Справа № 826/15432/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 лютого 2017 року № 826/15432/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Новоград-Волинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 221 014,52 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача перед бюджетом виникла заборгованість по орендній платі з юридичних осіб внаслідок несплати в установлений законодавством строк узгоджених грошових зобов'язань.

Від відповідача надійшли заперечення проти позову, з яких вбачається про те, що відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі з огляду на закінчення строку дії договору оренди, що тягне за собою звільнення платника податку від обов'язку по сплаті орендної плати за земельну ділянку.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, справа розглядається в порядку скороченого провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення міської ради № 223 від 16.02.2012, між Новоград - Волинською міською радою, в особі голови Загривого Володимира Івановича, та ОСОБА_1 27.02.2012 укладено попередній договір оренди землі № 17, яким надано в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться на АДРЕСА_1.

Відповідно до нормативно грошової оцінки земельної ділянки, відсоткової ставки та індексу інфляції зазначеної в договорі позивачем нараховано орендну плату за землю у розмірі 85 467,12 грн.

Новоград-Волинською ОДПІ Головного управління ДФС у Житомирській області 17.06.2015 сформовано податкове повідомлення - рішення № 50156-17, яким визначено суму податкового зобов'язання в розмірі 85 467,12 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення від 17.06.2015 № 50156-17 направлено відповідачу засобами поштового зв'язку та отримано останнім 02.07.2015, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Також, позивачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 16.06.2016 №33131-1301, згідно якого визначено суму грошового зобов'язання по земельному податку за 2016 рік у розмірі 122 474,38 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення від 16.06.2016 №33131-1301 направлено відповідачу засобами поштового зв'язку та отримано останнім 24.06.2016, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Також судом встановлено, що позивачем враховуючи вимоги статті 59 Податкового кодексу України, виставлено податкову вимогу від 27 серпня 2014 року № 4644-25 на суму 67 985, 86 грн.

Крім того, згідно даних облікової картки платника, за несвоєчасну часткову сплату відповідачу нараховано пеню у розмірі 13 073,02 грн.

Таким чином, загальна сума боргу відповідача по орендній платі за земельну ділянку складає 221 014,52 грн.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п.п. 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Так, згідно з п. 288.1 ст. 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.

Відповідно до п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Згідно п. 287.5 ст. 287 Податкового кодексу України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

Як підтверджується матеріалами справи, податкові повідомлення-рішення від 17.06.2015 № 50156-17 та від 16.06.2016 №33131-1301 надсилались позивачем засобами поштового зв'язку та отримані відповідачем особисто.

Відповідно до п.31.1 ст.31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

В силу вимог п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання є податковим боргом.

Враховуючи, що сума податкових зобов'язань не була сплачена своєчасно в повному обсязі у строк, визначений податковим законодавством, вона набула статусу податкового боргу.

При цьому, належних доказів оскарження податкових повідомлень-рішень відповідачем суду не надано.

В даному випадку, твердження відповідача про те, що строк дії договору оренди закінчився, що тягне за собою звільнення платника податку від обов'язку по сплаті орендної плати за земельну ділянку суд не бере до уваги, оскільки в підтвердження зазначеного не надано будь-яких доказів. До того ж, слід зазначити, що саме укладання цього договору та, відповідно, необхідна сплата відповідного податку стало підставою для донарахування податковим органом податкових зобов'язань згідно вищезгаданих податкових повідомлень-рішень, які відповідачем не оскаржені ні в адміністративному, ні в судовому порядку.

Саме несплата донарахованих податкових зобов'язань з орендної плати в добровільному порядку, які є узгодженими, стала підставою для звернення з даним позовом до суду.

В спростування вказаних обставин відповідач не надав жодних доказів.

Статтею 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п.59.5 цієї статті, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

На виконання зазначеної норми позивачем винесено податкову вимогу від 27.08.2014 № 4644-25, які вручена відповідачу наручно 30.09.2014.

Станом на час розгляду справи відповідачем доказів про сплату податкових зобов'язань не надано, як і не надано доказів щодо оскарження податкової вимоги.

Згідно з п.п. 20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Статтею 95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Враховуючи те, що сума податкового зобов'язання відповідача узгоджена та у встановлені законом строки ним не сплачена, доказів погашення зазначеного боргу не надано, як і заперечень проти позову, суд вважає, що подані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для прийняття рішення по справі в порядку скороченого провадження про задоволення адміністративного позову.

Виходячи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Згідно ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 9, 71, 94, 159, 163, 183-2 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати за земельну ділянку з фізичних осіб в сумі 221 014,52 грн.

Постанову звернути до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов