Справа № 488/3061/16-а
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 488/3061/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Лазарева Г.М.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федусика А.Г.,

суддів - Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м.Миколаєва на постанову Корабельного районного суду м.Миколаєва від 28 листопада 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м.Миколаєва про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м.Миколаєва (далі УПФУ) про визнання рішення УПФУ від 26 лютого 2016 за №9/7 щодо відмови в перерахунку пенсії як державному службовцю з 01 лютого 2016 року в зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з Постановою КМУ № 1013 від 09 грудня 2015 року "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" - протиправним та зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії державного службовця, призначеної в розмірі 90 % заробітної плати державного службовця, виходячи з довідки № 7/1-187/16 від 17 лютого 2016 року починаючи з 01 лютого 2016 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою КМУ від 09 грудня 2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів".

Постановою Корабельного районного суду м.Миколаєва від 28 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, УПФУ подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з 2010 року позивачка перебуває на обліку в УПФУ та отримує пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу».

Згідно копії трудової книжки, позивачка з 05 травня 1981 року по 05 листопада 2010 року працювала в Корабельному районному суді м.Миколаєва. З 03 січня 2008 року до 08 листопада 2010 року працювала на посаді керівника апарату Корабельного районного суду м.Миколаєва.

22 лютого 2016 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії в зв'язку з підвищенням заробітної плати. До заяви про перерахунок пенсії було додано довідку № 7/1-187/16 про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", видану Управлінням державної судової адміністрації України 17 лютого 2016 року.

26 лютого 2016 року рішенням УПФУ №9/7 відмовлено позивачці в перерахунку пенсії.

Відмова УПФУ в проведенні перерахунку і стала підставою для її звернення з позовом до суду.

Вирішуючи справу суд першої інстанції виходив з того, що даний адміністративний позов до УПФУ про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком та вважає його помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" (в редакції, чинній на час виходу позивача на пенсію) (далі Закон) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Згідно зі ст.37-1 Закону у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що пенсія позивачці була призначена з листопада 2010 року та в лютому 2016 року вона звернулась до УПФУ з заявою про перерахунок пенсії.

Так, пенсійне забезпечення державних службовців в період до 01 травня 2016 року було врегульоване зазначеними нормами Закону, який був прийнятий 16 грудня 1993 року, та яким було передбачено перерахунок раніше призначених пенсій у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09 грудня 2015 виключено пункт 4 постанови №865, яким раніше був встановлений порядок перерахунку пенсій, призначених на підставі Закону зі змінами, внесеними Законом України від 16 січня 2003 року N 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу», тобто, станом на момент звернення позивачки з заявою про перерахунок пенсії вже не існувало порядку (механізму) проведення перерахунку пенсії.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності та приймаючи до уваги приписи вищенаведеної постанови КМУ, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців - відсутні.

Зазначена правова позиція також узгоджується з висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними в ухвалі від 12 січня 2017 року справа №711/8153/16-а.

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований й в рішеннях від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухвалені постанови припустився порушень норм права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з постановленням по справі нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м.Миколаєва - задовольнити.

Постанову Корабельного районного суду м.Миколаєва від 28 листопада 2016 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м.Миколаєва про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає чинності згідно законодавства та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому КАС України.

Головуючий: А.Г. Федусик
Суддя: Суддя: Л.Є Зуєва О.А. Шевчук