Справа № 487/6455/16-а
Суддя: Щербина С. В.
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/6455/16-а
Провадження № 2-а/487/6/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі - Шевиряєвої К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови АР№758261 від 30.11.2016 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн., оскільки вказана постанова не відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, інспектором за наявності його заперечень не було складено протокол про адміністративне правопорушення, розглянув справу за місці зупинним, а не за місцем знаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, його було позбавлено скористатись у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема на захист та інспектором проігноровано порядок, встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП.

В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав, підтвердив викладені обставини та просив про задоволення вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що 30.11.2016 року позивач порушив ПДР, а саме допустив зупинку свого транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34. Інспектор поліції повідомив позивача про суть вчиненого ним правопорушення, роз'яснив його права відповідно до ст. 268 КУпАП, ніяких клопотань порушником не було заявлено, при цьому з початку порушник погодився, що порушив ПДР, просив інспектора обмежитись усним зауваженням, потім заявив, що не погоджується з тим, що він вчинив правопорушення та буде оскаржувати це в суді, зазначивши, що у нього вимушена зупинка, у зв'язку з поломкою автомобіля, при цьому аварійний сигнал не було увімкнуто та не було встановлено знак «аварійна зупинка». Після того як інспектором було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255 грн., позивач забажав надати письмові пояснення по справ, які є додатком до постанови. Копія постанови одразу була вручена ОСОБА_1 При цьому безпідставні посилання позивача на те, що інспектором не було складено протокол про адміністративне правопорушення, оскілки за скоєння правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122 КУпАП саме поліцейський виносить постанову без складення протоколу. Вважає, що інспектор виніс постанову відповідно до чинного законодавства, з врахуванням всіх обставин справи

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оглянувши відеозапис з нагрудного відео реєстратора, суд приходить до наступного:

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про національну поліцію» Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно ст.18 Закону Поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Це повністю узгоджується з вимогами ст.19 Конституції України.

Як встановлено судом, 30.11.2016 року відносно ОСОБА_2 інспектором поліції Гришаєвим О.О. винесено постанову АР№758261 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. за скоєння адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП, згідно якої ОСОБА_2 30.11.2016 року о 10-20 год. в м. Миколаєві по вул. 8 Березня, 83 керував т/з Мерседес номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п. 8.4 ПДР.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 213 КУпАП органи національної поліції віднесені та органів уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення. Та у відповідності до вимог ст.222 КУпАП саме до компетенції Національної поліції віднесені справи за порушення ПДР.

Відповідно до вимог ст.248 Кодексу розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

У відповідності до вимог ст.249 Кодексу справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. (ст.251 Кодексу).

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до відповідальності має визначені цією статтею права. Ці права ні в якому разі не можуть бути обмежені.

По-перше, така особа має право знайомитися з матеріалами справи. Особа повинна знати, за які конкретно дії її притягають до відповідальності. Ознайомившись з матеріалами справи, особа має право давати пояснення щодо викладених у матеріалах обставин. Також особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, як людина, що безпосередньо брала участь у досліджуваному діянні, має будь-які відомості про нього, користується правом надавати докази. Не завжди показання протоколюються, фіксуються у вигляді пояснень, вони можуть сприйматися, репродукуватися і в усній формі. Задля доказування своєї невинуватості або приведення обставин, що пом'якшують вину, особа має право заявляти клопотання про виклик і допит свідків, про призначення експертизи, про видачу довідок та інших документів. Однак разом із цим притягнутий до відповідальності не зобов'язаний доводити свою невинуватість, хоча і має на це право.

По-друге, притягнутий до відповідальності має право на захист. Це проявляється у можливості користуватися послугами адвоката або іншого фахівця у галузі права, який має право на надання юридичної допомоги. Якщо особа не володіє мовою, якою ведеться провадження, вона може виступати своєю рідною мовою або користуватися послугами перекладача.

По-третє, особа має право оскаржити постанову у справі. Оскарження дій органів (посадових осіб) і рішень у справі про адміністративне правопорушення - одна з найбільш важливих гарантій захисту прав особи, як тієї, що притягається до відповідальності, так і потерпілого. Це є засіб забезпечення законності та підстава для перевірки обґрунтованості прийнятих у справі постанови. Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення регулюється главою 24 КУпАП.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, пояснень сторін та з оглянутого в судовому засіданні відеозапису, інспектор поліції Гришаєв О.О. повідомив позивача ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Позивач одразу пояснив, що він вину у скоєнні вказаного правопорушення не визнає.

Дійсно, інспектором поліції було роз'яснено порушнику його права відповідно до ст.. 268 КУпАП, проте права порушнику було роз'яснено формально, оскільки не зважаючи на те, що порушник своєї вини не визнав, йому не було запропоновано про відкладення розгляду справи та винесення постанови, для отримання порушником правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, який має право на надання юридичної допомоги, а право на правову допомогу гарантовано ст.59 Основного закону України та вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Після чого, інспектор поліції виніс відносно ОСОБА_4 постанову щодо притягнення його до адміністративної та лише після винесення постанови, ним було відібране письмове пояснення ОСОБА_1, яке вже не було враховано при винесенні постанови.

Тобто, при винесенні постанови інспектором поліції не були з'ясовані усі обставини справи, не враховані пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності та отримані всі докази в повному обсязі, у тому числі щодо пояснення порушника про вимушену зупинку у зв'язку з поломкою автомобіля, оскількь відповідно до наданої суду квитанції ФОП ОСОБА_5, 30.11.2016 року т/з НОМЕР_1, були надані послуги з ремонту електропроводки та електрообладнення.

Згідно ст.69 КАС України, доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова про адміністративне правопорушення АР№758261 від 30.11.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення - скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову АР№758261 від 30.11.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєня правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. - скасувати.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва у строк та порядок, передбачений ст.186 КАС України.

Суддя: С.В. Щербина