Справа № 815/583/17
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/583/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

за участю секретаря Станкової О.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.07.2016 року №1-13, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.07.2016 року №1-13. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем вимог Податкового кодексу України, оскільки відповідно до п.п.4.1.9 п.4.1 ст.4 якого встановлено, що податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року, у зв'язку з чим введений в податкову систему України 18.12.2014 року транспортний податок може застосовуватись до власників транспортних засобів лише з 01.01.2017 року, а тому прийняте податковим органом 29.07.2016 року рішення щодо застосування до позивача як власника автомобілю BMV 750Li, 2011 року випуску, транспортного податку за 2016 рік у сумі 25000,00 грн. не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню. Позивач також зазначила, що транспортний податок є місцевим податком, а оскільки зміни до рішення міської ради від 21.01.2015 було прийнято лише 03.02.2016 року, то його застосування з огляду на приписи підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, можливо виключно з 2017 року, що унеможливлює покладення на платника податків обов'язку щодо його сплати. Поряд з цим, транспортний засіб позивача у 2016 році вже не є об'єктом оподаткування, оскільки 31.12.2015 року сплив 5-ти річний строк з моменту його випуску, а також згідно даних Міністерства економічного розвитку та торгівлі України середньоринкова вартість вищенаведеного транспортного засобу складає 956598,02 грн., у зв'язку з чим та враховуючи що сума 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2016 року, складає 1 033 500,00 грн., такий транспортний засіб не є об'єктом оподаткування у розумінні положень ПКУ, а тому податкове повідомлення-рішення від 29.07.2016 року №1-13 є протиправним та підлягає скасуванню.

Представником позивача поряд з позовною заявою, подано заяву про розгляд справи без його участі та повідомлено про відсутність заперечень щодо розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Відповідач надав до суду заперечення (а.с. 39-40), відповідно до яких зазначив, що згідно пп.267.3.1 п.267.3 та п. 267.4 ст.267 Податкового кодексу України на підставі отриманих від Управління ДАІ МВС України даних щодо об'єктів оподаткування, ОСОБА_1, як власниці автомобілю BMV 750Li, 2011 року випуску, середньоринкова вартість якого становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати визначено суму транспортного податку за 2016 рік та ДПІ в Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № 41969-15 від 30.06.2016 року на суму 25000 грн. Як вбачається з рішення ОМР від 03.02.2016 року №257-VII «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 21.01.2015 року №6257-VI «Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку», встановлено у 2016 році податок на майно на території м. Одеси, при цьому у 2016 році не встановлювався новий податок та не змінювалась ставка, а лише змінились вимоги до об'єкта оподаткування, у зв'язку з чим посилання позивача відсутність підстав для нарахування транспортного податку у даному періоді 2016 року не відповідають дійсності та відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Так, у зв'язку з відсутністю необхідності заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, згідно ч.6 ст.128 КАС України.

Суд, дослідивши доводи адміністративного позову, наявні матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, встановив наступні факти та обставини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач придбала автомобіль BMV 750Li, тип - легковий седан - В, номер шасі (кузова) -НОМЕР_3, об'єм двигуна 4395 куб. см, колір - чорний, 2011 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1, від 16 березня 2012 року (а.с.13-13з/б).

29 липня 2016 року Державною податковою інспекцією у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення №1-13, яким ОСОБА_1 визначено до сплати суму транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000 грн. (а.с.14).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття зазначеного податкового повідомлення-рішення позивач звернулась із даним позовом до суду.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28.12.2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким згідно зі статтею 267 Податкового кодексу України було введено новий транспортний податок.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Положенням пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України було визначено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

При цьому, Законом України від 24.12.2015 року N 909-VIII, який набрав чинності 01.01.2016 року, було внесено зміни, зокрема, до Податкового кодексу України, у зв'язку з чим пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України викладено в новій редакції.

Так, пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) встановлено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Базою оподаткування у відповідності до пп. 267.3.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно п. 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до пп. 267.5.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно пп. 267.6.2 п.267.6 ст. 267 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об'єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Тобто, із набранням чинності вказаними положеннями ПК України (з урахуванням змін, внесених Законом України від 24.12.2015 року N 909-VIII щодо об'єкта оподаткування), власники транспортних засобів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, є платниками транспортного податку.

Згідно інформації з офіційного веб-сайту Мінекономрозвитку в розділі «Транспортні засоби: розрахунок вартості», середньориноква вартість легкового автомобіля марки BMV, модель - 7-Series, 4,4, внутрішнього згорання, бензин, АТ, 2011 року випуску, з пробігом 120000 км - становить 956598,02 грн. (а.с.15).

Таким чином, оскільки середньоринкова вартість транспортного засобу позивача становить 956598,02 грн., що є меншим ніж 750 розмірів мінімальної заробітної плати (1378 грн. х 750 = 1033500 грн.), суд дійшов висновку, що вищезазначений автомобіль позивача не є об'єктом оподаткування транспортним податком, згідно положень пп.267.2.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач був зобов'язаний розрахувати за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, середньоринкову вартість автомобіля позивача для того, щоб визначити, чи є цей автомобіль об'єктом оподаткування згідно критеріїв, встановлених пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України.

Проте, відповідач середньоринкову вартість автомобіля позивача взагалі не розрахував та не міг розрахувати за відсутності в нього відомостей про пробіг транспортного засобу, який є одним з критеріїв, що використовується для такого розрахункую

Доказів щодо запитування у позивача інформації про пробіг транспортного засобу відповідачем до суду не надано.

Відповідно до пп. 12.3.4 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно з пп.12.3.5 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України, у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Пунктом 10.2 ст.10 Податкового кодексу України встановлено, що місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Таким чином, суд не бере до уваги посилання позивача на те, що транспортний податок не може бути визнаний обов'язковим до сплати на території м. Одеси, у зв'язку з тим, що рішенням ОМР від 03.02.2016 року №257-VII «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 21.01.2015 року №6257-VI «Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку», встановлено у 2016 році податок на майно на території м. Одеси, а тому бюджетним періодом сплати податку є 2017 рік, оскільки згідно пп.12.3.5 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України, такий податок до прийняття рішення справляється виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням його мінімальної ставки.

Тобто, вказаний податок справляється виходячи з норм Податкового кодексу України, а саме пп.267.2.1 п.267.1 ст.267 ПКУ.

Згідно з абз.2 п.56.4 ст.56 Податкового кодексу України, обов'язок доведення правомірності нарахування або прийняття будь-якого іншого рішення контролюючим органом у судовому оскарженні встановлюється процесуальним законом.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № 1-13 від 29.07.2016 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25000 грн. - підлягає скасуванню, як протиправне, оскільки транспортний засіб позивача не є об'єктом оподаткування у розумінні пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254, 265 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.07.2016 року №1-13 - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 29.07.2016 року №1-13.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області () за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ІК НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 640 /шістсот сорок/ грн. 00 коп.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя П.П. Марин