Справа № 810/1958/16
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1958/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кушнова А. О. Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

02 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представника позивача Рибченко Н. М., представника відповідача Пальцун С. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління Державного казначейства України в Київській області про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення пені з Державного бюджету України, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Васт-Транс» звернулося до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління Державного казначейства України в Київській області про зобов'язання подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок про відшкодування ТОВ «Васт-Транс» суми податку на додану вартість у розмірі 43501,00 грн. за лютий 2012 року; стягнення з Державного бюджету України пеню на рівні 120 % облікової ставки Національного банку України за період з 11.06.2013 р. по 02.09.2016 р. у розмірі 26654,58 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є зобов'язання відповідача подати до органу казначейства висновок про бюджетне відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2012 року, які повинні були бути повернуті на рахунок позивача до 03.05.2012 р.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом.

В апеляційній скарзі відповідач не виклав доводів щодо незгоди з вказаною ухвалою суду першої інстанції.

20.03.2012 р. позивачем до ДПІ у Києво-Святошинському районі було подано податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2012 року, де у рядку 23.1 було заявлено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку у розмірі 43501,00 грн. (а. с. 9-10).

Отримання відповідачем податкової декларації підтверджується відтиском штемпеля ДПІ у Києво-Святошинському районі на титульному аркуші податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2012 року.

З вказаною податковою декларацією позивачем було також подано розрахунок суми бюджетного відшкодування (додаток 3 до податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2012 року) (а. с. 13) та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (додаток 4 до податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2012 року) (а. с. 14).

Разом з тим, суму податку на додану вартість у розмірі 43501,00 грн. відповідачами на користь ТОВ «Васт-Транс» відшкодовано не було, причини такого невідшкодування за результатами численних звернень позивача не зазначено.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції станом на момент подачі податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2012 року) бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків закріплено у статті 200 Податкового кодексу України.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пунктів 200.2 та 200.3 статті 200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

За приписами пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, а також оригінали митних декларацій (примірників декларанта), що підтверджують вивезення товарів (супутніх послуг) за межі митної території України (пункт 200.8 статті 200 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 200.10 та 200.11 протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

При цьому, за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки (пункт 200.11 статті 200 Податкового кодексу України).

У силу положень пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

У свою чергу орган, на підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби (пункт 200.13 статті 200 Податкового кодексу України).

З аналізу викладених положень слідує, що у разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 Податкового кодексу України вимог, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування органом державної податкової служби за результатами проведення камеральної чи документальної позапланової виїзної перевірки, цей орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про проведення податковим органом камеральної або документальної перевірки податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2012 року.

В матеріалах справи наявна копія листа Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області № 2799/8/10-13-15-01 від 29.09.2016 р. «Про надання інформації» (а. с.154), в якому зазначено, що інформація щодо складання акту камеральної перевірки правомірності розрахунку ТОВ «Васт-Транс» суми бюджетного відшкодування за лютий 2012 року або довідки щодо підтвердження правомірності заявленого бюджетного відшкодування податку на додану вартість - відсутня, а посадові особи, які були відповідальними за даний напрямок роботи в 2012 році - звільнені.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що позивач м ає право на бюджетне відшкодування, заявлене у податковій декларації з ПДВ за лютий 2012 року у розмірі 43501, 00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що відсутні підстави для перерахування бюджетного відшкодування позивачу, оскільки податковим органом не було надано Головному управлінню ДК України у Київській області висновок щодо підтвердження сум бюджетного відшкодування, тому немає підстав для стягнення пені.

З даного приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України суми податку не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 % облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Днем, коли відповідачі зобов'язані були завершити вчинення відповідних дій та виплатити позивачу бюджетне відшкодування є 03.05.2012 р. В свою чергу, право на нарахування пені у позивача виникає з наступного дня, тобто з 04.05.2012 р.

В той же час, позивач просить суд стягнути з Державного бюджету України пеню за період з 11.06.2013 р. по 02.09.2016 р., тобто в межах наявного у нього права.

В період з 11.06.2013 р. по 02.09.2016 р. діяли різні ставки Національного банку України, зокрема:

- з 11.06.2013 по 12.08.2013 - 7,0 %, згідно постанови Правління Національного банку України від 06 червня 2013 року № 209 «Про регулювання грошово-кредитного ринку»;

- з 13.08.2013 р. по 14.04.2014 р. - 6,5 %, згідно постанови Правління Національного банку України від 09 серпня 2013 року № 315 «Про регулювання грошово-кредитного ринку»;

- з 15.04.2014 р. по 16.07.2014 р. - 9,5 %, згідно постанови Правління Національного банку України від 14 квітня 2014 року № 212 «Про регулювання грошово-кредитного ринку»;

- з 17.07.2014 р. по 12.11.2014 р. - 12,5 %, згідно постанови Правління Національного банку України від 15 липня 2014 року № 417 «Про регулювання грошово-кредитного ринку»;

- з 13.11.2014 р. по 05.02.2015 р. - 14,0 %, згідно постанови Правління Національного банку України від 12 листопада 2014 року № 719 «Про регулювання грошово-кредитного ринку»;

- з 06.02.2015 р. по 03.03.2015 р. - 19,5%, згідно постанови Правління Національного банку України від 04 лютого 2015 року № 81 «Про регулювання грошово-кредитного ринку»;

- з 04.03.2015 р. по 27.08.2015 р. - 30,0 %, згідно постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 154 «Про регулювання грошово-кредитного ринку»;

- з 28.08.2015 р. по 24.09.2015 р. - 27,0 %, згідно постанови Правління Національного банку України від 27 серпня 2015 року № 557 «Про регулювання грошово-кредитного ринку»;

- з 25.09.2015 р. по 21.04.2016 р. - 22 %, згідно постанови Правління Національного банку України від 24 вересня 2015 року № 627 «Про регулювання грошово-кредитного ринку», та постанов Правління Національного банку України № 750 від 29.10.2015 р., № 894 від 17.12.2015 р., № 40 від 28.01.2016 р., № 135 від 03.03.2016 р., якими залишено облікову ставку на рівні 22%;

- з 22.04.2016 р. по 26.05.2016 р. - 19 %, згідно постанови Правління Національного банку України від 21 квітня 2016 року № 278 «Про регулювання грошово-кредитного ринку»;

- з 27.05.2016 р. по 23.06.2016 р. - 18 %, згідно постанови Правління Національного банку України від 26 травня 2016 року № 25-рш «Про регулювання грошово-кредитного ринку»;

- з 24.06.2016 р. по 28.07.2016 р. - 16,5 %, згідно постанови Правління Національного банку України від 23 червня 2016 року № 88-рш «Про регулювання грошово-кредитного ринку»;

- з 29.07.2016 р. по 02.09.2016 р. - 15,5 %, згідно постанови Правління Національного банку України від 28 липня 2016 року № 172-рш «Про регулювання грошово-кредитного ринку».

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про право у позивача на стягнення пені у розмірі 26654,58 грн.

В апеляційній скарзі відповідач щодо помилковості розрахунків вказаної суми не зазначає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Крім того, відповідачу було відстрочено сплату судового збору за розгляд апеляційної скарги, відтак, вирішенню підлягає питання про стягнення на користь Державного бюджету України відстроченого судового збору в порядку ст. ст. 88, 94 КАС України.

При поданні позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1378, 00 грн., відтак стягненню підлягає 1378, 00 грн.х110%=1515, 80 грн.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління Державного казначейства України в Київській області про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення пені з Державного бюджету України залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області () на користь Державного бюджету України (стягувач: Державна судова адміністрація України, р/р 0001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача: 820019, код класифікації доходів бюджету: 22030106) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 1515, 80 гривень (одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять гривень 80 копійок).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя О. А. Губська
(Повний текст ухвали виготовлено 02.03.2017 р.)

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.