Справа № 2а-10582/12/0170/25
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 року м. Київ К/800/14781/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Заїки М.М.,

суддів Загороднього А.Ф.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим на постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 10 жовтня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2013 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим до Залізничного відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, третя особа ОСОБА_2 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

встановила:

У вересні 2012 року Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим (далі - Управління) звернулось до суду з позовом до Залізничного відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим (далі - ВДВС), третя особа ОСОБА_2, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову ВДВС від 14 липня 2011 року про закінчення виконавчого провадження; зобов'язати відповідача поновити виконавче провадження щодо виконання постанови від 04 квітня 2011 року № 40 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та стягнення штрафу у розмірі 340 грн.; провести виконавчі дії по виконанню постанови від 04 квітня 2011 року № 40 про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу ОСОБА_2 та стягнення штрафу у розмірі 340 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 10 жовтня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями, Управління подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо правильності застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 04 квітня 2012 року Управлінням на підставі акта перевірки від 30 березня 2011 року № 29 за несвоєчасне подання звіту про суми нарахованого єдиного внеску за січень 2011 року при граничному строку до 21 лютого 2011 року (звіт поданий 30 березня 2011 року) відповідно до частини першої статті 165-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП), абзацу 2 частини першої статті 26 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Афган Тахо Сервіс» ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Копія постанови була отримана ОСОБА_2 04 квітня 2011 року.

Згідно відомостей руху коштів по рахунку Управління, 20 квітня 2011 року на рахунок позивача надійшов платіж від ОСОБА_2 у сумі 340 грн.

Оскільки на думку позивача, ОСОБА_2 було пропущено строк слати штрафу, встановлений частиною першою статті 307 КУпАП, то Управлінням 08 червня 2012 року до ВДВС була направлена заява про примусове виконання постанови від 04 квітня 2011 року № 40 про стягнення з ОСОБА_2 штрафу у сумі 340 грн.

ВДВС 14 липня 2011 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання постанови № 40 про стягнення з ОСОБА_2 штрафу у сумі 340 грн на підставі того, що згідно квитанції від 19 квітня 2011 року № 33, штраф був погашений боржником в повному обсязі в добровільному порядку.

Не погоджуючись із прийнятою ВДВС постановою від 14 липня 2011 року про закінчення виконавчого провадження, Управління звернулось до суду з позовом про її скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з наступних мотивів.

Відповідно до частин першої та третьої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

Статтею 308 КУпАП передбачено, що у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно частини другої статті 11 вказаного Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Пунктом 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Судами встановлено, що ОСОБА_2, отримавши 04 квітня 2011 року постанову № 40 про адміністративне правопорушення, 19 квітня 2011 року сплатив штраф у розмірі 340 грн, що підтверджується квитанцією від 19 квітня 2011 року № 33.

Тобто, в п'ятнадцятиденний строк, передбачений статтею 307 КУпАП

Посилання Управління в касаційній скарзі на пропуск ОСОБА_2 строку, передбаченого статтею 307 КУпАП, є безпідставним, оскільки статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до пункту 8 Глави 2 Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми чинного законодавства та встановивши фактичні обставини справи, суди дійшли обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 штраф було сплачено у добровільному порядку у п'ятнадцятиденний строк, передбачений статтею 307 КУпАП, а отже оскаржувана постанова ВДВС від 14 липня 2011 року про закінчення виконавчого провадження прийнята відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає. Постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 10 жовтня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2013 року необхідно залишити без змін, оскільки вони є законними і обґрунтованими та ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 10 жовтня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2013 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим до Залізничного відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, третя особа ОСОБА_2 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження - без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Заїка М.М.

судді: Загородній А.Ф.

Кобилянський М.Г.