Справа № 802/332/17-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

27 лютого 2017 р. Справа № 802/332/17-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Чернюк Алла Юріївна розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1

до: Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області, прокуратури Вінницької області

про: визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області, прокуратури Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Ознайомившись з вищевказаною позовною заявою і доданими до неї матеріалами, приходжу до висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства. Частиною 2 цієї статті визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою) в силу вимог пункту 1 статті 3 КАС України є публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Крім того, частиною 1 статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Щодо вимоги до Могилів-Подільського міськрайонного суду суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків встановлених законом (абз. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Як вбачається з положень статті 125 Конституції України, в Україні діють місцеві, апеляційні, вищі спеціалізовані суди та Верховний Суд України.

Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії (бездіяльність) суддів, вчинені при розгляді конкретної справи, належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у відповідному процесуальному законодавстві України.

При цьому законність процесуальних дій та рішень суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання здійснити таку перевірку шляхом подання позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

Таким чином, дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є не управлінськими, а процесуальними, та оскаржуються в порядку, визначеному процесуальними законами.

Отже, у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 КАС України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Аналогічна правова позиція узгоджується з постановами Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року "Про незалежність судової влади" та № 6 від 12.06.2009 року "Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів", а також постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013 року "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" (пункт 22).

Крім того, у листі за № 20-1448_0_8_13 від 26.06.2013 року, адресованому головам апеляційних адміністративних судів України, Верховний Суд України за результатами проведеного аналізу судової практики просить звернути увагу місцевих судів на правильність практики тих судів, які відмовляють у відкритті провадження у справах за позовами до суддів у зв'язку із здійсненням ними правосуддя.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. КСУ у правовій позиції, сформульованій у Рішенні від 25 листопада 1997 р. у справі гр. ОСОБА_2 щодо права на оскарження в суді неправомірних дій посадової особи, вказав, що ч. 2 ст. 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або зачіпають права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді. Специфіка кримінальної процесуальної діяльності визначає особливу процедуру оскарження дій (бездіяльності) і рішень осіб, які її здійснюють. Закон передбачає два основних способи оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності державних органів і посадових осіб, які здійснюють кримінальне провадження, - до прокурора чи до слідчого судді. Право вибору способу оскарження - прокуророві чи до суду - належить особі, права якої порушені.

Суд зазначає, що оскарження дій чи бездіяльності суду (судді), тобто у випадках, коли це стосується дій чи бездіяльності суду (судді) при здійсненні ними правосуддя, які пов'язані з підготовкою, розглядом справ або іншими процесуальними діями, здійснюється шляхом подання апеляційних та касаційних скарг на рішення суду (судді) у встановленому процесуальним законом порядку. Окремо дії суддів у порядку КАС України не оскаржуються, про що зазначається в ухвалі ВАСУ від 11.01.2011 р. у справі №К-21890/08.

В даному ж випадку, з матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що предметом оскарження є дії суду та суддів Могилів-Подільського міськрайонного суду, в процесі розгляду кримінальної справи стосовно позивача.

Відтак заявлені вимоги позивача щодо неправомірних дій суду не підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки за своїм змістом та суттю стосуються правомірності здійснення правосуддя Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області.

Що стосується вимоги, яка заявлена до прокуратури Вінницької області, слід зазначити наступне.

Суд також звертає увагу, що у відповідності до ст.24 Кримінально процесуального кодексу України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом, а також гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Специфіка кримінальної процесуальної діяльності визначає особливу процедуру оскарження дій (бездіяльності) і рішень осіб, які її здійснюють. Закон передбачає два основних способи оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності державних органів і посадових осіб, які здійснюють кримінальне провадження, - до прокурора чи до слідчого судді. Право вибору способу оскарження - прокуророві чи до суду - належить особі, права якої порушені.

Право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК порядку і строків принесення (у деяких випадках і розгляду) скарг на дії (бездіяльність) і рішення суду, слідчого судді, прокурора, слідчого. Гарантією здійснення права на оскарження дій (бездіяльності) та рішень у кримінальному судочинстві є обов'язок посадових осіб роз'яснювати порядок оскарження при проведенні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень, а також забезпечувати можливість реалізації цих прав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

При вирішенні питання про визначення судової юрисдикції щодо вирішення справ за скаргами (позовними заявами) щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

При визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмета спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно зі ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом п. 1 ч.1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Суд бере до уваги те, що, зокрема, органи прокуратури під час перевірки заяв чи скарг та їх вирішення в кримінальному проваджені, виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції.

Тому, враховуючи приписи КАС України, такі спори не випливають із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій, а тому не належать до юрисдикції адміністративних судів.

При цьому, гл. 26 КПК України передбачає оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Крім цього, з Рішення Конституційного суду України від 23.05.2001 року № 6-рп/2001 вбачається, що діяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури, суду щодо порядку провадження у кримінальних справах регламентується КПК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Отже, кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв'язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

У зв'язку з цим необхідно зазначити, що захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при кримінальному провадженні права оскаржити до суду рішення, дії чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування. Але таке оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування може здійснюватися у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської діяльності і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження врегульовані ст. 303 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Крім того, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Разом з тим, слід зауважити, що позивачем оскаржуються листи, відповіді на які були надані не в межах ЗУ «Про звернення громадян», оскільки спірні правовідносини, які виникають між ОСОБА_1 та відповідачами, не є управлінськими, а повноваження цих органів та їхніх посадових осіб щодо порядку прийняття заяв, повідомлень про вчинене кримінальне правопорушення та їх розгляду регламентовані КПК України.

За таких обставин, вимоги позивача, які заявлені до Могилів - Подільського міськрайонного суду та прокуратури Вінницької області повинні розглядатися у межах кримінального, а не адміністративного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 належить відмовити.

Суд роз'яснює позивачу, що він повинен звертатися до відповідного суду у порядку кримінального судочинства за правилами підсудності, визначеної ст. 32 КПК України.

Керуючись ст.ст.109,165, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області, прокуратури Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

2. Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Повторне звернення до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Чернюк Алла Юріївна