджено в рамках господарської діяльності позивача, та суми в розмірі 317494,85 грн., яка сплачена за придбання дизельного пального, доказів використання якого у власній господарській діяльності не надано.

Суд зазначає, що відповідно до пп.«а» п.176.1 ст.176 ПК України платники податку зобов'язані: вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Згідно п.177.2 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до пп.177.4.4 п.177.4 ст.177 ПК України визначено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, обов'язковою умовою для включення до валових витрат звітного періоду сум коштів, сплачених за придбання певних товарів/послуг фізичною особою - підприємцем, є використання придбаних товарів у власній господарській діяльності, яка спрямована у свою чергу на отримання доходу. Відповідно, господарські операції з придбання товарів/послуг, які не використовувались в господарській діяльності фізичної особи - підприємця, не підлягають включенню до валових витрат відповідного звітного періоду, або підлягаю включенню після їх використання у господарській діяльності.

Під час розгляду справи представником позивача не заперечувався той факт, що на кінець звітного перевіряємого періоду придбана пшениця залишилась не використаною в межах господарської діяльності, доказів зворотного суду не надано.

Суд зазначає, що надані до матеріалів справи представником позивача документи підтверджують факт придбання позивачем пшениці та дизельного пального, проте, позивачем до матеріалів справи не надано жодних належних документів на підтвердження використання в господарській діяльності придбаної пшениці та частини придбаного дизельного пального об'ємом 24498,059 л.

Надані позивачем до матеріалів справи товарно-транспортні накладні, як на підтвердження використання придбаного дизельного пального, судом до уваги не приймаються, оскільки, на переконання суду, не є належним доказом на підтвердження факту списання дизельного пального.

Так, у наданих до матеріалів справи товарно - транспортних накладних автомобільним перевізником, замовником, вантажовідправником та вантажоодержувачем є одна і та сама особа - ФОП ОСОБА_3, що зумовлює відсутність підстав для віднесення таких товарно-транспортних накладних, до таких, що оформлені у межах господарської діяльності ФОП ОСОБА_3

Крім того, до матеріалів справи не надано жодних підтверджуючих документів на обґрунтування здійснення операцій, які зумовили здійснення вищезначених перевезень, як-то договори, акти приймання-передачі виконаних робіт, ТМЦ, видаткові накладні тощо.

Отже, суд дійшов висновку, що наданими позивачем до матеріалів справи доказами не підтверджено використання придбаної пшениці та дизельного пального на суму 400586,22 грн. в межах господарської діяльності позивача, у зв'язку з чим висновок контролюючого органу про завищення позивачем валових витрат у даній сумі є обґрунтованим.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, є платниками єдиного внеску.

Згідно з п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до п.11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Пунктом 8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Отже, єдиний внесок сплачується фізичними особами-підприємцями виходячи з бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, на підставі наданих до перевірки та до зауважень на акт перевірки доказів, суд дійшов висновку про правомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 №, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №134 від 30.06.2016, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.06.2016 №ф-116.

3. Щодо правомірності прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень від 30.06.2016 № та №, суд зазначає наступне.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що підставою для прийняття податкового повідомлення - рішення 30.06.2016 № став висновок контролюючого органу про порушення позивачем п.51.1 ст.51, пп.«б» п.176.2 ст.176 ПК України, а саме за результатами перевірки первинних облікових документів, первинних банківських виписок по рахунку 701, податкового розрахунку форми 1ДФ за ІІІ квартал 2015 року встановлено не відображення податковим агентом суми виплачених доходів ФОП ОСОБА_4 в сумі 9576,00 грн., ФОП ОСОБА_5 в сумі 181809,75 грн., із зазначенням відповідної ознаки доходу «157» - дохід виплачений самозайнятій особі.

Також, судом встановлено, що підставою для прийняття податкового повідомлення - рішення від 30.06.2016 № став висновок контролюючого органу про незабезпечення зберігання документів, визначених у пункті 44.1 статті 44 ПК України, а саме на дату закінчення перевірки ФОП ОСОБА_3 на запит контролюючого органу не надано: банківські первинні документи по розрахунковим рахункам НОМЕР_4, НОМЕР_5, звірені належним чином реєстри витрат, які задекларовані в додатку Ф4 «Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою» за період з 01.01.2015 по 31.12.2015;завірений належним чином опис залишків ТМЦ станом на 01.01.2015 та 31.12.2015; завірені належним чином копії документів, які підтверджують стан розрахунків із контрагентами на 01.01.2013. При цьому, ФОП ОСОБА_3 до контролюючого органу не надано письмових пояснень про причини не надання вказаних документів, що зумовило висновок відповідача про їх відсутність.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 2 ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Отже, суд здійснює розгляд адміністративної справи на підставі доказів, наданих сторонами, та в межах заявлених позовних вимог, з урахуванням підстав позову.

При цьому, суд враховує приписи ч.2 ст.71 КАС України відповідно до яких в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, доведення правомірності прийнятих рішень здійснюється суб'єктом владних повноважень виходячи із змісту заявлених позовних вимог та наведених позивачем обґрунтувань, зазначених у позовній заяві та наданих у судовому засіданні.

В даному випадку позивач, як у позовній заяві, так і під час судового розгляду справи в обґрунтування протиправності податкових повідомлень - рішень від 30.06.2016 № та № послався виключно на порушення процедури призначення та проведення перевірки та дію мораторію, що перешкоджало відповідачу проводити перевірку.

Жодних інших аргументів щодо протиправності даних рішень позивачем не наведено.

Отже, виходячи з підстав та предмету позову, враховуючи попередні висновки суду щодо відсутності в діях контролюючого органу при проведенні перевірки ознак протиправності, підстави для висновків про протиправність податкових повідомлень - рішень від 30.06.2016 № та № в межах заявлених позовних вимог відсутні.

Враховуючи вищевикладене, судом дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваних рішень, вимоги та податкових повідомлень-рішень, в межах підстав позову, відповідач діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень.

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 відсутні, а в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко