Справа № 803/106/17
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року Справа № 803/106/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мачульського В.В.,

при секретарі судового засідання Сметані Т.В.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Любомльське лісове господарство» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Любомльське лісове господарство» (далі - ДП «Любомльський лісгосп», позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18 січня 2017 року НОМЕР_1, НОМЕР_2 та від 17 січня 2017 року НОМЕР_3.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 05 по 16 грудня 2016 року Ковельською об'єднанню державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Волинській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ДП «Любомльське лісове господарство», за результатами якої було складено акт від 23.12.2016 №1416/03-06-14-00991580 «Про результати документальної позапланової перевірки ДП «Любомльське лісове господарство», з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 15.08.2016 валютного та іншого законодавства.

Перевіркою встановлено ряд порушень, а саме:

- п. 44.1, 44.2 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 1,2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, п. 7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 22 659,00 грн.. в т. ч. за півріччя 2016 року на суму 22 659,00 гри.

- п. 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 №138, Закон України «Про управління об'єктами державної власності», ст. 29 Бюджетного кодексу України, в результаті чого занижено відрахування частини чистого прибутку всього на суму 94 414,00 гри., в т.ч. за півріччя 2016 року на суму 94 414,00 грн.

- п. 198.5 ст. 198, п. 189.1 ст. 189 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 7 737,00 грн., в т.ч. за лютий 2016 року на суму 2998,00 грн., за березень 2016 року на суму 2 442,00 грн., за травень 2016 року на суму 2 297,00 грн.

В подальшому на підставі вищевказаного акту ГУ ДФС у Волинській області були прийняті податкове повідомлень-рішення від 18 січня 2017 року НОМЕР_1 яким позивачу нараховано зобов'язання з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності в сумі 22 659,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 11 329,50 грн., податкове повідомлень-рішення від 18 січня 2017 року НОМЕР_2 яким позивачу нараховано зобов'язання з частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об'єднань) в сумі 94 414,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 47 201,00 грн. та податкове повідомлень-рішення від 17 січня 2017 року НОМЕР_3 яким позивачу нараховано зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 7 737,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 3 868,50 грн.

Податкові повідомлення-рішення від 18 січня 2017 року НОМЕР_1, НОМЕР_2 та від 17 січня 2017 року НОМЕР_3 отримані позивачем 23.01.2017 та в адміністративному порядку не оскаржувались.

ДП «Любомльське лісове господарство» не погоджується із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, з тих підстав, що господарські операції з ТзОВ «Новобуд-СК» фактично відбувалися у червні 2016 року та у цьому ж періоду відображені в бухгалтерському обліку, хоча акти про надання послуг складені 01 липня 2016 року. Вважає, що він правомірно включив вказані валові витрати саме до першого півріччя 2016 року.

Крім того вважає необґрунтованими доводи податкової інспекції, що виробничі запаси були списані на невиробничі потреби, оскільки ці запаси використовувалися у господарській діяльності, а списання проводилося у відповідності до потреб підприємства, що підтверджено відповідними актами списання.

На підставі вищевикладеного, позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Волинської області від 18 січня 2017 року НОМЕР_1, НОМЕР_2 та від 17 січня 2017 року НОМЕР_3.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених в позовній заяві та просять суд їх задовольнити.

В поданих до суду письмових запереченнях проти позову та у судовому засіданні представники відповідача адміністративний позов не визнали, просять суд відмовити в його задоволенні, з тих підстав, що оскільки операції по придбанню послуг у ТзОВ «Новобуд-СК» відображено ДП «Любомльське лісове господарство» по бухгалтерському обліку в червні 2016 року, що підтверджується актами приймання-передачі виконаних робіт. Однак постачальником ТзОВ «Новобуд-СК» виписано податкові накладні ДП «Любомльське лісове господарство», де датою виникнення податкових зобов'язань з постачання послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбулась подія - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податків, саме у липні 2016 року. Суми ПДВ по податкових накладних, виписаних ТзОВ «Новобуд-СК» включені позивачем до складу податкового кредиту за липень 2016 року та відображені у податковій декларації з ПДВ за липень 2016 в розмірі 25177,02 грн. Таким чином, дата складання первинного документа має збігатися із датою здійснення операції.

Також зазначає, що ДП «Любомльське лісове господарство» при передачі ТМЦ для невиробничого використання, не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних зведені податкові накладні за вищевказаними ТМЦ, не нараховані податкові зобов'язання з ПДВ з вартості ТМЦ 38 677,16 грн. всього на суму 7 735,43 грн. в результаті чого, в порушення п.198.5 ст.198, п.189.1 ст.189 ПК України, позивачем занижено податкове зобов'язання з ПДВ на загальну суму 7 735 грн.

На підставі вищевикладеного представники ГУ ДФС у Волинської області просять в задоволенні позовних вимог ДП «Любомльське лісове господарство» відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників позивача, представників відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що у період з 05 по 16 грудня 2016 року Ковельською об'єднанню державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Волинській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ДП «Любомльське лісове господарство», за результатами якої було складено акт від 23.12.2016 №1416/03-06-14-00991580 «Про результати документальної позапланової перевірки ДП «Любомльське лісове господарство», з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 15.08.2016 року валютного та іншого законодавства (а.с.9-34).

Перевіркою встановлено ряд порушень, а саме:

- п. 44.1, 44.2 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 1,2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, п. 7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 22 659,00 грн.. в т. ч. за півріччя 2016 року на суму 22 659,00 гри.

- п. 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 №138, Закон України «Про управління об'єктами державної власності», ст. 29 Бюджетного кодексу України, в результаті чого занижено відрахування частини чистого прибутку всього на суму 94 414,00 гри., в т.ч. за півріччя 2016 року на суму 94 414,00 грн.

- п. 198.5 ст. 198, п. 189.1 ст. 189 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 7 737,00 грн., в т.ч. за лютий 2016 року на суму 2998,00 грн., за березень 2016 року на суму 2 442,00 грн., за травень 2016 року на суму 2 297,00 грн.

Вказані порушення мотивовані тим, що у липні 2016 року ТзОВ «Новобуд-СК» надало підприємству послуги з заготівлі деревини. Незважаючи на те, що всі первинні документи (податкові накладні, акти виконаних робіт) саме у липні 2016 року, підприємство відобразило валові витрати по цим операціям у червні 2016 року та включило до складу податкової звітності першого півріччя 2016 року, тобто, як наслідок, завищило валові витрати, занизило податок на прибуток підприємств та відрахування частини чистого прибутку до Державного бюджету України (а.с.12-14).

Крім того, підприємство у період з січня по травень 2016 року використало виробничі запаси на невиробничі потреби, що відображено у бухгалтерському обліку проводками дебет рахунку 949 «Інші витрати операційної діяльності» - кредит рахунку 20 «Виробничі запаси». В порушення вимог пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, платник податків не склав податкових накладних на вказані операції та не нарахував собі податкового зобов'язання з податку на додану вартість (а.с.15-16).

В подальшому на підставі вищевказаного акту ГУ ДФС у Волинській області були прийняті податкові повідомлень-рішення:

1) від 18 січня 2017 року НОМЕР_1 яким позивачу нараховано зобов'язання з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності в сумі 22 659,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 11 329,50 грн (а.с.8);

2) від 18 січня 2017 року НОМЕР_2 яким позивачу нараховано зобов'язання з частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об'єднань) в сумі 94 414,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 47 201,00 грн (а.с.7);

3) від 17 січня 2017 року НОМЕР_3 яким позивачу нараховано зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 7 737,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 3 868,50 грн (а.с.6).

Податкові повідомлення-рішення від 18 січня 2017 року НОМЕР_1, НОМЕР_2 та від 17 січня 2017 року НОМЕР_3 отримані позивачем 23.01.2017 та в адміністративному порядку не оскаржувалися.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням податкового органу в частині завищення у першому півріччі 2016 року валових витрат по господарським операціям з ТзОВ «Новобуд-СК», суд зазначає наступне.

Пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

З аналізу вищезазначеної норми податкового законодавства слідує, що платник податків зобов'язаний формувати свій податковий обліку виключно на даних первинних документів.

В розглядуваному випадку всі первинні документи позивача по господарським операціям із заготівлі деревини з ТзОВ «Новобуд-СК» були складені у липні 2016 року. Крім того, як слідує з акта перевірки, податкові накладні, які видані ТзОВ «Новобуд-СК» були включені ДП «Любомльський лісгосп» до складу податкової декларації з податку на додану вартість липня 2016 року (а.с.12 зворот,59,60,70,71).

Натомість, позивач протиправно включив витрати з цих господарських операцій у бухгалтерський облік червня 2016 року, тим самим занизивши у першому півріччі 2016 року належний до сплати податок на прибуток підприємств та частину чистого прибутку, яка перераховується державними підприємства до бюджету.

На думку суду, неможлива ситуація при якій платник податків декларує одні і ті самі господарські операції у різні податкові періоди, а саме по податку на додану вартість у липні 2016 року, а по податку на прибуток підприємств - у червні 2016 року.

Таким чином позивач у першому півріччі 2016 року занизив належний до сплати податок на прибуток підприємств та частину чистого прибутку, яка перераховується державними підприємства до бюджету. З наведених мотивів та підстав суд вважає обґрунтованими та правомірними податкові повідомлення-рішення від 18 січня 2017 року НОМЕР_1, НОМЕР_2.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 18 січня 2017 року НОМЕР_1, НОМЕР_2, суд зазначає наступне.

Підпунктом «в» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів.

Як слідує зі змісту акта перевірки у період з січня по травень 2016 року підприємство відобразило у бухгалтерському обліку операції в межах балансу підприємства по дебету рахунку 949 «Інші витрати операційної діяльності» - кредит рахунку 20 «Виробничі запаси» (а.с.15-16).

У пункті 29 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318 зазначено, що до складу інших витрат включаються витрати, які виникають під час діяльності (крім фінансових витрат), але не пов'язані безпосередньо з виробництвом та/або реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг).

Тобто, у даному випадку згідно бухгалтерського обліку, ДП «Любомльський лісгосп» використало виробничі запаси (кредит бух. Рахунку 20 «Виробничі запаси») на невиробничі цілі (дебет бух. рахунку 949 «Інші витрати операційної діяльності»), а тому, на підставі пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України зобов'язано самостійно визначити собі грошове зобов'язання з податку на додану вартість.

Вказані обставини також підтверджується актами про списання, з яких слідує, що в січні, лютому, березні та травні 2016 року на харчування бійців Національної Гвардії, які охороняють лісові ДП «Маневицькій лісгосп» витрачено витрачено продукти харчування, засоби особистої гігієни та посуд на загальну суму 40 971,81 грн.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що висновки, які викладені в актів перевірки від 23.12.2016 №1416/03-06-14-00991580 є обґрунтованими та правомірними, так само як і винесені на його підставі податкові повідомлення-рішення від 18 січня 2017 року НОМЕР_1, НОМЕР_2 та від 17 січня 2017 року НОМЕР_3, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтею 162-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового Кодексу України, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Любомльське лісове господарство» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18 січня 2017 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та від 17 січня 2017 року № НОМЕР_3, відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 06 березня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський