Справа № 805/5193/15-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Алябєв І.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року справа №805/5193/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2016 року в справі № 805/5193/15-а за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції з приводу не зняття арешту з усього майна, що належить ОСОБА_4, померлій 17.06.2014, у тому числі з житлового будинку № 13 по вулиці Можайського в місті Краматорську, що був накладений за постановою відповідача від 10.02.2011;

- зобовязати відповідача зняти арешт з вказаного майна;

- зобовязати Відділ державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції надіслати до Реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції Донецької області рішення і заяву про проведення державної реєстрації припинення обтяжень на майно ОСОБА_4, померлої 17.06.2014, у тому числі з житлового будинку № 13 по вулиці Можайського в місті Краматорську.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач з постановою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на підставі виконавчого листа № 2-93/2010 від 29.12.2010 було двічі відкрито виконавче провадження: вперше ВП 24343198, у межах якого 13.05.2014 було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу із зазначенням, що повторно виконавчий лист може бути поданий до 13.05.2015 та вдруге ВП 45120126, постанову про відкриття якого разом з постановою про арешт та заборону відчуження майна було скасовано постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13.05.2015. Проте попри викладені обставини та фактичну відсутність виконавчого провадження, у межах якого майно може перебувати під арештом, державну реєстрацію припинення обтяжень на майно ОСОБА_4, померлої 17.06.2014, у тому числі житлового будинку № 13 по вулиці Можайського в місті Краматорську, проведено не було.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідач надіслав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, а постанову суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що на примусовому виконанні Відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції (далі відповідач, ВДВС Краматорського МУЮ) перебував виконавчий лист № 2-93/2010 від 29.12.2010, виданий Краматорським міським судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 166258,00 грн.

20 лютого 2010 року на підставі вказаного виконавчого документа державним виконавцем ВДВС Краматорського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 24343198, також накладено арешт на майно боржника в межах суми боргу, зазначену постанову направлено до органів реєстрації обтяжень (№ 10923533).

09 липня 2013 року до відповідача надійшов лист від стягувача ОСОБА_3 (далі стягувач), в якому вона просила направити виконавчий лист за місцем отримання ОСОБА_4 доходу. Згідно з відповіддю УПФУ м. Краматорськ боржника було переведено за отриманням пенсії до УПФУ м. Селідове у Донецькій області.

10 липня 2013 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП 24343198 відповідно до п.10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий лист направлено за належністю до м. Селідове Донецької області для виконання.

12 грудня 2013 року ВДВС Селідіського МУЮ відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим документом № 2-93/2010 від 19.10.2010 та виконавчий документ повернуто до ВДВС Краматорського МУЮ.

19 грудня 2013 року державним виконавцем ВДВС Краматорського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 41293340.

13 травня 2014 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа через перешкоджання провадженню виконавчих дій у звязку з тим, що стягувач відмовився авансувати витрати на їх проведення.

17 червня 2014 року ОСОБА_4 померла, єдиною її спадкоємицею є ОСОБА_2 (далі позивач).

16 жовтня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до ВДВС Краматорського МУЮ із заявою про прийняття на примусове виконання виконавчого листа №2-93/2010 від 19.10.2010, того ж дня державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 45120126. 03.11.2014 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

ОСОБА_2 оскаржила в судовому порядку постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 45120126 та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 13 травня 2015 року Донецьким окружним адміністративним судом скасовано вказані рішення.

17 червня 2015 року на виконання цього судового рішення державним виконавцем ВДВС Краматорського МУЮ ОСОБА_5 винесено постанови про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 4510126 від 16.10.2014 та про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.11.2014 (обтяження № 7624330).

07 жовтня 2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про надання інформації щодо існування обтяження спадкового майна, у відповідь на яку ВДВС Краматорського МУЮ листом № 4-5748/21930 від 15.10.2015 повідомив про відсутність законних підстав для скасування обтяження № 10923533 від 10.02.2011.

Вважаючи таку бездіяльність протиправною ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом.

Положеннями ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі Закон № 606-XIV) передбачені випадки та порядок зняття арешту з майна, а саме:

«Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Державний виконавець зобов'язаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Зазначені у цій статті постанови можуть бути оскаржені сторонами в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.»

За приписами частини першої статті 50 Закону № 606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 49 Закону № 606-XIV передбачені випадки закінчення виконавчого провадження, а саме:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду;

2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання;

3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва;

3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі;

6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення;

7) визнання боржника банкрутом;

8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби;

11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону;

14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Водночас ч. 4 ст. 47 Закону № 606-XIV передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа. Відповідно до ч. 5 цієї статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Водночас згідно з ч. 1 ст. 30 Закону № 606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

- закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

- повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

- повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що оскільки повернення виконавчого документа стягувачу не має своїм наслідком закінчення виконавчого провадження, яке в свою чергу призводить до скасування вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання судового рішення, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Окрім цього необхідно зазначити, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення частин першої та пятої Закону № 606-XIV через відсутність спору щодо особи, якій належить обтяжене майно, та незавершеного виконавчого провадження, за наявності якого може бути знято арешт з майна за рішенням суду.

За таких обставин суд апеляційної інстанції спростовує доводи апелянта про відсутність виконавчого провадження стосовно боржника ОСОБА_4 та правових підстав обтяжувати майно, що їй належало.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2016 року в справі № 805/5193/15-а за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2016 року в справі № 805/5193/15-а залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

ОСОБА_6

ОСОБА_7