Справа № 753/21598/16-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

28 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Собківа Я.М. Сорочко Є.О. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 12 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до інспектора Управління патрульної поліції у м. Борисполі Департаменту патрульної поліції Ільїна Олега Ігоровича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до інспектора Управління патрульної поліції у м. Борисполі Департаменту патрульної поліції Ільїна О.І., Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 079053 від 31.10.2016р.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 12 січня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі ст. 61 Конституції України, ч. 1 ст. 247 та п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 31.10.2016 року близько 15 год. 10 хв. водій ОСОБА_5 за адресою: Київська область, Бориспіль - 7, ДП МА «Бориспіль» біля терміналу «D», рухався автомобілем «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_1 без пристебнутих ременів безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 (в) Правил дорожнього руху України, а також, при перевірці документів, не надав полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі також - КУпАП).

На підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП, відносно позивача прийнято постанову про адміністративне правопорушення, якою на позивача накладено штраф в розмірі 425,00 грн.

У зв'язку з цим, інспектором Управління патрульної поліції у м. Борисполі Ільїном О.І. прийнято постанову про адміністративне правопорушення від 31 жовтня 2016 року серії АР № 079053 та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафу в сумі 425,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В силу п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, повноваження щодо розгляду справи про порушення ПДР, прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення та визначення виду адміністративного стягнення відносяться до службової особи Національної поліції.

Відповідно до ч. 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В силу приписів ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються під час нагляду за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, згідно ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як вбачається з позовної заяви, позивач не заперечував відсутності в нього на час складання оскаржуваної постанови полісу (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки цим автомобілем він не користувався з липня 2016 року, а тому і не оформляв страховий поліс, відповідно до абз. 2 п. 21.1 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». І тільки за проханням ОСОБА_7 вирішив забрати іноземця та доставити його за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 177/1, Раціотель Київ.

Крім цього, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що позивач залишив автомобіль в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», на що відповідач попередив про адміністративне правопорушення позивача та попросив пред'явити документи. При цьому, позивач заперечував факт порушення ним ПДР України, водійське посвідчення для повного ознайомлення не пред'явив.

Оскільки, з часу коли працівники поліції зупинили позивача та просили належним чином пред'явити документи минуло три години, відповідно його відпустили.

Після чого, приблизно о 15 год. 05 хв. працівниками поліції був помічений автомобіль позивача, за яким він знаходився без пристебнутих ременів безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 (в) Правил дорожнього руху України.

На законну вимогу пред'явити документи, передбачені п. 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху України, позивач відмовився в категоричній формі.

Разом з тим, апелянт зазначив, що інспектором Управління патрульної поліції у м. Борисполі Департаменту патрульної поліції Ільїним О.І. та працівниками поліції порушено вимоги ст. ст. 33, ч. 2 ст. 34, абз. 2 ст. 34, 35, 186, ч. 7 ст. ст. 212, 245, 248, 252, 261, 263, ч. 2 ст. 264, 265-2, 268 КУпАП, ст. 1, абз. 2 ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 6, ст. 7, ст. 8, ч. 2 ст. 12, абз. 1, 2, 3 ч. 1 та ч. ч. 2, 3 ст. 18, абз. 2, 4, 5, 11 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 31, ч. 4 ст. 37 Закону України «Про національну поліцію», абз. 1 п. 8 п.п. 9, 10, 14 гл. III, п. 5 гл. XIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (Наказу МВС № 1395 від 07.11.2015р.), абз. 2 п. 3 гл. II, п. 5, 7 абз. 1.2 п. 9, п. 10, 12 гл. III, п. 7 гл. IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (Наказ МВС № 1376 від 06.11.2015р.), а також вчинено кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 161, ч. 1 ст. 353, 356 ч. 1 ст. 364, ч. ч. 1, 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 371 КК України.

Однак, зазначені доводи апелянта колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки законом передбачено два випадки перевірки документів у водіїв, тобто при оформленні ДТП і порушенні вимог ПДР України.

Так, згідно постанови, причиною зупинки і перевірки наявних документів у позивача було керування автомобілем без пристебнутих ременів безпеки, чим порушено п. 2.3 (в) ПДР України, в подальшому при перевірці позивач не надав полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі, чим порушив вимоги п. 2.1. (ґ) ПДР України, що за своїм характером є більш суттєвішим правопорушенням, відповідальність за яким передбачено лише штраф.

Таким чином, відносно позивача винесено постанову за адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно ст. 36 КУпАП, особа, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи які розглядаються одним і тим же органом - посадовою особою, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, в даному випадку, відповідача притягнуто до відповідальності в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, за ч. 1 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

З огляду на наявні у матеріалах справи документи, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та відсутність належних доказів, наданих позивачем на спростування цього факту, колегія суддів вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 079053 від 31.10.2016р. є правомірною, а підстави для її скасування відсутні.

Доводи апелянта з приводу того, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови не повністю врахував всі пояснення позивача та доводи, які апелянт надав суду під час адміністративного процесу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі доводи жодним чином не спростовують наявність адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_5 навіть на час ухвалення оскаржуваної постанови суду першої інстанції, не подано до суду полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що може свідчити про його відсутність взагалі.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 12 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Собків Я.М. Сорочко Є.О.

Повний текст ухвали виготовлено 06.03.2017 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Сорочко Є.О.

Собків Я.М.