Справа № 802/104/16-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року м. Київ К/800/12748/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Калашнікової О.В. Голяшкіна О.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича

на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2016 року

у справі №802/104/16-а

за позовом ОСОБА_6

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на

здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

Кадирова Владислава Володимировича,

третя особа що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

третя особа що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

ОСОБА_7

про визнання рішення і дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, третя особа що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_7 про визнання рішення і дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2016 року, позов задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправним рішення та дії Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо визнання договору банківського вкладу № 004-01500-200215 від 20 лютого 2015 року укладеного між ОСОБА_6 та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", нікчемним за повідомленням листом № 8821/1325 від 23.09.2015 року представника АТ "Дельта Банк" ОСОБА_8

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_6, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовували рішення тим, що на момент укладення договору вкладу № 004-01500-200215 від 20.02.2015 року, банк не було визнано неплатоспроможним, тому позивачем дотримано вимоги цивільного законодавства щодо можливості перерахування на вкладний рахунок коштів від інших осіб. Тобто дії позивача були вчинені в межах норм та правил, встановлених законодавством та договором, а тому така бездіяльність уповноваженої особи суперечить положенням Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та є протиправною.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадиров Владислав Володимирович звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

ОСОБА_6 подав до Вищого адміністративного суду України письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін. Крім того, позивач додатково надіслав копію повідомлення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" від 18 січня 2017 року про добровільне перерахування позивачу гарантованого відшкодування та копію заяви про отримання виплати у сумі 199509, 30 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20 лютого 2015 року між ОСОБА_6 та АТ "Дельта Банк" був укладений договір банківського вкладу "Найкращий від Миколая" № 004-01500-200215 у доларах США, сума вкладу за яким складала 9657,00 (дев'ять тисяч шістсот п'ятдесят доларів США 00 центів), строк дії договору по 25 лютого 2016 року включно (а.с.11).

За вказаним договором банком відкритий на ім'я позивача вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1. Нараховані проценти за вкладом виплачуються щомісячно шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів № НОМЕР_2, відкритий на ім'я вкладника в установі банку.

По закінченню строку дії договору вклад виплачується шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів № НОМЕР_2 відкритий на ім'я вкладника в установі банку.

Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 ПАТ "Дельта Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних .

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51, яким розпочато з 03.03.2015 року процедуру виведення ПАТ "Дельта Банк" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" В.В.Кадирова.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015 № 71 внесені зміни до рішення від 02.03.2015 № 51 щодо строку запровадження тимчасової адміністрації - на шість місяців з 03.03.2015 року по 02.09.2015 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.08.2015 року № 147 строки здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" та повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" В.В.Кадирова продовжено до 02.10.2015 року включно.

Постановою Національного банку України № 664 від 02.10.2015 року відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АТ "Дельта Банк".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 року № 181 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Дельта Банк" з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

Наказом тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта Банк" від 29.05.2015 року № 408 "Щодо продовження роботи Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб ПАТ "Дельта банк" та створення Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ "Дельта Банк" призначено здійснення перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями, на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав передбачених частиною 3 статті 38 Закону України України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії з питань перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ "Дельта Банк", призначеної наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" № 408 від 29.05.2015 року договір № 004-01500-200215 від 20.02.2015 року укладений між позивачем та АТ "Дельта Банк" визнано нікчемним.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з такого.

Частиною першою статті 26 Закону України від 23.02.2012 № 4452 «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до частин першої - третьої статті 27 вищевказаного Закону уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Згідно з частиною п»ятою статті 27 Закону протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до п.п. 2-6 Розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09.08.2012 року № 14 фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Відповідно до частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, при тримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає обґрунтованим рішення судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Загальне поняття нікчемності правочинів наведено в статті 228 Цивільного кодексу України, за змістом частини першої якої, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Викладене означає, що уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

За змістом наведених норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Підстави вважати правочин, укладений між ОСОБА_6 та ПАТ "Дельта Банк" нікчемним відсутні, оскільки договір вкладу № 004-01500-200215 від 20.02.2015 року був укладений до винесення Правлінням Національного банку України постанови №150 від 02.03.2015 року "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних".

Тобто позивач не був обізнаний на момент укладення договору про неплатоспроможність банку, а договір вкладу укладений позивачем з банком за формою є стандартним, який пропонувався до укладення невизначеному колу осіб, умови розміщення такого вкладу були публічно оголошені.

Відповідачами не було надано суду доказів того, що позивачем укладено договір №004-01500-200215 від 20.02.2015 року з метою порушення публічного порядку, що дії позивача спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини чи громадянина, знищення, пошкодження та/або незаконного заволодіння державними коштами, тобто не надано суду належних доказів нікчемності такого договору.

Представником відповідача Уповноваженої особи не наведено вимог чинного законодавства, які було порушено саме позивачем при укладанні договору.

Відповідно до положень статті 1062 Цивільного кодексу України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 Цивільного кодексу України.

Проте, належними доказами підтверджується, що дані кошти перебувають на рахунку вкладника позивача.

Натомість, відповідачем не надано суду допустимих доказів, які б вказували на недобросовісність позивача та його обізнаність щодо можливих неправомірних дій особи, про яку зазначає відповідач.

Таким чином, на момент укладення договору вкладу № 004-01500-200215 від 20.02.2015 року, банк не було визнано неплатоспроможним, позивачем дотримано вимоги цивільного законодавства щодо можливості перерахування на вкладний рахунок коштів від інших осіб, тобто дії позивача були вчинені в межах норм та правил, встановлених законодавством та договором.

Посилання скаржника, що банку відповідно до постанови Національного банку України від 30.10.2014 року № 692/БТ було заборонено здійснювати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, які призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в даному випадку з 16.01.2015 року, колегія суддів зазначає, що позивач не знав та не зобов'язаний був знати про таку заборону при укладенні ним відповідного договору.

Відповідно до частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Законодавством України закріплений принцип індивідуальної відповідальності, тому позивач не може нести відповідальність за дії працівників фінансової установи.

Підстави нікчемності правочину, визначені пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" містить імперативну вимогу відшкодувати за рахунок Фонду кошти вкладнику за його вкладом, а отже за умови недоведеності протиправних дій позивача щодо укладення з банком договору депозитного вкладу, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язана внести позивача до переліку осіб, що мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію про позивача, як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за вкладом.

Крім того, відповідно до статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

З огляду на викладене, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів не було застосовано наслідків визнання нікчемним правочину, як цього вимагає Цивільний кодекс України.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_6.

Доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновку, викладеному в оскаржуваному рішенні суду апеляційної інстанції, воно ґрунтується на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича - відхилити.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2016 року у справі №802/104/16-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, встановлених статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді