Справа № 280/1502/16-а
Суддя: Щербаченко І. В.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1502/16-а
Провадження № 2-а/280/19/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2017 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Щербаченко І. В.,

при секретарі Бондаренко Н. С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засідання адміністративну справу за позовом Коростишівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Коростишівського районного сектору управління державної міграційної служби України в Житомирській області до ОСОБА_2 про примусове видворення іноземця за межі території України,

встановив:

До суду звернувся в. о. керівника Коростишівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Коростишівського районного сектору управління державної міграційної служби України в Житомирській області з вказаним позовом, в якому просить: надати дозвіл на затримання громадянина республіки ОСОБА_3 ОСОБА_2 з метою подальшого поміщення останнього до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства; примусово видворити за межі України громадянина республіки ОСОБА_3 ОСОБА_2, паспорт громадянина республіки ОСОБА_3 серії СО №0899892. В обґрунтування позову вказує, що у ході перевірки 26 жовтня 2016 року виявлені численні порушення законодавства при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення та Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» у діяльності Коростишівського РС УДМС України в Житомирській області, виявлено факт перебування іноземця громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2 16 вересня 2015 року прибув в Україну через ППк «Бориспіль» за паспортом громадянина республіки ОСОБА_3 серії СО №0899892, виданий 13 вересня 2015 року, з приватною метою. За виявлене порушення правил перебування в Україні ОСОБА_2 двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (06 січня 2016 року та 15 червня 2016 року). На порушника накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, які останній сплатив. 15 червня 2016 року посадовими особами Коростишівського РС УДМС України в Житомирській області в порядку статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» стосовно ОСОБА_2 прийнято рішення про примусове повернення, яким його зобовязано виїхати за межі України до 15 липня 2016 року. Проте у термін, передбачений для добровільного виконання оголошеного рішення про примусове повернення, він території України не залишив. Необхідність негайного виконання рішення суду про примусове видворення за межі України обґрунтовується тривалим нелегальним перебуванням на території України та невиконанням до цього часу рішення Коростишівського РС УДМС України в Житомирській області про примусове повернення за межі України від 15 червня 2016 року.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки він одружений з громадянкою України, має дочку та сина, його заробіток є єдиним джерелом доходу його сімї.

Суд, заслухавши пояснення сторін, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, приходиться до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16 вересня 2015 року ОСОБА_2 прибув в Україну через ППк «Бориспіль» та перебувє на території України. 15 червня 2016 року при перевірці документів Коростишівським РС УДМС в Житомирській області встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на території України без відповідних документів на право проживання в Україні, чим порушив правила перебування іноземних громадян в Україні, за що його було двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (06 січня 2016 року та 15 червня 2016 року).

15 червня 2016 року Коростишівським РС УДМС України в Житомирській області прийнято рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства, а саме: громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказним рішенням вирішено примусово повернути за межі України громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.4/.

Відповідач 15 червня 2016 року підписався, що йому повідомлено про те, що до нього прийнято рішення про його примусове повернення, він зобовязується не пізніше 15 липня 2016 року залишити територію України.

Також у матеріалах справи міститься розписка відповідача про те, що він вільно розуміє українську та російську мови, зміст постанови про примусове повернення йому добре зрозумілий, послуг перекладача не потребує /а.с.5/.

Відповідач одружений з громадянкою України, має дочку, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина, ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають на території України, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями свідоцтв про шлюб, народження.

Правовою підставою для звернення позивача до суду в порядку статті 183-5 Кодексу адміністративного судочинства України з адміністративним позовом про видворення гр. ОСОБА_4 Шаміля Алімурада огли за межі території України стало порушення відповідачем приписів Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються міжнародними нормативно-правовими актами та нормами Законів України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Так, згідно зі ст.ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

У частині 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» зазначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до пункту 26 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтею 13 Закону України «Про імміграцію».

Відповідно до пункту 30 даної постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

При цьому, у відповідності до ст. ст. 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», достатньою та необхідною правовою підставою для прийняття адміністративним судом такого рішення є сукупність наступних умов: 1) прийняття рішення компетентним органом влади про примусове видворення іноземця або ухилення ним від виїзду за межі України після прийняття таким органом влади рішення про повернення особи в країну походження; 2) звернення компетентного органу влади до адміністративного суду з відповідним позовом; 3) відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»та ст. 9 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Суд не приймає доводів відповідача щодо наявності на його утриманні дружини та дитини, оскільки вказані обставини не мають відношення до предмету доказування.

Під час розгляду справи не встановлено обставин, які перешкоджають видворенню відповідача, у відповідності до статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у частині примусового видворення відповідача.

Представник позивача у позовній заяві просить надати дозвіл на затримання відповідача.

Відповідно до положень частини 2 статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідач проживає в Україні, має джерело доходу, одружений, дружина та діти перебувають на його утриманні. Судом не встановлено обставин, передбачених частиною 2 статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України, які дають підстави для затримання ОСОБА_2. Тому позов не підлягає задоволенню у даній частині.

На підставі статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України слід допустити негайне виконання постанови.

Керуючись ст.ст. 29, 30, 31, 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 11, 70, 71, 86, 106-163, 183-7, 256 ч. 2 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов Коростишівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Коростишівського районного сектору управління державної міграційної служби України в Житомирській області до ОСОБА_2 про примусове видворення іноземця за межі території України задовольнити частково.

Примусово видворити за межі України громадянина Азербайджа?нської Респу?бліки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанова у частині видворення підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом пяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 183-7, 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Постанова, відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя І. В. Щербаченко