Справа № 813/862/17
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2017-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

03 березня 2017 року Справа № 813/862/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого судді: Кузана Р.І.

секретар судового засідання Перчак С.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі за позовом Малого колективного підприємства фірма «ГеяНа» до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Головного державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ПАТ «Оболонь», ДП ПАТ «Оболонь Красилівське», Дрогобицьке обєднане управління Пенсійного фонду України Львівської області, Дрогобицька обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними дій та рішення,-

в с т а н о в и в:

Мале колективне підприємство фірма «ГеяНа» (далі позивач, МКП фірма «ГеяНа») звернулось до суду з позовом до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі відповідач-1, Дрогобицький ВДВС), Головного державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 (далі відповідач-2, Державний виконавець Литвиненко Н,В.), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ПАТ «Оболонь», ДП ПАТ «Оболонь Красилівське», Дрогобицьке обєднане управління Пенсійного фонду України Львівської області, Дрогобицька обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправними дії та рішення державного виконавця Литвиненко Н.В. та Дрогобицького ВДВС щодо визначення вартості (оцінки) арештованого нерухомого майна чотирьох поверхового цегляного нежитлового приміщення загальною площею 1064,7 кв.м, що знаходиться за адресою м. Дрогобич Львівської області, вул. П. Орлика ЗА на підставі звіту про оцінку майна від 03.02.2017, проведеного ТзОВ "Периметр".

Одночасно з позовною заявою позивачем подано клопотання про забезпечення позову шляхом:

- зупинення реалізації арештованого нерухомого майна, належного МКП фірма «Геяна» (ЄДРПОУ - 22367161), а саме нежитлового приміщення загальною площею 1064,7 кв.м, що розташоване за адресою м. Дрогобич Львівської області, вул. П.Орлика ЗА;

- заборони Дрогобицькому ВДВС вчиняти дії по передачі на реалізацію арештованого нерухомого майна, належного МКП фірма «Геяна» (ЄДРПОУ - 22367161), а саме нежитлового приміщення загальною площею 1064,7 кв.м, що розташоване за адресою м. Дрогобич Львівської області, вул. П.Орлика ЗА.

Клопотання обґрунтоване тим, що невжиття заходів забезпечення позову у вказаний в клопотанні спосіб може призвести до заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а у випадку задоволення позову на їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль. Позивач зазначає, що проведення електронних торгів може призвести до продажу майна за заниженою вартістю. Зокрема, на підтвердження того, що вартість майна, визначеного в оскаржуваному висновку від 03.02.2017, є значно нижчою від ринкової вартості цього майна позивачем долучено до матеріалів справи інший висновок про вартість майна від 10.02.2017, згідно з яким ринкова вартість арештованого нерухомого майна: нежитлового приміщення загальною площею 1064,7 кв.м. становить 7 414 800 грн.

Відповідачі та треті особи повідомлялись судом про дату, час та місце проведення судового засідання по розгляду клопотання про забезпечення позову, однак, участі повноважних представників в судовому засіданні не забезпечили, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідачем-1 надіслано на адресу суду письмові заперечення на клопотання про вжиття заходів забезпечення позову. В запереченнях вказує, що позивачем в межах виконавчого провадження неодноразово оскаржувались висновки про оцінку арештованого майна. Як наслідок, таке майно не реалізоване, вимоги стягувачів не погашені. Зазначає, що оцінка майна проведена ліцензованою організацією з урахуванням особливостей такого арештованого майна. У випадку зупинення реалізації такого майна висновок про його вартість може втратити чинність, а тому відповідач-1 просить відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що вказане клопотання слід задовольнити частково, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно з ч. 3 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України, подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання.

Частиною 4 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Отже, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача (Постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про узагальнення практики застосування адміністративними судами першої інстанції глав 1-4 розділу III Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду та вирішення адміністративних справ" від 29.09.2016 №14).

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача у справі, або про те, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення суб'єкта владних повноважень (пункт 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 №2).

Судом встановлено, що в межах зведеного виконавчого провадження № 42952728 державним виконавцем постановою від 21.11.2016 описано і арештовано майно позивача, а саме: нерухоме майно чотирьох поверхового цегляного нежитлового приміщення загальною площею 1064,7 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Дрогобич Львівської області, вул. П.Орлика 3А, що належать на праві власності МКП фірма «Геяна». Товариством з обмеженою відповідальністю «Периметр» проведено оцінку вказаного майна. Згідно з висновком від 03.02.2017 ринкова вартість майна становить 4 363 140 грн.

Не погодившись з таким висновком та діями відповідачів про проведення оцінки арештованого майна позивач оскаржив їх до суду.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Відповідно до п. 1, 3, 4 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 року № 2831/5 (надалі за текстом - Порядок), реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавець у строк не пізніше п'яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім шістнадцятим пункту 2 цього розділу. Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору. Начальник відділу державної виконавчої служби після отримання проекту заявки та документів щодо передачі майна на реалізацію у строк до трьох робочих днів перевіряє ці документи. У разі встановлення відповідності документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує (за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її Організатору разом із документами,

передбаченими абзацами четвертим, тринадцятим пункту 3 розділу ІІ цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для внесення інформації про проведення електронних торгів у Систему.

Отже, проведення оцінки майна є необхідною, єдиною та достатньою передумовою для передачі майна на реалізацію. Оскарження оцінки не є підставою для зупинення реалізації такого майна, однак передача на реалізацію такого майна може бути зупинена судом.

Пунктом 8 розділу Х Порядку, передбачено, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством.

Таким чином, реалізація арештованого майна шляхом проведення електронних торгів має наслідком перехід права власності на таке майно до особи, яка його придбала.

При цьому, оскарження стороною виконавчого провадження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця з приводу оцінки майна не є перешкодою для передачі такого майна на реалізацію. Відтак, у даному випадку, майно боржника може бути безповоротно відчужене третім особам до ухваленням судом рішення у спорі щодо вартості такого майна та правомірності його передачі на реалізацію, що, у свою чергу, свідчить про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, захист яких стане неможливим та/або утруденим без вжиття заходів забезпечення позову.

Суд зазначає, що адміністративне судочинство діє в сфері специфічних публічно-правових відносин, де стороною у справах є особа, яка, використовуючи визначені законом інститути (суд) та процедуру, протистоїть державі чи окремим її владним інститутам, захищаючи свої права і свободи.

Згідно з Конституцією України права і свободи захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини перша, друга статті 55).

За правовою позицією, викладеною у Рішенні Конституційного Суду України від 31.05.2011 № 4-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозвязку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, „з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову (абзац пятий пункту 4 мотивувальної частини).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для позивача рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення постанови в адміністративній справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

За таких обставин, клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову в частині щодо заборони Дрогобицькому ВДВС вчиняти дії по передачі на реалізацію арештованого нерухомого майна, належного МКП фірма «ГеяНа», а саме нежитлового приміщення загальною площею 1064,7 кв.м., що розташоване за адресою: Львівська область, м.Дрогобич, вул. П.Орлика, 3 «а», до ухвалення рішення у даній адміністративній справі належним та обґрунтованим і підлягає до задоволення.

При цьому, суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у наведений спосіб буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. В той же час, такі заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову та вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Щодо забезпечення позову шляхом зупинення реалізації арештованого нерухомого майна, належного МКП фірма «Геяна» (Код ЄДРПОУ - 22367161), а саме нежитлового приміщення загальною площею 1064,7 кв.м, що розташоване за адресою м. Дрогобич Львівської області, вул. П.Орлика ЗА, суд зазначає, що позивачем не надано доказів того, що таке майно вже перебуває на реалізації, відтак клопотання в цій частині не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 117, 118, 160, 165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову задовольнити частково.

Заборонити Дрогобицькому міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області вчиняти дії по передачі на реалізацію арештованого нерухомого майна, належного Малому колективному підприємству фірма «ГеяНа» (82100, Львівська область, м.Дрогобич, вул. П.Орлика, 3а, ), а саме нежитлового приміщення загальною площею 1064,7 кв.м., що розташоване за адресою: Львівська область, м.Дрогобич, вул. П.Орлика, 3 «а», до ухвалення рішення у даній адміністративній справі.

В іншій частині в задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п'яти днів з дня її отримання до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Виконання ухвали з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Р.І. Кузан