Справа № 2а/2470/1937/11
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/2470/1937/11

Головуючий у 1-й інстанції: Брезіна Тетяна Миколаївна Суддя-доповідач: Білоус О.В.

01 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Коваль К.В.,

представника позивача - Венгринюка С.В.

представника відповідача - Олару В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Чернівецької об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Чернівецькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2012 року у справі за адміністративним позовом Підприємства "Дім" Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир та добробут інвалідам" до Державної податкової інспекції у м. Чернівці, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов'язання вчинити дії та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Підприємство "Дім" Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир та добробут інвалідам" звернулось з адміністративним позовом в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність ДПІ у м. Чернівці, яка полягала у ненаданні акту перевірки для ознайомлення та підписання, у порядку визначеному законодавством, що позбавило позивача права подати заперечення на висновки акту;

- визнати протиправними дії ДПІ у м. Чернівці, які полягали у зменшенні значення рядка 24 податкової декларації за квітень 2011 року на 2468329,00 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність ДПІ у м. Чернівці, яка полягала у неподанні до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету на рахунок підприємства «ДІМ» ЧОТІ «Мир та добробут інвалідам» в розмірі 104407,00 грн.;

- скасувати податкові повідомлення - рішення ДПІ у м. Чернівці, а саме: № від 01.08.2011 року про зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 104407,00 грн. та застосування штрафної санкції у розмірі 1,00 грн. - форми «В1»; № від 01.08.2011 року, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 235791,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 1,00 грн. - форми «В4»;

- стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 104407 грн.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2012 року позовні вимоги Підприємства "Дім" ЧОТІ "Мир та добробут інвалідам" задоволено частково.

Скасовано податкові повідомлення - рішення ДПІ у м. Чернівці, а саме: № від 01.08.2011 року про зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 104407,00 грн. та застосування штрафної санкції у розмірі 1,00 грн. - форми «В1»; № від 01.08.2011 року, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 235791,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 1,00 грн. - форми «В4». Стягнуто з Державного бюджету України на користь Підприємства «ДІМ» ЧОТІ «Мир та добробут інвалідам» суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 104407,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задоволити, скасувавши рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення вимог апеляційної скарги відповідача заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Третя особа явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечила, хоча належним чином повідомлена про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до частини 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи відповідачем у період з 29.06.2011 року по 05.07.2011 року проводилась документальна позапланова виїзна перевірка підприємства "ДІМ" ЧОТІ "Мир та добробут інвалідам" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника у банку за червень 2011 року.

За результатом вказаної перевірки складено акт від 12.07.2011 року № 1922/23-2/35158255 яким встановлено порушення:

- пункту 200.4 ст.200 Податкового кодексу України підприємством "ДІМ" ЧОТІ "Мир та добробут інвалідам" та п.4.6 розділу ІІІ "Розрахунки з бюджетом за звітний період" наказу ДПА України №41 від 25.01.2011 року "Про затвердження форми податкової декларації та Порядку її заповнення і подання" зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 лютого 2011 року за № 197/18935, в результаті виявлення завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в квітні 2011 року в розмірі 104407,00 грн.;

- пункту 8 підрозділу 2 Перехідних положень та п. 187.1 ст.187 ПК України через заниження підприємством податкових зобов'язань по податку на додану вартість на загальну суму 662781 грн.

Крім того, того результаті проведеної перевірки зменшено значення рядка 24 податкової декларації позивача за квітень 2011 року на 2468329,00 грн. (т.1 а.с.18-33).

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем 01.08.2011 року винесено податкові повідомлення-рішення:

№ , яким зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 104407,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 1 грн. - форми "В1";

№ , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 235791,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 1 грн. - форми "В4" (т.1 а.с.34,35).

Позивач вважаючи дії відповідача протиправними, звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідач при прийнятті спірних рішень діяв всупереч вимог ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, внаслідок чого останні прийняті необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 р. № 2755 - VI (далі - ПК України, в редакцій чинній на час спірних правовідносин).

Основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантії рівності з усіма іншими громадянами їх можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, визначено Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Частиною 1 ст. 141 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 року № 875-ХІІ (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, далі - Закон 875-ХІІ) встановлено, що підприємства та організації громадських організацій інвалідів мають право на пільги із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) відповідно до законів України з питань оподаткування. Застосовувати зазначені пільги такі підприємства та організації мають право за наявності дозволу на право користування пільгами з оподаткування, який надається на квартал, півріччя, три квартали, рік міжвідомчою Комісією з питань діяльності підприємств та організацій громадських організацій інвалідів (далі - Комісія).

Згідно п. 8 підрозділу 2 розділу XX ПК України на період до 01 січня 2020 року за нульовою ставкою оподатковується податком на додану вартість постачання товарів (крім підакцизних товарів) та послуг (крім послуг, що надаються під час проведення лотерей і розважальних ігор та послуг з постачання підакцизних товарів, отриманих у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів, що уповноважують такого платника податку (далі - комісіонера) здійснювати постачання товарів від імені та за дорученням іншої особи (далі - комітента) без передання права власності на такі товари), що безпосередньо виготовляються підприємствами та організаціями громадських організацій інвалідів, які засновані громадськими організаціями інвалідів і є їх власністю, де кількість інвалідів, які мають там основне місце роботи, становить протягом попереднього звітного періоду не менше 50 відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу, і за умови, що фонд оплати праці таких інвалідів становить протягом звітного періоду не менше 25 відсотків суми загальних витрат на оплату праці, що відносяться до складу витрат виробництва.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.06.2007 року було створено та проведено державну реєстрацію підприємства підприємстві "Дім" Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир та добробут інвалідам", яке належить до підприємств та організацій громадських організацій інвалідів. Згідно Статуту основним напрямком діяльності якого серед іншого визначено, виробництво і реалізацію будівельних матеріалів та напівфабрикатів.

В подальшому, позивачем було отримано дозвіл №7 Комісії з питань діяльності підприємств та організацій громадських організацій інвалідів на застосування пільги на період з 01.04.2011 року по 01.04.2012 року, який був чинним на момент виникнення правовідносин.

Відповідно до п.197.6 ст. 197 Податкового кодексу України звільняються від оподаткування операції з постачання товарів (крім підакцизних товарів) та послуг (крім послуг, що надаються під час проведення лотерей і розважальних ігор та послуг з постачання підакцизних товарів, отриманих у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів, що уповноважують такого платника податку здійснювати постачання товарів від імені та за дорученням іншої особи без передачі права власності на такі товари), що безпосередньо виготовляються підприємствами та організаціями, які засновані громадськими організаціями інвалідів, де кількість інвалідів, які мають у таких організаціях основне місце роботи, становить протягом попереднього звітного періоду не менш як 50 відсотків середньооблікової кількості штатних працівників, і за умови, що фонд оплати праці таких інвалідів становить протягом звітного періоду не менш як 25 відсотків суми загальних витрат з оплати праці, що належать до складу витрат згідно з правилами оподаткування податком на прибуток підприємств.

Судом першої інстанції встановлено та, як зазначено в рішенні суду, не заперечувалось відповідачем, підприємством "ДІМ" ЧОТІ "Мир та добробут інвалідам" за перевіряємий період дотримано вимоги щодо кількості працюючих інвалідів, 50 % від загальної кількості працюючих та фондом оплати праці таких інвалідів, що перевищує 25% суми загальних витрат підприємства на оплату праці (стор. 5-6 акту перевірки).

Що стосується наявності другої необхідної умови для застосування до вказаної діяльності нульової ставки податку, необхідно зазначити наступне.

Згідно абз. 2 п.197.6 ст. 197 ПК України безпосереднім вважається виготовлення товарів/послуг, у результаті якого сума витрат з переробки (обробка, інші види перетворення) сировини, комплектувальних виробів, складових частин, інших покупних товарів/послуг, які використовуються при виготовлені таких товарів/послуг, становить не менш як 8 відсотків ціни постачання таких виготовлених товарів/послуг.

Тобто, для того щоб вважати відповідну діяльність безпосереднім виготовленням, безпосередньо виготовляти відповідну продукції або здійснювати переробку (обробку) такої продукції, затрати на здійснення якої повинні становити не менш як 8 відсотків ціни постачання таких виготовлених товарів/послуг.

Відповідач прийнявши оскаржувані рішення та застосувавши до позивача санкції вважав, що позивач не є безпосереднім виробником цементу, а лише здійснює його пакування.

Як вбачається з матеріалів справи, сума витрат позивача на переробку (обробку) цементу становила не менше 8 % продажної ціни таких виготовлених товарів про що зазначено в акті перевірки, а саме, перевірялась загальна фактична калькуляція та розрахунок витрат ТМЦ, зокрема на стор. 19 акту за лютий 2011 року, на стор. 22 акту - за березень 2011 року, на стор. 24 акту - за квітень 2011 року.

У відповідності до наявних матеріалів справи вбачається, що позивач закуповував насипний цемент у ВАТ "Подільський цемент", вагонами доставляв до підприємства "ДІМ" ЧОТІ "Мир та добробут інвалідам" і здійснював технологічний процес щодо покращення якості продукції. У сертифікаті відповідності на виконання вимог п.9.1 ДСТУ Б В.2.7-112-2002 вказано, що виробником продукції є фірма відвантажувальний центр підприємства "ДІМ" ЧОТІ "Мир та добробут інвалідам", дійсний з 15.02.2011 року по 09.02.2013 року (т. 1 а.с. 52), що у своїй сукупності свідчить про той факт, що підприємство здійснює сертифікацію пакованої продукції.

Крім того, судова колегія звертає увагу на наявність у позивача дозволу Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Чернівецькій області № - 315 від 25.12.2008 року, терміном дії з 25.12.2008 року до 25.12.2013 року, в підпункті 2.3.4. якого зазначено, що оператор готує План заходів щодо постійного та періодичного контролю стану обладнання (приладів, пристроїв, тощо), яке використовується при проведенні технологічних процесів з виробництва фасованого цементу з метою мінімізації викидів забруднюючих речовин.

Також, в матеріалах справи наявна копія сертифікату відповідності серії ВВ на виконання п. 9.1 ДСТУ Б В 2.7-112-2002 "Цемент. Загальні технічні умови", виданий державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики на портландцемент пакований з добавкою шлаку 6-20% марки 400 (ПЦ ІІ/А-Ш-400) та марки 500 (ПЦ І-500), в якому зазначено, що підприємство "ДІМ" ЧОТІ "Мир та добробут інвалідам" є виробником даної продукції (т.2 а.с.15).

Відповідно до фототаблиці з фотографіями у підприємства "ДІМ" ЧОТІ "Мир та добробут інвалідам" наявні виробництва та виробничі потужності по отриманню, зважуванню, здійсненню вхідного контролю сировини на відповідність діючим стандартам, фільтруванню, обробленню, зважування та фасування цементу.

Як вбачається з рішення суду першої інстанції, для огляду суду було надано зразок матриці мішка для цементу, з якого встановлено, що підприємством виготовляється портландцемент марки 500 загально - будівельного призначення (т.2 а.с.6-13,14).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про підтвердження відповідності" від 17.05.2001 року № 2406-III (далі Закон - № 2406-III) виробник - юридична або фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності, відповідальна за проектування, виготовлення, пакування та маркування продукції незалежно від того, виконуються зазначені операції самою цією особою чи від її імені.

В даному випадку, матеріали справи містять достатньо доказів, які свідчать про те, що у позивача наявні всі необхідні умови, матеріальні ресурси, для здійснення переробки (виробництва) цементу за відповідною назвою, а також відсутні будь-які докази, що свідчили б про неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності даного виду.

Із врахуванням зазначеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності висновків відповідача про неможливість позивача бути виготовлювачем цементу фасованого та як наслідок правомірності застосування позивачем нульової ставки податку на додану вартість.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що у відповідності до вимог ДСТУ Б В.2.7-112-2002 та положень Закону № 2406-III виробником саме фасованого цементу є підприємство "ДІМ" ЧОТІ "Мир та добробут інвалідам", а виробником цементу насипного ВАТ "Подільський цемент".

Стосовно позиції відповідача, що підприємство "ДІМ" ЧОТІ "Мир та добробут інвалідам" здійснювало тільки обробку, а переробки продукції підприємством не здійснювалось, судова колегія зазначає наступне.

Згідно положень пп. 195.1.3. п.195.1 ст. 195 ПК України до робіт з рухомим майном належать роботи з переробки товарів, що можуть включати власне переробку (обробку) товарів - монтаж, збирання, монтування та налагодження, у результаті чого створюються інші товари, у тому числі постачання послуг з переробки давальницької сировини, а також модернізацію та ремонт товарів, що передбачає проведення комплексу операцій з частковим або повним відновленням виробничого ресурсу об'єкта (або його складових частин), визначеного нормативно-технічною документацією, у результаті виконання якого передбачається поліпшення стану такого об'єкта.

Положеннями пп.14.1.41. п. 14.1. ст. 14 ПК України визначено, що давальницька сировина - сировина, матеріали, напівфабрикати, комплектуючі вироби, енергоносії, що є власністю одного суб'єкта господарювання (замовника) і передаються іншому суб'єкту господарювання (виробнику) для виробництва готової продукції, з подальшим переданням або поверненням такої продукції або її частини їх власникові або за його дорученням іншій особі.

На підприємстві позивача відбувається технологічний процес: приймання та зважування цементу; здійснюється вхідний контроль сировини на відповідність діючим стандартам; проводиться очищення, просіювання, фільтрування цементу, після здійснюється перемішування матеріалів схильних до комкування матеріалів (агломерації) за допомогою обладнання деагломаторів, здійснюється зважування суміші, від його точності залежить якість і властивості суміші, за допомогою дозувально-фасувальної машини упакування у спеціальні клапанні мішки, які не пропускають вологу. За результатами проведених операцій відбувається поліпшення об'єкту внаслідок переробки (обробки) цементу, маркування, сертифікації розфасованого цементу, позивач несе відповідальність за якість даного цементу. Таким чином, підприємством створюється товар вищої якості відбувається поліпшенням стану об'єкту.

При цьому, відповідно до вимог абз. 2 п.197.6 ст. 197 ПК України безпосереднім вважається виготовлення товарів/послуг, у результаті якого сума витрат з переробки (обробка, інші види перетворення) становить не менше 8 %.

В даному ж випадку, податковий орган застосував до даних правовідносин визначення наведені в Національному класифікаторі України класифікації видів економічної діяльності, прийнятого наказом Держкомстандарту України від 26.12.2005 року №375, де в ч.3 розділу 3 визначено, що класифікація видів економічної діяльності є статистичним інструментом для впорядкування економічної інформації. В той же час, класифікація є механізмом спільної мови, що має використання у багатьох інших, не статистичних сферах: соціальне та податкове регулювання, система тарифів, торгові угоди тощо. Важливо, щоб користувачі в інших сферах були свідомі відносно того, що для використання в інших цілях класифікація може бути не завжди адаптованою повною мірою. Отже, класифікація може не відповідати всім можливим потребам. У зв'язку з цим можуть виникати спори стосовно юридичного використання коду КВЕД. Слід мати на увазі, що наданий органами державної статистики код виду діяльності не створює само по собі прав чи обов'язків для підприємств та організацій, не тягне жодних правових наслідків як такий. Код виду діяльності не обов'язково є достатнім критерієм для виконання умов, передбачених нормативними актами. При застосуванні нормативних актів чи контрактів, код виду діяльності є припущенням, а не доказом.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо безпідставності застосування відповідачем КВЕД з цілю знайти визначення в інших правових актах, оскільки пп. 195.1.3. п.195.1 ст. 195 ПК України надано вичерпне визначення поняттю переробка (обробка). Крім того, у абз. 2 п.197.6 ст. 197 ПК України, зокрема, визначено, що необхідно розуміти в аспекті цієї статті під - переробка (обробка, інше перетворення).

Як зазначено в рішенні суду першої інстанції, відповідач погодився з тим, що підприємство "ДІМ" ЧОТІ "Мир та добробут інвалідам" здійснювало обробку продукції, а уточнення в дужках - обробка інше перетворення, в аспекті цієї статті необхідно розуміти як переробку.

Абзацами 3, 4 п.197.6 ст. 197 ПК України визначено, що зазначені підприємства та організації громадських організацій інвалідів мають право застосовувати зазначену пільгу за наявності реєстрації у відповідному органі державної податкової служби, яка здійснюється на підставі рішення міжвідомчої Комісії з питань діяльності підприємств та організацій громадських організацій інвалідів і відповідної заяви платника податку про бажання отримати таку пільгу відповідно до Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

У разі порушення вимог цього підпункту платником податку орган державної податкової служби скасовує його реєстрацію як особи, що має право на податкову пільгу, а податкові зобов'язання такого платника податку перераховуються з податкового періоду, за результатами якого були виявлені такі порушення, відповідно до загальних правил оподаткування, встановлених цим Кодексом, та з одночасним застосуванням відповідних фінансових санкцій.

Згідно ч. 6 ст. 142 Закон 875-ХІІ порядок і критерії надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування, підстави для відмови в наданні такого дозволу та його скасування, а також порядок та умови надання позик, фінансової допомоги, дотацій підприємствам та організаціям громадських організацій інвалідів визначаються Кабінетом Міністрів України з урахуванням пропозицій всеукраїнських громадських організацій інвалідів.

Відповідно до вимог п.13 Порядку надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування для підприємств та організацій громадських організацій інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1010 від 08.08.2007 р., рішення про скасування дозволу приймається Комісією у разі, зокрема, надходження подання відповідних органів державної податкової служби та інших державних органів про порушення законодавства України підприємством (філією, відокремленим підрозділом), організацією.

Суд першої інстанції правомірно та обгрунтовано не підтримав позицію відповідача, що дозвіл № 7 на право позивача користуватися пільгою з оподаткування вважається скасованим з моменту, коли податковий орган виносить податкове-повідомлення рішення з огляду на те, що по-перше, законодавством встановлена спеціальна процедура його скасування, а по-друге, дозвіл № 7 на право користування пільгами на період з 01.04.2011 року по 01.04.2012 року, наданий позивачу, на момент виникнення спірних правовідносин був дійсним та не скасований уповноваженим органом.

Судова колегія, в розрізі викладених обставин справи та з огляду на наявні матеріали, вважає обгрунтованим зауваження суду першої інстанції щодо того, що податковою інспекцією порушено принцип юридичної визначеності: в лютому та в червні 2011 року в актах перевірки податковим органом вказано на те, що цемент фасований є товаром, що безпосередньо виготовлений позивачем, а тому він зобов'язаний користуватися пільгою з оподаткування по операціях з реалізації цементу фасованого, а уже через декілька місяців вбачає в цьому порушення.

Таким чином колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що підстав для задоволення вимог апеляційної скарги на разі немає.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи відповідача не спростовують правомірності рішення суду першої інстанції, тому останній правомірно частково задоволив позовні вимоги позивача.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з статтею 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Чернівецької об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2012 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 06 березня 2017 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Залімський І. Г.