Справа № 820/2131/16
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"15" лютого 2017 р. № 820/2131/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Хмелівська Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства "Завод Фрунзе"
до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС
про скасування податкових повідомлень-рішень ,

В С Т А Н О В И В:

В провадження судді Харківського окружного адміністративного суду Спірідонова М.О. надійшла адміністративна справа за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Завод Фрунзе" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС про скасування податкових повідомлень-рішень. У своєму позові позивач просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення №, №, №, №, №, №, № від 04.02.2016 року.

В обґрунтування позову зазначено, що Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС було проведено документальну планову перевірку ПАТ "Завод Фрунзе" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складений акт №4/28-09-22-02-04/НОМЕР_1 від 26 січня 2016 року. На підставі зазначеного акту було винесено наступні податкові повідомлення-рішення: №, №, №, №, №, №, № від 04.02.2016 року.

Позивач з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями не погоджується, вважає їх незаконними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Представник позивача в судове засідання з явився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача в судове засідання з'явилися, щодо задоволення позовних вимог заперечували зазначивши, що податкові повідомлення-рішення: №, №, №, №, №, №, № від 04.02.2016 року є законними та такими, що винесені в межах чинного законодавства України, а тому не підлягають скасуванню.

Судом встановлено, що Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС було проведено документальну планову перевірку ПАТ "Завод Фрунзе" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року.

За результатами перевірки складено акт №4/28-09-22-02-04/НОМЕР_1 від 26 січня 2016 року, яким встановлено порушення позивачем податкового законодавства, а саме:

1). п.44.1, ст. 44, пп. 138.1.1, п. 138.1, п.138.2, пп.138.10.2, пп.138.10.4 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами і доповненнями, що призвело до заниження податку на прибуток всього у сумі 601250 грн., у тому числі за 2013 рік у сумі 411350 грн., за 2014 рік у сумі 189900 грн.

2) п.198.1, п.198.2, п.198.3,п.198.6 ст.198 п.201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.7, п.201.8, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку на додану вартість всього у сумі 2402 грн. , в т.ч. за квітень 2013року 83,33 грн.; квітень 2014року 786,52 грн.; червень 2014року 1085,25грн.; листопад 2014року 446,58грн.

3) п. 152.8 ст.152 п. 160.7 ст. 160 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 із змінами та доповненнями, в результаті чого ПАТ Завод Фрунзе під час виплат DLG world media Dubai, Обєднані Арабські Емірати, Iteca Caspian LLC, Азербайджан, DLG Service GmbH, Німеччина, DLG Verlag GmbH, Німеччина, DLG International GmbH, Німеччина, доходу за виробництво та/або розповсюдження реклами із джерелом походження з України сплачено до бюджету податок за ставкою 20% у 2013 року у сумі 33734,07 грн. та у 2014 році у сумі 24073,70 грн. після виплати такого доходу.

4) п. 103.9 ст. 103 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 із змінами та доповненнями, в результаті чого ПАТ Завод Фрунзе, не було подано до СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ ДФС розрахунки (звіти) податкових зобовязань до податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік по нерезидентах: Iteca Caspian LLC, Азербайджан, DLG Service GmbH, Німеччина, DLG Verlag GmbH, Німеччина, DLG International GmbH, Німеччина, та 2014 рік по нерезидентах: DLG Service GmbH, Німеччина, DLG Verlag GmbH, Німеччина, яким здійснено виплату доходу за виробництво та/або розповсюдження реклами, у строки та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

5) ст.2 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті із змінами та доповненнями, з урахуванням вимог Закону України від 06.11.2012 №5480-VI Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення інструментів впливу на грошово-кредитний ринок, п. 1 Постанови Правління НБУ від 03.06.2015 року №354 Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України, в результаті чого ПАТ Завод Фрунзе по імпортному контракту № 5308 від 23.06.2015 з ООО Техноматикс, Російська Федерація, у жовтні 2015 року порушено строки розрахунків.

6) п.2.6 гл. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320) (із змінами та доповненнями), в результаті чого сума неоприбуткованої готівки складає 102510,00 грн.;

7) п.1 ст.3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг із змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено непроведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій на загальну суму 102510,00 грн.

На підставі зазначеного акту були винесені податкові повідомлення-рішення:

1. № від 04.02.2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання на 901875,00 грн. за платежем: податок на прибуток приватних підприємств.

2. № від 04.02.2016 року, яким застосовано штрафні санкції на суму 512550,00 грн. за порушення норм з регулювання обігу готівки.

3. № від 04.02.2016 року, яким застосовано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в розмірі 24937,26 грн..

4. № від 04.02.2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання на 1020,00 грн. за платежем: податок на прибуток іноземних юридичних осіб.

5. № від 04.02.2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання на 28903,92 грн. за платежем: податок на прибуток іноземних юридичних осіб.

6. № від 04.02.2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з&3603,00 грн. за платежем: податок на додану вартість.

7. № від 04.02.2016 року, яким застосовано штрафні санкції на суму 1,00 грн. за порушення вимог Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України, яка визначає презумпцію правомірності рішень платника податку, самостійно визначені платником податку валові витрати і податковий кредит вважаються сформованими правомірно, доти контролюючим органом в установленому порядку не буде доведено факту невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

За змістом п.138.1 ст.138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Так відповідно до п.138.4,138.6 ст.138, п.14.1.228 ст. 14 ПК України собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг для цілей розділу III цього Кодексу - витрати, що прямо пов'язані з виробництвом та/або придбанням реалізованих протягом звітного податкового періоду товарів, виконаних робіт, наданих послуг, які визначаються відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, що застосовуються в частині, яка не суперечить положенням цього розділу. Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг. Собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Отже, з огляду на зазначені приписи підставою для зменшення платником об'єкта оподаткування (податкових зобов'язань) з податку на прибуток на суму вартості придбаних товарів, є факт реального придбання товарів та безпосередній зв'язок витрат на оплату цих товарів з господарською діяльністю платника податків, що передбачає використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (послуг) або ж призначення останніх для такого використання.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що наявність податкових накладних дійсно є обов'язковою, але не беззаперечною передумовою для визначення правильності формування податкового кредиту. Формування податкового кредиту відбувається не лише на підставі підписання договорів та виписування податкових накладних, воно має бути обумовлено фактичною поставкою товару, в іншому випадку право на податковий кредит у особи не виникає, оскільки не дотримується обов'язкова передумова його виникнення - придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності.

Положеннями ч.1 ст.901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Тобто звіт (акт) про виконання робіт має свідчити про те, що виконавець у процесі надання послуг проводив певну роботу і одержав результат, котрий замовник може використати в діяльності, що приносить дохід.

Судом встановлено, що ПАТ Завод Фрунзе мало взаємовідносини з ФОП ОСОБА_1, іпн НОМЕР_2, та ФОП ОСОБА_2, іпн НОМЕР_3, в частині придбання інформаційних (консультаційних) послуг відповідно до укладених договорів №018 З від 01.01.2013 року з ФОП ОСОБА_1, №01/ШВ від 01.01.2014 року з ФОП ОСОБА_2

Враховуючи умови виконання робіт, Замовник - ПАТ Завод Фрунзе, повинен був надати Виконавцям (ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2М.) матеріали та інформацію щодо діяльності підприємства, необхідну для виконання робіт з сайтами підприємства.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1, іпн НОМЕР_2, перебуває на обліку в Основянській ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, вид діяльності неспеціалізована оптова торгівля, платник єдиного податку за ставкою 5%.

Згідно даних звіту 1ДФ в 2013 році ФОП ОСОБА_1 мав одного найманого працівника ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_4, яка в свою чергу в 2013 році є працівником ПАТ Завод Фрунзе.

ФОП ОСОБА_2, іпн НОМЕР_3, перебуває на обліку в Основянській ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, вид діяльності оброблення металів та нанесення покриття на метали, платник єдиного податку за ставкою 5%.

Згідно даних звіту 1ДФ в 2014 році ФОП ОСОБА_2 мав одного найманого працівника ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_5, яка в свою чергу в 2014 році є працівником ПАТ Завод Фрунзе.

Окрім того, ФОП ОСОБА_2 в 2014 році, згідно даних звіту 1ДФ отримував дохід на ВАТ ХЗЕТ, код ЄДРПОУ 3327411, де працює на посаді директора.

На виконання умов вищезазначених договорів, фізичними особами-підприємцями на адресу ПАТ Завод Фрунзе виписані акти виконаних робіт.

Суд зазначає, що змісту актів виконаних робіт, виписаних ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 вбачається, що для виконання вказаних робіт зазначені субєкти господарювання повинні були використовувати матеріали ПАТ Завод Фрунзе (ескізи, логотипи, інформацію щодо нових видів продукції, щодо цін на продукцію, прес-релізи, фотоматеріали підприємства та інше).

Враховуючи умови виконання робіт, Замовник (ПАТ Завод Фрунзе) повинен був надати Виконавцям (ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2М.) матеріали та інформацію щодо діяльності підприємства, необхідну для виконання робіт з сайтами підприємства.

Також судом встановлено, що ПАТ Завод Фрунзе мало взаємовідносини з ФОП ОСОБА_1, іпн НОМЕР_2, в частині придбання інформаційних (консультаційних) послуг відповідно до укладеного договору №018 З від 01.01.2013 року

В податковому обліку по вищезазначеним послугам підприємством сформовано інші витрати в 2014 році у сумі 155 000 грн.

Суд аналізуючи зміст актів виконаних робіт, виписаних ФОП ОСОБА_1 приходить до висновку, що для виконання вказаних робіт зазначені субєкти господарювання повинні були використовувати матеріали ПАТ Завод Фрунзе (ескізи, логотипи, інформацію щодо нових видів продукції, щодо цін на продукцію, прес-релізи, фотоматеріали підприємства та інше).

Таким чином, враховуючи умови виконання робіт, Замовник (ПАТ Завод Фрунзе) повинен був надати Виконавцю (ФОП ОСОБА_1 ) матеріали та інформацію щодо діяльності підприємства, необхідну для виконання робіт з сайтами підприємства.

Суд зазначає, що позивачем як в судовому зсіданні так і до перевірки не надано жодних документів, якими ПАТ Завод Фрунзе передає ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 матеріали та інформацію щодо діяльності ПАТ Завод Фрунзе, які повинні були використовуватись для виконання зазначених вище робіт з сайтами підприємства, наприклад ескізи, логотипи, інформацію щодо нових видів продукції, щодо цін на продукцію, прес-релізи, фотоматеріали підприємства та інше.

Окрім того суд звертає увагу, що відповідачем з метою якісного відображення показників фінансово-господарської діяльності ПАТ Завод Фрунзе в акті перевірки та підтвердження факту отримання вищевказаних листом від 06.01.2016 №67/10/28-09-22-02-10 направлявся запит до підприємства з проханням надати інформацію та документальне підтвердження щодо результатів робіт, зазначених в актах виконаних робіт, отриманих від ФОП ОСОБА_1 Однак позивачем - Завод Фрунзе не надано відповідь на вищезазначений лист СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ ДФС.

Також суд зазначає, що під час розгляду справи позивачем на підтвердження надання інформаційних послу та проведення робіт по оптимізації сайтів, що надавались ПАТ Завод Фрунзе ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було надано до суду наступні документи, а саме:

- засвідчені копії актів про надання послуг № 1- №23 від 01.01.2013 року між ФОП ОСОБА_1 та ПАТ "Завод Фрунзе";

- звіти, витяги зі звітів, заключення, таблиці, скріншоти електронних сторінок у соціальних мережах та сайтів з інформацією про надання інформаційно технічних послуг у 2013 році;

- засвідчені копії: актів про надання послуг №1-№19 від 01.01.2014 року між ФОП ОСОБА_2 та ПАТ "Завод Фрунзе";

- звіти, витяги зі звітів, заключення, таблиці, скріншоти електронних сторінок у соціальних мережах та сайтів з інформацією про надання інформаційно технічних послуг у 2014 році.

Суд критично ставиться до зазначених вище документів, оскільки вони не містять фактичних даних щодо виконаних робіт, а містять лише витяги з скріншотами сторінок з мережі Інтернету та з яких взагалі незрозуміло щоце є звіти ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1.

Крім цього в судовому засіданні позивачем не було надано ані пояснень ані доказів щодо доцільності замовлення вище зазначених досліджень та економічна мета яка була досягнута вище зазначеними дослідженнями.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п. 138.1 Податкового Кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.2 Податкового Кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 138.10 Податкового Кодексу України до складу інших витрат включаються:

адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством:

а) загальні корпоративні витрати, в тому числі організаційні витрати, витрати на проведення річних та інших зборів органів управління, представницькі витрати;

б) витрати на службові відрядження й утримання апарату управління підприємством (у тому числі витрати на оплату праці адміністративного апарату) та іншого загальногосподарського персоналу;

в) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона);

г) винагороди за консультаційні, інформаційні, аудиторські та інші послуги, що отримує платник податку для забезпечення господарської діяльності;

ґ) витрати на оплату послуг зв'язку (пошта, телеграф, телефон, телекс, телефакс, стільниковий зв'язок та інші подібні витрати);

д) амортизація нематеріальних активів загальногосподарського використання;

е) витрати на врегулювання спорів у судах;

є) плата за розрахунково-касове обслуговування та інші послуги банків;

ж) інші витрати загальногосподарського призначення;

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість висновків відповідача щодо порушення ПАТ Завод Фрунзе п.44.1, ст. 44, пп. 138.1.1, п. 138.1, п.138.2, пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами і доповненнями, чим завищено витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування на загальну 3065000 грн., у тому числі за 2013 рік у сумі 2165000 грн., за 2014 рік у сумі 900000 грн. та завищення витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування на загальну 155000 грн., у тому числі за 2014 рік у сумі 155000 грн.

Щодо завищення податкового кредиту.

Судом встановлено, що ПАТ Завод Фрунзе отримано від ТОВ "ВЕНБЕСТ" податкову накладну № 93/02 від 02.04.2013 року на суму 500,00грн., в т.ч. ПДВ 83,33 грн. Суму ПДВ по вищезазначеній податковій накладній ПАТ Завод Фрунзе віднесено до складу податкового кредиту та включено в рядок 10.1 Декларації з податку на додану вартість у квітні 2013 року у сумі 1537,57 грн. та у листопаді 2013 року у сумі 83,33 грн.,

ПАТ Завод Фрунзе отримано від ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" податкову накладну № 100/2101 від 09.04.2014року на суму 4 719,12 грн., в т.ч. ПДВ 786,52 грн. Суму ПДВ по вищезазначеній податковій накладній ПАТ Завод Фрунзе віднесено до складу податкового кредиту та включено в рядок 10.1 Декларації з податку на додану вартість у квітні 2014 року у сумі 786,52грн. та до рядка 10.1 уточнюючого розрахунку № від 28.07.2014р.,

ПАТ Завод Фрунзе отримано від ТОВ "ГУГЛ" податкову накладну № 2126 від 07.04.2014року на суму 4 500,00 грн., в т.ч. ПДВ 750,00 грн. Суму ПДВ по вищезазначеній податковій накладній ПАТ Завод Фрунзе віднесено до складу податкового кредиту та включено в рядок 10.1 Декларації з податку на додану вартість у квітні 2014 року у сумі 750,00грн. та до податкового кредиту червня 2014р.

ПАТ Завод Фрунзе отримано від ТОВ "ВЮРТ-УКРАЇНА" податкову накладну № 763 від 28.04.2014 на суму 2011,50 грн., в т.ч. ПДВ 335,25 грн. Суму ПДВ по вищезазначеній податковій накладній ПАТ Завод Фрунзе віднесено до складу податкового кредиту та включено в рядок 10.1 Декларації з податку на додану вартість у квітні 2014 року у сумі 335,25грн. та до податкового кредиту червня 2014 року.

ПАТ Завод Фрунзе отримано від ТОВ " КАБЕЛЬНІ-ТЕХНОЛОГІЇ" податкову накладну № 1408 від 28.10.2014року на суму 2679,48 грн., в т.ч. ПДВ 446,58 грн. Суму ПДВ по вищезазначеній податковій накладній ПАТ Завод Фрунзе віднесено до складу податкового кредиту та включено в рядок 10.1 Декларації з податку на додану вартість у жовтні 2014 року у сумі 446,58грн. та у листопаді 2014року у сумі 446,58грн.

Відповідно до п.198.1 ст.138 Податкового кодексу України - Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України - Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України - Платник податку зобовязаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну

Відповідно до п.201.4 ст.201 Податкового кодексу України - Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Відповідно до п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України - Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України - Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд зазначає, що ані під час перевірки ані в судовому засданні до матеріалів справи позивачем не було надано вище зазначені податкові накладені, а отже суд приходить до висновку про обґрунтованість висновків відповідача про порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.3,п.198.6 ст.198 п.201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.7, п.201.8, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку на додану вартість всього у сумі 2402 грн. , в т.ч. за квітень 2013року 83,33 грн.; квітень 2014року 786,52 грн.; червень 2014року 1085,25грн.; листопад 2014року 446,58грн.

Щодо невиконання обовязку з приводу подання звіту про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ПАТ Завод Фрунзе за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 здійснювало виплату доходу із джерелом походження з України на користь нерезидентів на загальну суму 289037,84 грн.

Відповідно до п. 103.9 ст. 103 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 із змінами та доповненнями, встановлено, що особа, яка виплачує доходи нерезидентові, зобов'язана у разі здійснення у звітному періоді (кварталі) виплат нерезидентам доходів із джерелом їх походження з України подавати контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) звіт про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів у строки та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Суд зазначає, що ПАТ Завод Фрунзе ні в судовому засіданні , а ні під час перевірки не було подано розрахунки (звіти) податкових зобовязань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України по строку та за формою, встановленими центральним органом державної податкової служби, а саме:

За 2013 податковий звітний період:

· Iteca Caspian LLC, Азербайджан, при виплаті доходу за виробництво та/або розповсюдження реклами за 2013 рік (додаток ПН до декларації з податку на прибуток за 2013 рік № від 09.11.2015 (уточнюючий));

· DLG Service GmbH, Німеччина, при виплаті доходу за виробництво та/або розповсюдження реклами за 2013 рік (додаток ПН до декларації з податку на прибуток за 2013 рік № від 09.11.2015 (уточнюючий));

· DLG Verlag GmbH, Німеччина, при виплаті доходу за виробництво та/або розповсюдження реклами за 2013 рік (додаток ПН до декларації з податку на прибуток за 2013 рік № від 09.11.2015 (уточнюючий));

· DLG International GmbH, Німеччина, при виплаті доходу за виробництво та/або розповсюдження реклами за 2013 рік (додаток ПН до декларації з податку на прибуток за 2013 рік № від 09.11.2015 (уточнюючий));

За 2014 податковий звітний період:

· DLG Service GmbH, Німеччина, при виплаті доходу за виробництво та/або розповсюдження реклами за 2013 рік (додаток ПН до декларації з податку на прибуток за 2014 рік № від 19.02.2015 (уточнюючий));

· DLG Verlag GmbH, Німеччина, при виплаті доходу за виробництво та/або розповсюдження реклами за 2013 рік (додаток ПН до декларації з податку на прибуток за 2014 рік № від 19.02.2015 (уточнюючий)).

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість висновків відповідача, щодо порушення позивачем п. 103.9 ст. 103 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 із змінами та доповненнями, в результаті чого ПАТ Завод Фрунзе, не було подано до СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ ДФС розрахунки (звіти) податкових зобовязань до податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік по нерезидентах: Iteca Caspian LLC, Азербайджан, DLG Service GmbH, Німеччина, DLG Verlag GmbH, Німеччина, DLG International GmbH, Німеччина, та 2014 рік по нерезидентах: DLG Service GmbH, Німеччина, DLG Verlag GmbH, Німеччина, яким здійснено виплату доходу за виробництво та/або розповсюдження реклами, у строки та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Щодо порушення законодавства у сфері оподаткування нерезидентів суд зазначає наступне.

Згідно п. 160.7 ст. 160 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 із змінами та доповненнями, резиденти, які здійснюють виплати нерезидентам за виробництво та/або розповсюдження реклами, під час такої виплати сплачують податок за ставкою 20 відсотків суми таких виплат за власний рахунок.

Судом встановлено, що ПАТ Завод Фрунзе сплачено податок за ставкою 20 відсотків на виплати нерезидентам за виробництво та/або розповсюдження реклами після такої виплати а саме:

За 2013 рік:

Нерезиденту DLG world media Dubai, Обєднані Арабські Емірати, по договору №2501-EX від 25.01.13 перераховано валютні кошти платіжними дорученнями: від 06.03.2013 року на суму 2767,50 дол. США (22120,63 грн.), від 17.09.2013 року на суму 2767,50 дол. США (22120,63 грн.), від 25.09.2013 року на суму 3690,00 дол.США (29 494,17 грн.). Перерахування податку за ставкою 20% відбулось після виплати доходу нерезиденту, а саме, 20.12.2013 року на суму 14747,09 грн.

Нерезиденту Iteca Caspian LLC, Азербайджан, по договору № 23-2610/13-44 від 12.09.13 перераховано валютні кошти платіжним дорученням від 30.09.2013 року на суму 3919,37 ЄВРО (42408,07 грн.). Перерахування податку за ставкою 20% відбулось після виплати доходу нерезиденту, а саме, 20.12.2013 року на суму 8481,61 грн.

Нерезиденту DLG Service GmbH, Німеччина, по договору №13-1-823731 від 28.06.13 перераховано валютні кошти платіжним дорученням від 23.08.2013 року на суму 2533,60 ЄВРО (26980,49 грн.). Перерахування податку за ставкою 20% відбулось після виплати доходу нерезиденту, а саме, 20.12.2013 року на суму 5396,10 грн.

Нерезиденту DLG Verlag GmbH, Німеччина, по договору 13-1-823732 від 20.10.13 перераховано валютні кошти платіжним дорученням від 07.11.2013 року на суму 498,00 ЄВРО (5380,46 грн.). Перерахування податку за ставкою 20% відбулось після виплати доходу нерезиденту, а саме, 20.12.2013 року на суму 1076,09 грн.

Нерезиденту DLG International GmbH, Німеччина, по договору 13-1-823733 від 01.11.13 перераховано валютні кошти платіжним дорученням від 07.11.2013 року на суму 1866,50,00 ЄВРО (20165,92 грн.). Перерахування податку за ставкою 20% відбулось після виплати доходу нерезиденту, а саме, 20.12.2013 року на суму 4033,18 грн.

За 2014 рік:

Нерезиденту DLG world media Dubai, Обєднані Арабські Емірати, по договору № №2801-ЕХ от 28.01.14 перераховано валютні кошти платіжними дорученнями: від 27.02.2014 року на суму 2880,00 дол.США (27411,55 грн.), від 16.09.2014 року на суму 6720,00 дол.США (86708,85 грн.). Перерахування податку за ставкою 20% відбулось після виплати доходу нерезиденту, а саме, 23.01.2015 року на суму 22824,08 грн.

Нерезиденту DLG Service GmbH, Німеччина, по договору №13-2-823734 от 04.11.13 перераховано валютні кошти платіжним дорученням від 21.01.2014 року на суму 199,20 ЄВРО (2159,99 грн.). Перерахування податку за ставкою 20% відбулось після виплати доходу нерезиденту, а саме, 23.01.2015 року на суму 432,0 грн.

Нерезиденту DLG Verlag GmbH, Німеччина, по договору №1420-1-823731 від 13.10.14 перераховано валютні кошти платіжним дорученням від 08.12.2014 року на суму 213,00 ЄВРО (4088,08 грн.). Перерахування податку за ставкою 20% відбулось після виплати доходу нерезиденту, а саме, 25.12.2014 року на суму 817,62 грн.

Відповідно до п. 152.8 ст.152 Податкового Кодексу України відповідальність за повноту утримання та своєчасність перерахування до бюджету податків, зазначених у пункті 153.3 статті 153, статті 156, статті 160 цього Кодексу, несуть платники податку, які здійснюють відповідні виплати.

Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість висновків відповідача, щодо порушення позивачам п. 152.8 ст.152 п. 160.7 ст. 160 ПКУ ПАТ Завод Фрунзе під час виплат DLG world media Dubai, Обєднані Арабські Емірати, Iteca Caspian LLC, Азербайджан, DLG Service GmbH, Німеччина, DLG Verlag GmbH, Німеччина, DLG International GmbH, Німеччина, доходу за виробництво та/або розповсюдження реклами із джерелом походження з України сплачено до бюджету податок за ставкою 20% у 2013 року у сумі 33734,07 грн. та у 2014 році у сумі 24073,70 грн. після виплати доходу.

Щодо порушення вимог валютного законодавства судом встановлено, що СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ ДФС листом від 06.11.2015 №52-38915/15 (вх. №7335/10 від 13.11.2015) від уповноваженого банку ПАТ "Кредобанк" отримано податкову інформацію про факти порушень ПАТ Завод Фрунзе встановлених законодавством строків розрахунків по імпортному контракту №5308 від 23.06.2015.

ПАТ Завод Фрунзе листом від 23.12.2015 №012-902 (вхідний СДПІ з ОВП у м. Харкові МГУ ДФС від 23.12.2015 № 10407/10/376) звернулось до СДПІ з ОВП у м. Харкові МГУ ДФС з проханням провести перевірку з питань дотримання вимог строків розрахунків по імпортному контракту №5308 від 23.06.2015 в ході планової документальної перевірки. Інформація уповноваженого банку по імпортному контракту №5308 від 23.06.2015 підтверджена перевіркою.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 23.09.1994 року №185/94-ВР „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті із змінами та доповненнями: Імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті..

Законом України від 06.11.2012 №5480-VI Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення інструментів впливу на грошово-кредитний ринок встановлено, що Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що встановлені частиною першою статей 1 та 2 Закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті від 23.09.1994 №185/94-ВР зі змінами та доповненнями.

Національний банк України пунктом 1 Постанови Правління НБУ від 03.06.2015 року №354 Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України, установив що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів. Постанова набирає чинності з 04 червня 2015 року і діє до 03 вересня 2015 року.

Згідно із п. 2 Постанови Правління НБУ від 03.06.2015 року №354 Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України, що була чинна на момент здійснення експортних операцій, встановлено, що Правлінням НБУ встановлено вимогу щодо обов'язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті із-за кордону на користь юридичних осіб, які не є уповноваженими банками, фізичних осіб - підприємців, іноземних представництв (крім офіційних представництв), на рахунки, відкриті в уповноважених банках для ведення спільної діяльності без створення юридичної особи, а також надходжень в іноземній валюті на рахунки резидентів, відкриті за межами України на підставі індивідуальних ліцензій Національного банку України. Надходження в іноземній валюті, зазначені в абзаці першому цього пункту, підлягають обов'язковому продажу на міжбанківському валютному ринку України, у тому числі безпосередньо Національному банку України, у розмірі 75 відсотків. Решта надходжень в іноземній валюті залишається в розпорядженні резидентів та нерезидентів і використовується ними відповідно до правил валютного регулювання.

Судом встановлено, що між ПАТ Завод Фрунзе та ООО Техноматикс було укладено договір постачання № 5308 від 23.06.2015 на придбання роботозированого технологічного комплексу для забезпечення зварювання виробів та навчання персоналу замовника програмуванню роботів в навчальному центрі м. Тула.

На виконання умов договору ПАТ Завод Фрунзе за період, що перевірено перераховано нерезиденту ООО Техноматикс, Російська Федерація, валютні кошти згідно платіжних доручень в іноземній валюті на загальну суму 3445980,0 рос.руб. (1261684,37 грн.).

Граничний строк надходження валютних цінностей по здійснених авансових платежах згідно платіжних доручень в іноземній валюті від 13.07.2015 року на суму 2370304,0 рос.руб. (916715,07 грн.) та від 05.10.2015 року на суму 1075676,0 рос.руб. (344969,29 грн.) відповідно з вимогами ст.2 Закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, з урахуванням вимог Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення інструментів впливу на грошово-кредитний ринок, п. 1 Постанови Правління НБУ від 03.06.2015 року №354 Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України, яка діяла на дату проведення імпортних операцій 11.10.2015 та 03.01.2016 відповідно.

ПАТ Завод Фрунзе по імпортному контракту №5308 від 23.06.2015 з ООО Техноматикс, Російська Федерація, не оформлювало висновок щодо продовження строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією та не зверталось із позовною заявою до нерезидента до суду.

Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість висновків відповідача, щодо порушення позивачем статті 2 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, з урахуванням вимог Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення інструментів впливу на грошово-кредитний ринок, п. 1 Постанови Правління НБУ від 03.06.2015 року №354 Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України, яка діяла на дату проведення імпортних операцій, ПАТ Завод Фрунзе по імпортному контракту № 5308 від 23.06.2015 з ООО Техноматикс, Російська Федерація, у жовтні 2015 року порушено строки розрахунків

Щодо порушення вимог законодавства з порядку ведення касових операцій суд зазначає, що відповідно п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Статтею 3 Закону Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг передбачено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Судом встановлено та зазначений факт підтверджується даними акту перевірки, що згідно видаткової накладної від 29.11.2014 №ЗиФ-700515 та акту прийому-передачі №ЗиФ-700515 ОСОБА_4 у ПАТ Завод Фрунзе придбано автомобіль ЗАЗ Sens Y 6DTF698KF0336606 за ціною 102 510,00 грн.

У відповідності до даних регістру бухгалтерського обліку за дебетом субрахунку 36.1 порівняно з оборотами за кредитом субрахунку 70.2, станом на 01.12.2014 дебіторська заборгованість ОСОБА_4 перед ПАТ Завод Фрунзе відсутня. що свідчить про те, що розрахунок за вищезазначеною операцією було проведено 29.11.2014.

Згідно із журналом-ордером за рахунком 36.1 Розрахунки з вітчизняними покупцями, розрахунок було проведено через касу підприємства. До перевірки не було надано ні прибуткові касові ордери, ні інші первинні документи за 29.11.2015, які підтверджували б оплату за проданий товар.

Готівкові кошти, які були фактично отримані від ОСОБА_4 29.11.2014 у сумі 102 510,00 грн., проведені через реєстратор розрахункових операцій Марія 301 МТМ фіскальний номер НОМЕР_6, 01.12.2014.

Суд зазначає, що факт придбання автомобілю також підтверджується тим, що відповідачем було направлено листа від 08.02.2016 року за №976/10/28-09-22-02-10 року до ОСОБА_4. Листом від 17.02.2016. який надійшов до СДПІ 18.02.2016 року (згідно зі штампом канцелярії), ОСОБА_4 О повідомила, що 29.11.2014 року нею було придбань автомобіль ЗАЗ Sens Y 6DTF698KF0336606 за ціною 102 510,00 грн. шляхом спати готівкових коштів до каси автосалона їй було надано накладну та акт прийома-передачі автомобіля від 29.11.2014 року.

Згідно з наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 1999 року №291, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 21 грудня 1999р. за №892/4185 «Про затвердження Плану рахунків бухгалтерського обліку та Інструкції про його застосування» підприємства, організації та інші юридичні особи (крім банків і бюджетних установ) незалежно від форм власності, організаційно-правових форм і видів діяльності, а також виділених на окремий баланс філій, відділень та інших відособлених підрозділів юридичних осіб, при ведені бухгалтерського обліку повинні застосовувати план рахунків затверджений даним наказом.

Відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 1999 року №291, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 21 грудня 1999р. за №893/4186 (надалі - Інструкція №291) рахунок 30 "Готівка" призначений для узагальнення інформації про наявність та рух грошових коштів в касі підприємства, а на рахунку 36 "Розрахунки з покупцями та замовниками" ведеться узагальнення інформації про розрахунки з покупцями та замовниками за відвантажену продукцію, товари, виконані роботи й послуги, крім заборгованості, яка забезпечена векселем, а також узагальнюється інформація про розрахунки з учасниками промислово-фінансової групи.

Крім того, Інструкцією №291 передбачено, що за дебетом рахунку 30 "Готівка" відображається надходження грошових коштів у касу підприємства, за дебетом рахунку 36 "Розрахунки з покупцями та замовниками" відображається продажна вартість реалізованої продукції, товарів, виконаних робіт, наданих послуг (у тому числі на виконання бартерних контрактів), яка включає податок на додану вартість та інші податки, збори (обов'язкові платежі), що підлягають перерахуванню до бюджетів та позабюджетних фондів та включені у вартість реалізації, за кредитом - сума платежів, які надійшли на рахунки підприємства в банківських установах, у касу, та інші види розрахунків. Сальдо рахунку відображає заборгованість покупців га замовників за одержані продукцію (роботи, послуги).

Відповідно до ст. З Закону України №265/95-ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) ігри продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що ПАТ «Завод Фрунзе» здійснило порушення п.1 ст. З Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року за №265/95-ВР (надалі - Закон України №265/95-ВР), а саме: здійснив розрахункові операції без фіксації у реєстраторі розрахункових операцій.

Згідно з ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення №, №, №, №, №, №, № від 04.02.2016 року винесено відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Завод Фрунзе" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС про скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 21 лютого 2017 року.

Суддя Спірідонов М.О.