Справа № 428/959/17
Суддя: Журавель Т. С.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/959/17
Провадження №2-а/428/119/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Журавель Т.С., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити певні дії та стягнути одноразової грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не складання висновку про призначення одноразової грошової допомоги та не видання наказу про виплату такої допомоги позивачу відповідно до вимог пункту 4 ч. 1 ст. 97, 98, підпункту В пункту 4 ч. 1 ст. 99, 100 Закону України «Про Національну поліцію»; зобов'язання Головного управління Національної поліції в Луганській області скласти висновок про призначення одноразової грошової допомоги та видати наказ про виплату такої допомоги; стягнення з Головного управління Національної поліції в Луганській області одноразової грошової допомоги на суму 112000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач під час проходження служби в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 року в Національній поліції України, при виконанні службових обовязків отримав захворювання. Згідно висновку військово лікарської комісії «Територіальне медичне обєднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» позивач визнаний не придатним до військової служби у звязку із захворюванням, повязаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Висновком медико-соціальної експертної комісії Луганської області позивачу встановлено третю групу інвалідності та 60 процентів втрати професійної працездатності, що підтверджується відповідними довідками МСЕК від 04.10.2016 року за № 005135 серії12ААА та №441641 серії 12 ААА. 22.09.2016 року наказом № 647 о/с по Головному управління Національної поліції в Луганській області кримінальної поліції Головного управління Національної поліції Луганській області позивача звільнено через хворобу. Позивач звернувся до ГУПН України в Луганські області із заявою про призначення та виплату одноразові грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності поліцейського.

Листом № 5530/111/22/05-2016 від 29.12.2016 року було повідомлено, що випадки за яких призначається одноразова грошова допомога поліцейським, яким інвалідність встановлено внаслідок захворювання, поранення (контузії, травм або каліцтва) повязаних з виконанням службових обовязків в органах внутрішніх справ ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачені. Позивач вважає, що дії відповідача щодо не складання висновку про призначення одноразової грошової допомоги є протиправними, що і стало підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися, позивач надав суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Від відповідача надійшли до суду письмові заперечення проти позову у яких зазначено, що після розгляду документів, які були надані позивачем було прийняте обґрунтоване та законне рішення щодо відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги. При цьому, зазначене рішення прийняте з урахуванням того, що випадки за яких призначається одноразова грошова допомога поліцейським, яким інвалідність встановлено внаслідок захворювання, поранення повязаних з виконанням службових обовязків або проходження служби в органах внутрішніх справ ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачені. З огляду на викладене, відповідач вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

У відповідності до ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 01.08.1990 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 року проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області.

Під час проходження служби позивач отримав захворювання.

Згідно висновку військово лікарської комісії «Територіальне медичне обєднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» позивач визнаний не придатним до військової служби у звязку із захворюванням, повязаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ. При цьому, висновком медико-соціальної експертної комісії Луганської області позивачу встановлено третю групу інвалідності та 60 процентів втрати професійної працездатності, що підтверджується відповідними довідками МСЕК від 04.10.2016 року за № 441641 серії12 ААА та №005135 серії 12 ААА. 22.09.2016 року наказом № 647 о/с по Головному управління Національної поліції в Луганській області кримінальної поліції Головного управління Національної поліції Луганській області позивача звільнено через хворобу, копії яких наявні у матеріалах справи.

Відповідно до довідки Головного управління Національної поліції в Луганській області від 24.10.2016 року № А - 6295, позивач у період з 07.07.2014 року по 07.11.2015 року, з 07.11.2015 року по 27.09.2016 року безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області.

Позивач звернувся до ГУПН України в Луганські області із заявою та пакетом документів про призначення та виплату одноразові грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності поліцейського.

Листом № 5530/111/22/05-2016 від 29.12.2016 року позивача було повідомлено, що випадки за яких призначається одноразова грошова допомога поліцейським, яким інвалідність встановлено внаслідок захворювання, поранення (контузії, травм або каліцтва) повязаних з виконанням службових обовязків в органах внутрішніх справ ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачені.

Позивач вважає, що дії відповідача щодо не складання висновку про призначення одноразової грошової допомоги є протиправними. Суд погоджується з вищевказаними твердженнями позивача, з огляду на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 року.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач, як особа, яка проходила службу в поліції, втратив працездатність внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби, та був звільнений зі служби в поліції саме через хворобу.

Частиною 2 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом МВС України № 4 від 11.01.2016 року затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4).

Згідно з п. 1 р. ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

З матеріалів справи вбачається, що фактично підставою для відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги стало те, що за позицією відповідача, захворювання позивача повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а не в поліції. У звязку з такими доводами, відповідач вказував на те, що виплата одноразової грошової допомоги не можлива на підставі ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Наказом МВС України від 11.01.2016 року № 4, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за № 163/28293 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

При цьому, наказом МВС України від 12.09.2016 № 196 «Про внесення змін до Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» внесені зміни в Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» від 29.01.2016 № 163/28293.

Так, зокрема, пункт 5 розділу 1 доповнено підпунктом 4, в якому визначено терміни та зазначено випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського: «повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ».

Як вже зазначено вище, позивач отримав захворювання під час проходження служби в органах внутрішніх справ, про що свідчать довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності № 005135 серії 12ААА, довідка до акта огляду медико соціальною експертною комісією № 441641, свідоцтво про хворобу № 138 від 15.09.2016 року, копії яких наявні у матеріалах справи.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції.

В силу положень пп. «в» п. 4 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію», розміри одноразової грошової допомоги поліцейським визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на час виплати такої допомоги поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності III групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.

Так, у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з січня 2017 року становить 1600 грн.

З огляду на вищевикладені норма права, суд доходить висновку, що позивач має право на призначення одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності поліцейським в сумі 112000 грн.(1600 грн. прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2017 року * 70 розмірів прожиткового мінімуму = 112000 грн.).

З метою утвердження єдності системи судів загальної юрисдикції, яка забезпечується, в тому числі, єдністю судової практики (ч. 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»), суд вважає за необхідне вказати, що аналогічна судова практика щодо вирішення подібних спірних правовідносин міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 23.11.2016 року по справі № 800/30467/16, постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2016 року по справі № 825/1394/16, ухвалі Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2017 року по справі № 335/9056/16-а, ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2017 року по справі № 373/1188/16-а та ін.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач правомірність своїх дій не суду довів, у звязку з вищевикладеним, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 128, 160, 163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити певні дії та стягнути одноразової грошової допомоги задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не складання висновку про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та не видання наказу про виплату такої допомоги.

Зобовязати Головне управління Національної поліції в Луганській області скласти висновок про призначення одноразової грошової допомоги та видати наказ про виплату такої допомоги ОСОБА_1.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області на корить ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в сумі 112000 грн. (сто дванадцять тисяч гривень).

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Суддя Т. С. Журавель