Справа № 816/2435/16
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

816/2435/16

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2017 року

м. Полтава

Справа №816/2435/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Бойка С.С., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області до Приватного сільськогосподарського підприємства "Нагода" про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

Відповідач у наданих до суду письмових поясненнях від 30.01.2017 /а.с. 34-35/ зазначив, що узгоджені грошові зобов'язання своєчасно не сплачені у зв'язку з накладенням арешту на майно та кошти ПСП "Нагода" на рахунках у банках на підставі постанов державного виконавця від 05.07.2016, 11.07.2016, 08.08.2016 у виконавчому провадженні №51571940. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог Полтавської ОДПІ в частині щодо стягнення з відповідача судового збору, в іншій частині позову покладався на розсуд суду.

У судове засідання 27.02.2017 представники сторін не з’явились, надали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

Згідно з частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Зважаючи на неявку в судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, відповідно до приписів частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Посилаючись на несплату відповідачем узгоджених сум податкового зобов’язання у строки, визначені Податковим кодексом України, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів з рахунків платника податків.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з такого.

За змістом підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут та надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) податковий борг визначено як суму узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеню, нараховану на суму такого грошового зобов'язання.

Таким чином, статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового зобов’язання, не сплачена платником податків у визначений строк.

Суд зазначає, що за приписами пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, за змістом пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

А згідно з підпунктом 295.9.2 пункту 295.9 статті 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку четвертої групи сплачують податок щоквартально протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, у таких розмірах: у I кварталі - 10 відсотків; у II кварталі - 10 відсотків; у III кварталі - 50 відсотків; у IV кварталі - 30 відсотків.

При цьому, пунктом 56.11. статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Таким чином, грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у поданій ним до контролюючого органу податковій декларації, не може бути оскарженим, вважається узгодженим з моменту подання такої декларації та має бути сплачене у строки, визначені наведеними вище положеннями Податкового кодексу України.

У зв'язку з несплатою відповідачем узгоджених сум грошового зобов'язання у визначені Податковим кодексом України строки, таке зобов'язання набуло статусу податкового боргу.

Суму податкового боргу зменшено за рахунок наявної переплати податкових зобов'язань попередніх періодів: зі сплати податку на додану вартість у розмірі 1,00 грн, з орендної плати - 712,09 грн, зі сплати єдиного податку - 688,11 грн.

Згідно з пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

А відповідно до пункту 95.2 цієї статті, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Сторонами у справі доказів оскарження податкової вимоги від 09.09.2016 №742-17 у встановленому законом порядку не надано.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Беручи до уваги збільшення суми податкового боргу відповідача після надіслання податкової вимоги від 09.09.2016 №742-17, підстави для формування нових податкових вимог на збільшену суму боргу - відсутні.

Відповідач не заперечує наявності податкового боргу.

За змістом пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Позивачем до матеріалів справи надано довідку про відкриті відповідачем розрахункові рахунки в установах банків /а.с. 18/.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Наявність у ПСП "Нагода" податкового боргу за узгодженими грошовими зобов’язаннями підтверджено матеріалами справи в їх сукупності.

З приводу посилань відповідача на те, що на майно та кошти ПСП "Нагода" державним виконавцем накладено арешт, суд зауважує, що дана обставина не є підставою для звільнення відповідача від обов'язку зі сплати податкового боргу. Водночас суд звертає увагу на приписи підпункту 17.1.5 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України, відповідно до якого платник податків має право одержувати відстрочення, розстрочення сплати податків або податковий кредит в порядку і на умовах, встановлених цим Кодексом. Порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків визначено статтею 100 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 100.2 якої платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу.

Крім того, відповідно до частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження можуть звернутися до адміністративного суду першої інстанції (незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист) із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог Полтавської ОДПІ. Отже, позов належить задовольнити у повному обсязі.

Згідно з частиною четвертою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 7-11, 41, 69-71, 86, 94, 122, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "Нагода" (код ЄДРПОУ 30731507) кошти з рахунків у банках на суму податкового боргу зі сплати:

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.С. Бойко