Справа № 569/12290/16-а
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Харечко С.П.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"02" березня 2017 р. Справа № 569/12290/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "21" грудня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання неправомірним рішення щодо відмови в призначенні пенсії та зобов'язання здійснити призначення пенсії за вислугою років ,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом та просив визнати неправомірним рішення Рівненського об"єднаного управління Пенсійного Фонду України Рівненської області щодо відмови в призначенні пенсії та зобов"язання здійснити призначення та виплату пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 14.10.2015 року.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року позов задоволено.

Визнано неправомірним і скасовано рішення Рівненського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області від 16.08.2016 № 675/10 про відмову в призначенні ОСОБА_3 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року.

Зобов'язано Рівненське об"єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити та виплачувати ОСОБА_3 пенсію за вислугу років згідно ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати з дня його звернення, а саме з 03.08.2016 року.

Стягнуто з Рівненського об"єднаного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за рахунок бюджетних асигнувань суб"єкта владних повноважень на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 551 гривень 20 копійок.

В апеляційній скарзі Рівненське об"єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що поза увагою суду першої інстанції залишилася та обставина, що з 01.06.2015 року пенсії згідно Закону України "Про прокуратуру" не призначаються. Окрім того, апелянт зазначає про те, що позивач не має права на призначення пенсії, оскільки на час звернення за призначенням пенсії був звільнений з прокуратури за власним бажанням.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 03 серпня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Рівненського об"єднаного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років на підставі абз. 7 ч. 1 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року, який набув чинності 15 липня 2015 року. Стаж його роботи на той час складав 22 роки 9 місяців 20 днів (враховуючи половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі денної форми навчання та час роботи на прокурорських посадах).

16 серпня 2016 року Рівненським об"єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії з посиланням на те, що у відповідності до п. 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015, з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, пенсії/довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України» та інші, а відповідно пенсії в порядку та на умовах визначених зазначеним законом не призначаються, лише на загальних підставах.

Суд першої інстанції перевіряючи рішення суб"єкта владних повноважень на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України дійшов висновку, що відповідач діяв протиправно.

Колегія суддів апеляційного суду частково погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, який набрав чинності та вступив в дію з 15 липня 2015 року гарантії незалежності прокурорів забезпечуються належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням.

Частиною 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, передбачено право прокурора на пенсію за вислугу років незалежно від віку, за наявності на день звернення вислуги років не менше:

по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно вимог ч.8 вказаного Закону право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров'я, у зв'язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв'язку із скороченням кількості прокурорів, у зв'язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що позивач безпосередньо перед зверненням за призначенням пенсії працювала в органах прокуратури, що підтверджується змістом трудової книжки.

Посилання апелянта на те, що позивач звільнився з органів прокуратури на час звернення за призначенням пенсії не відповідає обставинам справи, оскільки зі змісту трудової книжки позивач звільнений з посади у зв"язку з поданням заяви про припинення повноважень на адміністративній посаді, що стало підставою для зарахування його в розпорядження Генерального прокурора України згідно вимог п.4 ст.41 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року.

Зі змісту довідки №11/1-82 виданої Прокуратурою Рівненської області 01 серпня 2016 року вбачається, що стаж роботи ОСОБА_3, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» станом на 01.08.2016 року складає 22 роки 09 місяців 20 днів (враховуючи половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі денної форми навчання та час роботи на прокурорських посадах).

Отже, є вірними висновки суду першої інстанції, що станом на час звернення за призначенням пенсії, позивач мав необхідний стаж для призначення пенсії за вислугу років.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності посилання відповідача на те, що з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, пенсії/довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України» та інші, а відповідно пенсії в порядку та на умовах визначених зазначеним законом не призначаються, лише на загальних підставах.

З матеріалів справи вбачається, що на час прийняття вищезазначеного Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року та з 01 червня 2015 року до 15 липня 2015 року діяв Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, яким регулювались питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури України (ст. 50-1). Отже, саме за нормами цього закону не можливо було призначати «спеціальну» пенсію і вона мала призначатися «на загальних підставах».

Проте, з 15 липня 2015 року введено в дію новий Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ, яким на сьогоднішній день регулюються питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України (стаття 86), а також обмеження щодо виплати та обчислення розміру пенсії, який є спеціальним до спірних правовідносин.

Будь-які зміни до статті 86 вказаного Закону щодо відсутності права працівників прокуратури України на звернення до державних органів Пенсійного фонду України на призначення пенсії за вислугу років законодавцем, Верховною Радою України, на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії та на час розгляду справи не прийнято.

Зміст постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.09.2016 №16 "Щодо відмови у зверненні до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо конституційності статті 37-1 Закону України "Про державну службу" (щодо перерахунку пенсії державним службовцям) не свідчить на користь апелянта.

Як убачається зі змісту зазначеної постанови, юрисдикція Конституційного Суду України поширюється на чинні нормативні правові акти, оскільки положення статті 37-1 Закону № 3723, з приводу конституційності якого звернувся суд є нечинними, що робить неможливим звернення Верховного Суду України з відповідним конституційним поданням.

Проте, в даних правовідносинах, положення ст.86 Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року є чинними, а отже, можуть бути застосовані при призначенні пенсії працівникам прокуратури України, за наявності на день відповідної вислуги років, зокрема, при зверненні з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Як встановлено судом на час звернення за призначенням пенсії, позивач мав відповідний стаж роботи, а тому при відмові у призначенні пенсії відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Посилання апелянта на те, що стаж роботи позивача на час звернення складає лише 20 років 3 місяці 23 дні є безпідставним, оскільки не відповідає доказам наданим позивачем, а незарахування відповідачем до вислуги років половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 04 місяці 27 дні суперечить вимогам ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення в частині визнання протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років та зобов"язання призначити пенсію з часу звернення.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять фактів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а тому підстави, визначені ст.202 КАС України, для скасування судового рішення у названій частині відсутні.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині зобов"язання відповідача проводити виплату зазначеної пенсії.

Так, Законом України від 24.12.2015 року «Про внесення змін де деяких законодавчих актів України» внесені зміни, зокрема, до статті 86 Закону України «Про прокуратуру». Згідно таких змін у період з січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів 1 та 2 груп, інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про статус народного депутата», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачується. Зазначені вище обмеження щодо виплати пенсії продовжені і по 31 грудня 2017 року згідно Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Як встановлено судом, відповідно до наказу Генерального прокурора України №165 від 29.07.2016 року позивача звільнено з посади у зв"язку з поданням заяви про припинення повноважень на адміністративній посаді, що стало підставою для зарахування його з 30.07.2016 року в розпорядження Генерального прокурора України згідно вимог п.4 ст.41 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року.

Порядок звільнення прокурора з адміністративної посади та припинення його повноважень на цій посаді урегульовано статтею 41 Закону України «Про прокуратуру».

За змістом п. 4 зазначеної статті звільнення прокурора з адміністративної посади чи припинення його повноважень на адміністративній посаді, крім випадку, передбаченого пунктом 2 частини другої цієї статті, не припиняє його повноважень прокурора.

Пунктом 5 передбачено, що після звільнення прокурора з адміністративної посади або припинення його повноважень на цій посаді він не пізніше одного місяця призначається на одну з вакантних посад у цьому ж органі прокуратури або в разі відсутності вакантних посад переводиться на посаду до іншого органу прокуратури того ж або нижчого рівня за його письмовою згодою. У таких випадках рішення про призначення на посаду приймається керівником відповідного органу прокуратури.

У разі відмови прокурора від призначення на вакантну посаду у відповідному органі прокуратури або від переведення на посаду до іншого органу прокуратури у зазначений строк прокурор звільняється з посади прокурора.

До моменту прийняття рішення про призначення прокурора на посаду, переведення на посаду до іншого органу прокуратури або звільнення з посади прокурора повноваження відповідного прокурора зупиняються із збереженням гарантій матеріального, соціального та побутового забезпечення, передбачених законодавством для прокурорів.

Отже, виходячи з норм зазначеної статті та відповідно до наданих доказів, позивач не звільнений з посади прокурора, а тому не має права на виплату пенсії за вислугу років відповідно до вимог п.15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру», а тому судове рішення в частині зобов"язання відповідача виплачувати пенсію підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову в задоволенні позову в названій частині.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області задовольнити частково, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "21" грудня 2016 р. скасувати в частині задоволення позову про зобов"язання відповідача виплачувати пенсію та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову в названій частині.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33002

3- відповідачу/відповідачам: Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області вул.Яворницького,34,м.Рівне,33001

- ,