Справа № 545/3823/16-а
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 р. Справа № 545/3823/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Калиновського В.А. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 17.01.2017р. по справі № 545/3823/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

21.11.2016 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 142 від 18.11.2016 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років;

- зобов'язати Полтавське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 року ( № 2663-111, що діє з 26.07.2001 року ) з часу його звернення до Полтавського об»єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області - з 25.10.2016 року, виходячи з розрахунку 90 % від суми місячного ( чинного заробітку ) відповідно до довідок прокуратури Полтавської області № 688/вих.-16 та № 18-689/вих.-16 від 15.11.2016 року.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, на його думку, при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, чим порушено законні інтереси позивача.

Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 17.01.2017 року позов ОСОБА_1 до Полтавського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов»язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Полтавського об»єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 142 від 18.11.2016 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.

Зобов'язано Полтавське об»єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 року ( № 2663-111, що діє з 26.07.2001 року ) з часу його звернення до Полтавського об»єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області - з 25.10.2016 року, виходячи з розрахунку 90 % від суми місячного ( чинного заробітку ) відповідно до довідок прокуратури Полтавської області № 688/вих.-16 та № 18-689/вих.-16 від 15.11.2016 року.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 мав станом на 25.10.2016 року стаж роботи, що надає право на призначення та отримання пенсії за вислугу років - 20 років 10 місяців 23 дні ( в тому числі на посадах прокурорів і слідчих прокуратури - 19 років 25 днів, строкова військова служба - 1 рік 9 місяців 22 дні ), який підпадає під дію частини першої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції від 12.07.2001 року ( № 2663-ІІІ діє з 26.07.2001 року ) ( а. с. 16-23 ).

Наявність відповідного стажу підтверджується ксерокопією трудової книжки та довідкою прокуратури Полтавської області №11-975 вих-16 від 14.11.2016 року ( а. с. 24-25, 26, 27-28 ).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з позовної заяви, 08.11.2016р. ОСОБА_1 звернувся до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про призначення йому пенсії за вислугою років, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що приписи ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. щодо права на пенсійне забезпечення за вислугу років втратили чинність з 15.07.2015р.

При цьому, 15.07.2015р. набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року N 1697-VII, статтею 86 якого визначено порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Отже, враховуючи, що позивач реалізував своє право на звернення за призначенням пенсії 08.11.2016р., питання щодо наявності у нього права на пенсійне забезпечення як працівника прокуратури має вирішуватись у відповідності до приписів чинної на цей час ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року.

При цьому колегія суддів зазначає про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, що на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються до Закону України «Про прокуратуру», з огляду на те, що з 15.07.2015р. порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури, які реалізують своє право на отримання пенсії після 15.07.2015р., врегульовано ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року.

Отже, висновки суду першої інстанції, що порядок пенсійного забезпечення позивача визначається у відповідності до ст.50-1Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. є необґрунтованими.

За приписами ч.1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Отже, для набуття права на пенсійне забезпечення за вислугу років станом на 08.11.2016р., тобто на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії, стаж позивача мав становити 23 роки, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Відповідно до ч.6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Як встановлено з копії трудової книжки ОСОБА_1 вислуга років позивача складає 20 років 10 місяців 23 дні та є недостатньою для призначення йому пенсії за вислугу років за Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р.

Отже, рішення відповідача № 142 від 18.11.2016р. про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугою років є правомірним.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції зроблені передчасні висновки, щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1

У відповідності до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Полтавського районного суду Полтавської області від 17.01.2017 року по справі № 545/3823/16-а прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального права та постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ч.1 ст. 41, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області задовольнити.

Постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 17.01.2017р. по справі № 545/3823/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко З.О.
Судді(підпис) (підпис) Калиновський В.А. Калитка О.М.
Повний текст постанови виготовлений 06.03.2017 р.