Справа № 201/15401/16-а(2-а/201/1130/2016)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2017 рокусправа № 201/15401/16-а(2-а/201/1130/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2016 року по справі № 201/15401/16-а за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті пенсії за віком за період з 01.04.2015 року по 24.02.2016 року;

- зобов'язати відповідача виплатити пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 01.04.2015 року по 24.02.2016 року.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Вважаючи вказане рішення таким, що винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати і постановити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги її заявник посилається на те, що позивачем подано адміністративний позов з пропуском строку, встановленого ст. 99 КАС України. Також зазначено, що в період з 01.04.2015 року по 24.02.2016 року позивач працювала на посаді судді, а тому не мала права на отримання пенсії за віком, оскільки таке обмеження було встановлено статтею 47 Закону України № 1058.

Справа розглянута в порядку письмового провадження за приписами ст. 183-2 КАС України, тому апеляційний перегляд здійснюється в письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, вважає, що останню необхідно задовольнити частково, а постанову суду скасувати з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 19 квітня 2010 року позивачу була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» № 1058.

На підставі ч. 2 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії була тимчасово призупинена з 01 квітня 2015 року по 24 лютого 2016 року.

29 вересня 2016 року позивач звернулася до управління Пенсійного фонду із заявою про виплату пенсії за вказаний період. Листом від 07 жовтня 2016 року управління повідомило позивача про відсутність підстав для виплати пенсії з 01 квітня 2015 року по 24 лютого 2016 року, оскільки остання у вказаний період працювала суддею в Самарському районному суді м. Дніпропетровська.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті пенсії за період з 01 квітня 2015 року по 24 лютого 2016 року, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що виплата пенсії позивачу за віком, призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає виплаті у зв'язку із відсутністю у абзаці 2 ч. 1 ст.47 вказаного Закону підстав для її невиплати. При цьому суд послався на рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 р.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що з 25 лютого 2016 року позивачу призначено довічне грошову утримання судді у зв'язку із виходом позивача у відставку.

Розглядаючи адміністративний позов по суті, суд першої інстанції не надав жодної оцінки обставинам щодо дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів. З цього приводу колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

25 листопада 2016 року позивач подала до суду першої інстанції заяву про визнання поважною причину пропуску строку звернення до суду. В поданій заяві позивач зазначає, що про порушення прав дізналась з листа відповідача від 07 жовтня 2016 року, проте такі доводи позивача є необґрунтованими з огляду на наступне.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до адміністративного суду необхідно встановити, коли особа дізналась, або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Таким чином, пенсія є щомісячним періодичним платежем, а отже не отримавши пенсію за певний місяць, особа повинна була дізнаватись про порушення її права на отримання такої пенсії. Тому посилання на відповідь відповідача в листі від 07 жовтня 2016 року є необґрунтованою та судом до уваги не приймається. Інших причин пропуску строку позивач не наводить і судом не встановлено.

Пенсія позивачу не виплачувалась у період з 01 квітня 2015 року по 24 лютого 2016 року. Проте, позовну заяву подано до суду першої інстанції лише 07 листопада 2016 року (а.с. 3), тобто більше ніж через вісім місяців після закінчення спірного періоду невиплати пенсії.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що адміністративний позов подано після закінчення встановленого законом строку, а підстави для його поновлення відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КАС України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, що відповідно до ч. 1 ст. 203 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та залишення адміністративного позову без розгляду на підставі п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 99, 100, 155, 195, 197, 198, 203, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2016 року по справі № 201/15401/16-а - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та відповідно до частини 10 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко