Справа № 826/18431/15
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Желтобрюх І.Л. та Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу окружного адміністративного суду м. Києва від 10 січня 2017 року про відмову в ухваленні додаткової постанови у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання незаконним рішення та поновлення на роботі,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року було задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання незаконним рішення та поновлення на роботі.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року резолютивну частину постанови суду від 18 лютого 2016 року було доповнено новим абзацом щодо стягнення на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2016 року було виправлено описки у постанові суду від 19 квітня 2016 року та роз'яснено її зміст. Зокрема, у вказаній ухвалі зазначено, що середній заробіток за час вимушеного прогулу було стягнуто за період з 04 липня 2015 року по 18 лютого 2016 року.

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 19 лютого по 27 квітня 2016 року.

Ухвалою окружного адміністративного суду м. Києва від 10 січня 2017 року у задоволенні вказаної заяви було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового судового рішення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення його заяви. Зокрема апелянт вказує на те, що до постановлення ухвали суду від 26 липня 2016 року період вимушеного прогулу був невідомий.

Під час судового засідання позивач підтримав свою апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив суд відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його скасування - відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу окружного адміністративного суду м. Києва від 10 січня 2017 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно з ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності до ч. 1 ст. 168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Позивач вважає, що постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року були вирішені не всі позовні вимоги, а саме - не стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 лютого по 27 квітня 2016 року.

Суд встановив, що наказом т.в.о. голови Державної прикордонної служби України від 02 липня 2015 року № 583-ОС ОСОБА_2 був звільнений з роботи із 03 липня 2015 року.

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року позивач був поновлений на роботі.

На виконання вказаного судового рішення наказом від 28 квітня 2016 року № 359-ОС ОСОБА_2 був поновлений на роботі.

Позивач вважає, що період з 19 лютого по 27 квітня 2016 року також є вимушеним прогулом, за який він має право на отримання середнього заробітку.

Правовідносини щодо виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу регулюються Кодексом законів про працю України.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Таким чином, Кодексом законів про працю України передбачено оплату вимушеного прогулу, який мав місце у зв'язку з незаконним звільненням та у зв'язку з затримкою виконання рішення про поновлення на роботі.

Разом з тим, положення ч. 2 ст. 235 КЗпП України передбачають, що при винесенні рішення про поновлення на роботі суд стягує середній заробіток з дня звільнення по день прийняття відповідного рішення.

Натомість, підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, передбаченого ст. 236 КЗпП України, виникають у разі затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

У даному випадку, судом був вирішений спір про поновлення на посаді незаконно звільненого працівника. Відповідно, у суду виник обов'язок стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, який передбачений ч. 2 ст. 235 КЗпП України.

Як раніше зазначалося, постановою суду від 19 квітня 2016 року на користь ОСОБА_2 був стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 липня 2015 року по 18 лютого 2016 року, що відповідає ч. 2 ст. 235 КЗпП України.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у межах даної справи були вирішені всі позовні вимоги ОСОБА_2, а підстави для ухвалення додаткового судового рішення - відсутні.

Також колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 не позбавлений можливості звернутися до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі відповідно до ст. 236 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі від 10 січня 2017 року, та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу окружного адміністративного суду м. Києва від 10 січня 2017 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвалу окружного адміністративного суду м. Києва від 10 січня 2017 року про відмову в ухваленні додаткової постанови - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді І.Л. Желтобрюх

В.В. Файдюк

Ухвала складена в повному обсязі 28 лютого 2017 року.

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Файдюк В.В.

Желтобрюх І.Л.