Справа № 344/12540/16-а, 2а-344/572/16
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року Справа № 876/10596/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Румянцевої О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04 серпня 2016 року про закінчення виконавчого провадження №50160000 за виконавчим листом, виданим 29 січня 2016 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області згідно з постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року у справі № 0907/2-а-5226/2011 про зобов'язання Служби безпеки України здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги, призначеної ОСОБА_2 як інваліду І групи.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04 серпня 2016 року про закінчення виконавчого провадження №50160000 за виконавчим листом, виданим 29 січня 2016 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року у справі № 0907/2-а-5226/2011.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінку тому факту, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження», оскільки листом №21/3/2-3360 від 14 липня 2016 року Фінансово-економічне управління СБУ підтвердило фактичне виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року у справі №0907/2-а-5226/2011, зокрема, здійснило перерахунок одноразової грошової допомоги позивачу, виходячи з видів грошового забезпечення, що визначені в рішенні суду, при цьому надбавка за оперативно-розшукову діяльність та надбавка за особливо важливі завдання обчислені в нульовому розмірі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача (апелянта)- ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Позивач - ОСОБА_1 та представник позивача - ОСОБА_4 у судовому засіданні не погодилися з доводами апеляційної скарги і вважають, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, оскільки рішення суду, яке набрало законної сили, не виконане. Просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_5 головним державним виконавцем відділу примусового виконання Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 16 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження ВП №50160000 з виконання виконавчого листа № 0907/2-а-5226/2011, виданого 29 січня 2016 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області щодо зобов'язання Служби безпеки України здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги, призначеної ОСОБА_2 як інваліду І групи внаслідок виконання обов'язків військової служби, з врахуванням розміру посадового окладу, окладу за військове звання, процентної набавки за вислугу років, надбавки за умови режимних обмежень, надбавки за оперативно-розшукову діяльність, надбавки за особливо важливі завдання і премії та виплатити цю грошову допомогу ОСОБА_5 з врахуванням виплачених сум.

Листом №16/1219 від 10 березня 2016 року боржник - Служба безпека України звернулася до державного виконавця із заявою, в якій просила звернутися до суду із заявою про встановлення способу і порядку виконання судового рішення, зокрема, шляхом встановлення розміру грошового забезпечення за надбавку за оперативно-розшукову діяльність та надбавку за особливо важливі завдання в нульовому розмірі, оскільки ОСОБА_2 на день звільнення не отримував ці надбавки, зарахування розміру яких необхідно здійснити на виконання постанови суду.

У квітні 2016 року головний державний виконавець відділу примусового виконання Департаменту ДВС Міністерства юстиції України звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із заявою про встановлення або зміну способу та порядку виконання рішення суду, в якій просила змінити порядок та спосіб виконання рішення суду, зокрема, шляхом встановлення розміру грошового забезпечення ОСОБА_2 за надбавку за оперативно-розшукову діяльність та надбавку за особливо важливі завдання в нульовому розмірі.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 травня 2016 року в задоволенні вищевказаної заяви відмовлено.

Листом від 14 липня 2016 року №21/3/2-3360 Фінансово-економічне управління Служби безпеки України повідомило головного державного виконавця відділу примусового виконання Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про здійснення перерахунку одноразової грошової допомоги ОСОБА_5, виходячи з таких видів грошового забезпечення ОСОБА_2, що визначені в рішенні суду: посадовий оклад (підвищений посадовий оклад) - 420 грн., оклад за військовим званням (полковник) - 135 грн., надбавка за вислугу років (30% від посадового окладу та окладу за військовим званням) - 166,50 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень (10% від посадового окладу) - 42 грн., надбавка за оперативно-розшукову діяльність - 0%, надбавка за особливо важливі завдання - 0%, премія (40% від посадового окладу, окладу за військовим званням та вищевказаних надбавок) - 305,40 грн.

Також Фінансово-економічне управління Служби безпеки України повідомило, що сума одноразової грошової допомоги, обрахованої відповідно до рішення суду, не є більшою розміру тієї суми допомоги, яка вже була виплачена ним у 2008 році, що унеможливлює здійснити доплату різниці суми одноразової грошової допомоги.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження від 04 серпня 2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №0907/2-а-5226/2011, виданого 29 січня 2016 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області про зобов'язання Службу безпеки України здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги, призначеної ОСОБА_2 як інваліду І групи внаслідок виконання обов'язків військової служби, з врахуванням розміру посадового окладу, окладу за військове звання, процентної набавки за вислугу років, надбавки за умови режимних обмежень, надбавки за оперативно-розшукову діяльність, надбавки за особливо важливі завдання і премії та виплатити цю грошову допомогу ОСОБА_5 з врахуванням виплачених сум, - закінчено у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04 серпня 2016 року про закінчення виконавчого провадження є передчасною та такою, що прийнята державним виконавцем з порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження №50160000 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 29 січня 2016 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області згідно з постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року у справі №0907/2-а-5226/2011 про зобов'язання Служби безпеки України здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги, призначеної ОСОБА_2 як інваліду І групи, закінчено з підстав його фактичного виконання в повному обсязі, мотивуючи це тим, що боржник - Служба безпеки України листом №21/3/2-3360 від 14 липня 2016 року повідомило про здійснення перерахунку одноразової грошової допомоги, призначеної ОСОБА_2 як інваліду I групи внаслідок виконання обов'язків військової служби, виходячи з видів грошового забезпечення, що визначені в рішенні суду, при цьому надбавка за оперативно-розшукову діяльність та надбавка за особливо важливі завдання обчислені в нульовому розмірі.

Разом з тим, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року у справі №0907/2-а-5226/2011 визначено, що розмір сплаченої Службою безпеки України суми одноразової грошової допомоги не відповідає розміру, встановленому ст.9 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки відповідно до протоколу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за пенсійною справою (СБУ) від 07 жовтня 2010 року членам сім'ї ОСОБА_2 призначено пенсію по втраті годувальника, з розрахунку посадового окладу, окладу за військове звання, процентної надбавки за вислугу років 30%, надбавки за умови режимних обмежень, допуск ф.2 15%, надбавка за оперативно-розшукову діяльність 20%, надбавка за особливо важливі завдання 40%, премія 10%, разом з тим для розрахунку розміру одноразової допомоги позивачу не враховані вищевказані щомісячні додаткові види грошового забезпечення.

Таким чином, у постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року у справі №0907/2-а-5226/2011 зазначено конкретний розмір надбавки за оперативно-розшукову діяльність (20%) та надбавки за особливо важливі завдання (40%), які повинні були враховуватися при розрахунку розміру одноразової грошової допомоги, що підлягає виплаті позивачу. Рішення суду набрало законної сили і відповідно до вимог чинного законодавства підлягає до виконання.

Службою безпеки України здійснено перерахунок одноразової грошової допомоги, призначеної ОСОБА_2 як інваліду I групи внаслідок виконання обов'язків військової служби, виходячи з видів грошового забезпечення, що визначені в рішенні суду, разом з тим, надбавка за оперативно-розшукову діяльність та надбавка за особливо важливі завдання обчислені в нульовому розмірі, тобто без врахування дійсного розміру цих видів грошового забезпечення, що підтверджується Листом від 14 липня 2016 року №21/3/2-3360.

Крім того, додатком до Листа від 14 липня 2016 року №21/3/2-3360 Фінансово-економічне управління Служби безпеки України надало державному управлінню Довідку від 28 березня 2016 року №21/2/2-Ш-2/5 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 06 серпня 2007 року (на день звільнення зі служби), зі змісту якої вбачається, що надбавка за оперативно- розшукову діяльність визначена у розмірі 10 % та надбавка за особливо важливі завдання обчислені у розмірі 45 %.

Вказаним обставинам державним виконавцем про винесення оскаржуваної постанови не надано належної оцінки цим фактам.

Разом з тим, ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено коло прав і обов'язків державного виконавця.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що дії відповідача щодо прийняття оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, зокрема, ст.49 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки підстава, за якої було закінчено виконавче провадження та прийнято постанову, була передчасно застосована відповідачем, зважаючи на те, що фактично виконавчий документ не було виконано і, як наслідок, у відповідача були відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження у зв'язку з повним виконанням рішення суду.

Колегія суддів звертає увагу те, що в силу вимог ч.2 ст.14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

На обов'язковість фактичного і повного виконання судових рішень неодноразово наголошувалось у рішеннях Європейського суду з прав людини в контексті ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

В п. 35 Рішення Європейського суду з прав людини в справі «Півень проти України» Суд вказав, що право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Концепції, захищає також виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13 липня 2006 року у справі «Васильєв проти України» зазначив, що виконання рішення щодо боржника залишається обов'язком держави.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 04 серпня 2016 року про закінчення виконавчого провадження №50160000 прийнята передчасно та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2016 року у справі № 344/12540/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст ухвали виготовлено 03 березня 2017 року.