Справа № 14743/09/2170
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2010-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2010 р. Справа № 2-а-14743/09/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Кусик Г.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції в Голопристанському районі Херсонської області про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 04.12.2009 р. № /0, № /0, рішення про застосування штрафних санкцій від 04.12.2009 р. № НОМЕР_1,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до державної податкової інспекції у Голопристанському районі Херсонської області (далі - відповідач), в якому просить визнати нечинними податкові повідомлення-рішення від 04.12.2009 р. № /0, № /0, за якими позивачу збільшено податкові зобов"язання з податку на додану вартість на 2817 грн., у тому числі за основним платежем на 1878 грн. та з прибуткового податку з громадян на 1388,25 грн., а також рішення про застосування штрафних санкцій від 04.12.2009 р. № НОМЕР_1 на суму 46945 грн. за порушення законодавства з питань застосування реєстраторів розрахункових операцій.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, мотивуючи це тим, що штрафні санкції у розмірі 46945 грн. були донараховані відповідачем виходячи з того, що вони зарахували кошти, які внесені на розрахунковий рахунок № 2.03.2008 р. в сумі 6680 грн. квитанція № 006/931-53 та 28.03.2008 р. в сумі 2709 грн. квитанція № 006/931-57, а разом 9389 грн. як виручку від продажу товарів за готівкові кошти, однак це є поверненням виручки на розрахунковий рахунок, яка поступила 04.03.2008 р. від ПСК "Хлібокомбінат Скадавського РАЙСТ" за муку в сумі 12675 грн. Ця виручка була отримана з розрахункового рахунку 05.03.2008 р. в сумі 12560 грн. для закупівлі зерна. 12.03.2008 р. виникла необхідність в погашенні кредиторської заборгованості перед ПП Михайловський за паливно-мастильні матеріали. На той час вид діяльності за кодом 50.50.0 "Роздрабна торгівля пальним" була припинена. Залишків ПММ та залишків коштів від продажу ПММ не мав, тому частку отриманої виручки від продажу муки 05.03.2008 р. в сумі 6680 грн. повернув на розрахункових рахунок та перерахував за паливно-мастильні матеріали ПП ОСОБА_3 в погашення боргу. 28.03.2008 р. повернув на розрахунковий рахунок ще частку виручки у сумі 2709 грн., яку отримав 05.03.2008 р., для погашення заборгованості перед Пенсійним фондом в сумі 2687 грн. і у той же день перерахував внески до Пенсійного фонду. Тобто, сума 9389 грн. (6680 грн. + 2709 грн.) не є виручкою від продажу товарів за готівкові кошти, а є поверненням раніше отриманої виручки з розрахункового рахунку знову на розрахунковий рахунок у зв"язку з терміновою необхідністю розрахунків з кредиторами та Пенсійним фондом. Донарахування податку на додану вартість в сумі 2817 грн. та з доходів фізичних осіб в сумі 1387,25 грн. були обчислені відповідачем виходячи з прирівняння суми 9389 грн. до готівкової виручки від продажу товарів. Однак це не була готівкова виручка, а було повернення безготівкової виручки від ПСК "Хлібокомбінат Скадовського РАЙСТ" на розрахунковий рахунок для здійснення розрахунків з кредитором та Пенсійним фондом.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, оскільки під час перевірки встановлено, що позивачем здійснювалася реалізація товарів, робіт та послуг за готівкові кошти в сумі 9380 грн. без застосування реєстратора розрахункових операцій, що підтверджується квитанціями № 006/931-57 від 28.03.2008 р., № 006/931-53 від 12.03.2008 р., в яких зазначено отримувача платежу ПП ОСОБА_1, призначення платежу - надходження торгової виручки. Також перевіркою виявлено заниження податкових зобов"язань з податку на додану вартість у березні 2008 року на суму ПДВ 1877,80 грн., внаслідок не включення до складу податкових зобов"язань торгівельної виручки у сумі 9389 грн., та розбіжність в сумі податку з фізичних осіб у сумі 1388,25 грн., внаслідок невключення сум, отриманих за реалізовані товари, на суму 9255 грн. Спірні податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій прийняті на підставі акту перевірки та застосовані згідно вимог діючого законодавства. Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, повно, всебічно та об"єктивно дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що посадовими особами відповідача проведено документальну планову перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб"єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 За результатами перевірки складено акт № 91/17- від 30.11.2009 р. За актом перевірки головним порушенням, яке спричинило донарахування з податку на додану вартість та з податку з доходів фізичних осіб було те, що ПП ОСОБА_1 до складу доходу та податкових зобов"язань не включив суму виручки від реалізації товарів, яку він здав на рахунок до банку у сумі 9389 грн., цю ж суму, на думку відповідача, позивач не провів через реєстратор розрахункових операцій.

Відповідно до Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 р. № 167/97-ВР вся реалізація товарів (робіт, послуг) платниками податку на додану вартість повинна провадитися з урахуванням податку на додану вартість.

Згідно з вимогами пп.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Перевіркою повноти визначення податкових зобов"язань за період з 01.07.2006 р. по 30.06.2009 р. встановлено їх заниження всього у сумі 1878 грн., у тому числі за березень 2008 року у сумі 1878 грн. Зокрема, згідно виписки банку на особовий рахунок приватного підприємця ОСОБА_1 внесено торгівельну виручку у сумі 9389 грн., яка не включена до складу податкових зобов"язань та не відображена у декларації за березень 2008 року.

Факт внесення на особистий рахунок позивача торгівельної виручки підтверджується квитанціями № 006/931-57 від 28.03.2008 р. на суму 2709 грн. та № 006/931-53 від 12.03.2008 р. на суму 6680 грн., в всього на суму 9389 грн.

Підпунктом 4.2.2 пункту 4.2 ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 р. № 2181-III визначено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо: б) дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Положеннями пп.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов"язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов"язання платника податків за підставами, викладеними у підпуккті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов"язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов"язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов"язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п"ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Оскільки відповідачем встановлено, що ПП ОСОБА_1 занижено суму податкових зобов"язань на 1878 грн., ДПІ у Голопристанському районі Херсонської області обгрунтовано застосувала до позивача штрафні сакції у розмірі 939 грн. (1878 грн. * 5 = 937 грн.).

Таким чином, сума зобов"язання з урахуванням штрафної санкції становить 2817 грн. (1878 грн. + 939 грн.), а тому підстав для визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 04.12.2009 р. № НОМЕР_2 суд не вбачає.

Відповідно до ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 р. № 13-92 "Про прибутковий податок з громадян" оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву. До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Згідно п.19.1 ст.19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 р № 889-IV платники податку зобов'язані вести облік доходів і витрат у обсягах, достатніх для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі коли такий платник податку зобов'язаний цим Законом подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податковий кредит.

Перевіркою правильності визначення оподатковуваного доходу, відображеного в деклараціях про доходи, з даними про суми оподатковуваного доходу, визначеними в ході перевірки, встановлено розбіжності в сумі 1388,25 грн.

Статтею 7 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" визначено, що ставка податку становить 15 відсотків від об'єкта оподаткування, крім випадків, визначених у пунктах 7.2 - 7.4 цієї статті.

Тому відповідачем правильно визначено зобов"язання у сумі 1388,25 грн. (9255 грн.*15 % = 1388,25 грн.) у податковому повідомленні-рішенні від 04.12.2009 р. № НОМЕР_3.

З акту перевірки № 91/17-9 від 30.11.2009 р. слідує, що позивачем допущено порушення п.1 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі громадського харчування та послуг", оскільки реалізація товарів, робіт та послуг за готівкові кошти здійснювалася без застосування реєстратора розрахункових операцій на загальну суму 9389 грн.

Зокрема, згідно квитанції № 006/931-57 від 28.03.2008 р. зазначено суму 2709 грн., а відповідно до квитанції № 006/931-53 від 12.03.2008 р. - 6680 грн., де отримувачем платежу вказано приватного підприємця ОСОБА_1, визначення платежу - надходження торгової виручки від продажу товарів.

Положеннями п.1 ст.3 Закону України від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" визначено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до п.1 ст.17 даного Закону за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність, - у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих - послуг), у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки.

Таким чином, в даному випадку фінансова санкція становить 46945 грн. ((2790 грн. х 5) + (6680 грн. х 5) = 46945 грн.) і її правомірно застосовано до ПП ОСОБА_1 згідно рішення про застосування фінансових санкцій від 04.12.2008 р. № НОМЕР_1.

Доводи позивача про те, що кошти у сумі 9389 грн. не були виручкою від продажу товарів, суд вважає безпідставними з наступних підстав.

Згідно квитанції № 006/931-57 від 28.03.2008 р. зазначено суму 2709 грн., а відповідно до квитанції № 006/931-53 від 12.03.2008 р. - 6680 грн., де отримувачем платежу вказано приватного підприємця ОСОБА_1, визначення платежу - надходження торгової виручки від продажу товарів.

Відповідно до ч.3 розділу І Інструкції про касові операції в банках України, затверджених Постановою Національного банку України від 14.08.2003 р. № 337, ця Інструкція встановлює порядок і вимоги щодо здійснення банками, їх філіями та відділеннями (далі - банки) касових операцій у національній та іноземній валютах, регулює взаємовідносини банків з територіальними управліннями Національного банку (далі - територіальні управління), іншими банками та клієнтами з цих питань. До касових операцій, які регламентуються цією Інструкцією, зокрема, належать: приймання готівки національної та іноземної валюти від клієнтів для зарахування на власні рахунки та рахунки інших юридичних і фізичних осіб або на відповідний рахунок банку; видача готівки національної та іноземної валюти клієнтам з їх рахунків за видатковими касовими документами через касу банку або із застосуванням платіжних карток з їх рахунків чи відповідного рахунку банку через його касу або банкомат; приймання від фізичних та юридичних осіб готівки національної та іноземної валюти для переказу і виплати отримувачу суми переказу в готівковій формі.

Касові операції банків з клієнтами регулюються розділом ІІІ Інструкції, відповідно до ч.3 якої заповнює касові документи клієнт від руки ручкою чи за допомогою технічних засобів або працівник банку за згодою клієнта із застосуванням технічних засобів або системи автоматизації банку (далі - САБ).

Частиною 11 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що усі операції з приймання платежів готівкою за відповідними рахунками мають фіксуватися в протоколі САБ або реєстрі у формі, яка не допускає зміни його змісту і є документом, що підтверджує виконання зазначених касових операцій.

Виконані протягом операційного часу касові операції відображаються в бухгалтерському обліку в цей самий день, а в післяопераційний час - не пізніше наступного операційного дня. Виправлення в касових документах реквізитів, а саме: номера рахунків, найменування клієнта, суми, прізвища, імені, по батькові отримувача (платника) не допускаються (ч.ч.12, 13 розділу ІІІ Інструкції).

Постановою Правління Національного Банку України № 313 від 28.05.2009 р. затверджено "Звіт про касові обороти", символ 02 передбачає надходження готівки від торговельної виручки. Також відображається сума коштів за даним символом. Звіт подається щомісяця за підписом керівництва банківської установи.

Сума коштів, зарахованих позивачем за призначенням платежу надходження торгової виручки від продажу товарів (символ 02) були відображені в звіті про касові обороти.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З матеріалів справи слідує, що кошти були зараховані на розрахунковий рахунок ПП ОСОБА_1 як надходження торгової виручки від продажу товарів, жодних документів до банківської установи про відкликання розрахункових документів позивач не направляв, зміна призначення платежу не відбулася. Позивачем не надано до суду розрахункових документів про зарахування коштів із зміненим символом (призначенням платежу).

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволеня позовних вимог приватного підприємця ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Відмовити в задоволенні позову приватного підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції в Голопристанському районі Херсонської області про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 04.12.2009 р. № /0, № /0, рішення про застосування штрафних санкцій від 04.12.2009 р. № НОМЕР_1.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копій відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, якщо вони не були подані у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 25 червня 2010 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 2.11.1