Справа № 645/3559/16-а
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 р.Справа № 645/3559/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старосуда М.І.

Суддів: Яковенка М.М.

при секретарі судового засідання Жданюк А.О. за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

представника третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.12.2016р. по справі № 645/3559/16-а

за позовом ОСОБА_4

до Департаменту державної реєстрації Харківської міської ради

третя особа ОСОБА_5

про скасування державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив: скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю літ. «П-1» загальною площею 124,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5; зобов'язати Департамент реєстрації Харківської міської ради внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю літ. «П-1» загальною площею 124,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.12.2016р.у задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.12.2016р та прийняти нове судове рішення про задоволення позову.

Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а провадження у справі закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові, зокрема: спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Виходячи із загального розуміння правового спору, публічно-правовий спір - це відносини, які виникають внаслідок реального або уявного порушення прав, свобод та інтересів учасників публічно-правових відносин, що виникають між органами влади і їх посадовими чи службовими особами, які здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства та юридичними чи фізичними особами.

Для визнання спору як публічно-правового необхідно встановити наявність сукупності двох ознак, а саме: 1) участь у справі сторони, яка є органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньої посадової чи службової особи; 2) правовідносини, що виникли між сторонами у справі мають носити публічно-правовий характер.

Колегія суддів зазначає, що законодавство не містить визначення терміну "публічно-правовий спір". Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне - Постанова Пленуму ВАСУ від 20.05.2013 № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів».

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАСУ).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Спір у справі, що розглядається, за своєю суттю, стосується скасування державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю літ. «П-1» загальною площею 124,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5,.

Колегія суддів звертає увагу на те, що хоча у спірних правовідносинах виник спір про дії суб'єкта владних повноважень, який відповідно до чинного законодавства наділений повноваженнями реєструвати права на нерухоме майно, разом з тим, цим рішенням вирішено питання щодо права власності на нерухоме майно, тобто спір стосується цивільного права особи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29 березня 2016 року (справа № 21-5430а15).

Таким чином, беручи до уваги викладені вище правові позиції Верховного Суду України, які відповідно до ст.244-2 КАС України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги КАС України щодо визначення юрисдикції.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, разом з тим, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм права з огляду на те, що в цьому випадку неоднаково застосовано ст. 6 Конвенції стосовно "суду, встановленого законом".

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Згідно з п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що дану справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства, а не в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи, що обставини, які є підставою для закриття провадження у справі, виникли після ухвалення оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції на підставі частини 1 статті 203 КАС України приходить до висновку про скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі.

При цьому позивач має право на звернення до суду з позовними вимогами за захистом своїх прав в порядку цивільного провадження.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.12.2016р. по справі № 645/3559/16-а скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Департаменту державної реєстрації Харківської міської ради третя особа ОСОБА_5 про скасування державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі - з 03.03.2017 року.

Головуючий суддя (підпис)Старосуд М.І.
Судді(підпис) (підпис) Яковенко М.М. Лях О.П.