Справа № 803/65/17
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року Справа № 803/65/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Олика Агро» до Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Ківерцівської районної державної адміністрації, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фелікс Агро» про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Олика Агро» (далі ПП «Олика Агро», позивач) звернулось з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі ГТУЮ, відповідач-1), Ківерцівської районної державної адміністрації (далі Ківерцівська РДА, відповідач-2), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 (далі третя особа-1), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фелікс Агро» (далі ТзОВ «Фелікс Агро», третя особа-2) про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області індексний номер 26089459 від 12 листопада 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 листопада 2015 року державний реєстратор Реєстраційної служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області здійснив реєстрацію права оренди ТзОВ «Фелікс Агро» земельної ділянки, площею 0,3693га, кадастровий номер :04:000:1033, на яку в жовтні 2008 року вже зареєстровано таке право позивача на вказану земельну ділянку, чим допустив подвійну реєстрацію права оренди, що суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон №1952). У звязку із наведеним позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області індексний номер 26089459 від 12 листопада 2015 року про державну реєстрацію права оренди на нерухоме майно.

Відповідно до письмових заперечень проти адміністративного позову Відповідача-1 №09-8/495 від 10 лютого 2017 року (а.с.37-39), останній зазначив, що юридичну особу Реєстраційну службу Любешівського районного управління юстиції Волинської області ліквідовано, а Головне територіальне управління юстиції у Волинській області не є її правонаступником, відтак не є органом, до компетенції якого належить вирішення питання про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача.

Відповідач-2 письмових заперечень проти адміністративного позову суду не подав.

В судове засідання представник позивача не прибув, в письмовому клопотанні від 28 лютого 2017 року просив розгляд справи здійснювати за його відсутності (а.с.83).

Представник відповідача-1 01 березня 2017 року заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.85).

Представник відповідача-2 в судове засідання не прибув, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.59).

Треті особи ОСОБА_1 та ТзОВ «Фелікс Агро» у судове засідання не прибули, про причини неприбуття суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності не подали, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду (а.с.56, 58).

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з частиною четвертою статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Як передбачено частиною першою статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи зазначене, судовий розгляд справи здійснювався у відсутності представників позивача, відповідачів, третіх осіб без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки загальною площею 1,9675 га, що знаходиться в межах території Олицької селищної ради Ківерцівського району Волинської області, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що стверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 22 грудня 2005 року (а.с.9).

10 січня 2008 року між ОСОБА_1 (орендодавець) і ПП «Олика Агро» (орендар) укладено договір оренди землі (а.с.7). Відповідно до умов вказаного договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 0,3693 га, рілля, яка знаходиться в межах Олицької сільської ради Ківерцівського району Волинської області; орендна плата становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і складає 91 грн; строк дії договору становить 10 років; договір набирає чинності після його підписання сторонами і проведення державної реєстрації; розірвання договору оренди землі не допускається в односторонньому порядку. На виконання умов вказаного договору орендодавець передав, а орендар прийняв земельну ділянку, що стверджується відповідним актом, підписаним сторонами правочину.

Договір оренди від 10 січня 2008 року зареєстрований у Ківерцівському районному відділі Волинської філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20 жовтня 2008 року за № 12. Дані обставини стверджуються записом на договорі оренди (а.с.7 зворот).

16 вересня 2016 року між ОСОБА_1 (орендодавець) і ПП «Олика Агро» (орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в межах Олицької сільської ради Ківерцівського району Волинської області, площею 0,3693 га, рілля, кадастровий номер земельної ділянки :04:000:1033, строк дії договору становить 7 років; орендна плата становить не менше 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік і складає 335 грн 71 коп. (а.с.11-12). На виконання умов вказаного договору орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, що стверджується відповідним актом, підписаним сторонами правочину (а.с.13).

08 листопада 2016 року представник ПП «Олика Агро» звернувся із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Рожищенської районної державної адміністрації про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, що розташована за адресою: Волинська область, Ківерцівський район, Олицька селищна рада, кадастровий номер :04:000:1033, та документами, необхідними для проведення державної реєстрації прав.

Рішенням №32377481 від 16 листопада 2016 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Рожищенської районної державної адміністрації відмовив у державній реєстрації права оренди на нерухоме майно у звязку з наявними суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:1033 (а.с.14).

Як випливає з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованої 12 січня 2017 року за №78012840, на обєкт нерухомого майна земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:1033, площею 0,3693 га, що знаходиться за адресою: Волинська область, Ківерцівський район, Олицька селищна рада, власником якої є ОСОБА_1, здійснено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за орендарем ТзОВ «Фелікс Агро» на підставі договору оренди №10 від 10 серпня 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 (орендодавцем) і ТзОВ «Фелікс Агро» (орендарем) (а.с.15, зворот).

На підставі реєстраційної справи, сформованої по реєстрації права оренди земельної ділянки кадастровий номер :04:000:1033, яка належить ОСОБА_1 (далі реєстраційна справа) (а.с.61-82), судом встановлено, що державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за ТзОВ «Фелікс Агро» проведено на підставі рішення №26089329 від 12 листопада 2015 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області, прийнятого за результатами розгляду заяви від 12 листопада 2015 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із підпунктом 3 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 26 листопада 2015 року № 834-VIII органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, припиняють надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць за рішенням Кабінету Міністрів України, прийнятим у разі забезпечення виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями умов, необхідних для реалізації повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, але не пізніше 30 квітня 2016 року.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 204-р. «Про припинення надання адміністративних послуг з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців деякими органами державної реєстрації, утвореними Міністерством юстиції» підтримано пропозицію Міністерства юстиції та припинено надання утвореними ним органами державної реєстрації адміністративних послуг з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб, фізичних осіб підприємців у Волинській області Любешівським районним управлінням юстиції.

У звязку з децентралізацією та передачею повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, функції у цій сфері в повному обсязі передані виконавчим органам міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київській, Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, зокрема, Ківерцівській районній державній адміністрації.

Згідно із частиною другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, повязані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час прийняття оскаржуваного рішення регулювалися Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до частини четвертої статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про обєкти та субєктів цих прав.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав приймає державний реєстратор, який також встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Пунктом 8-1 частини другої статті 9 цього Закону визначено, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобовязані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам (частина четверта статті 15 цього Закону).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) обєкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, повязаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною девятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4-2 та частиною девятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення пятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Згідно з розясненнями Державної реєстраційної служби України, наданими у листі від 06 серпня 2013 року № 2951/05-15-13 «Щодо запобігання випадкам подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними правонабувачами», з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01 січня 2013 року, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність у державного реєстратора обовязку встановлення факту попередньої реєстрації прав оренди на земельну ділянку за іншими правонабувачами, відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями для запобігання випадкам подвійної реєстрації таких прав.

Однак, в порушення вимог чинного законодавства державний реєстратор Реєстраційної служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області при проведенні державної реєстрації речового права на підставі договору оренди землі №10 від 10 серпня 2015 року, укладеного між третьою особою-1 і третьою особою-2, належним чином не виконав свого обовязку щодо встановлення суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та допустив подвійну реєстрацію таких прав.

Таким чином, державна реєстрація права оренди за ТзОВ «Фелікс Агро» здійснена повторно, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям, оскільки право оренди в позивача виникло з моменту реєстрації договору оренди земельної ділянки.

При цьому, реєстрація договору оренди землі за новим орендарем можлива лише після реєстрації угоди про розірвання договору оренди землі з попереднім орендарем.

Судом встановлено, що договір оренди землі від 10 січня 2008 року укладений між позивачем і третьою особою-1 на 10 років, тобто строк дії договору оренди спірної земельної ділянки не закінчився, такі договірні відносини достроково не розірвано, а отже, угода про розірвання договору оренди землі з попереднім орендарем не реєструвалась.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент укладення договору оренди землі із позивачем) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Згідно із статтею 202 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент укладення договору оренди землі із позивачем) державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Відповідно до пункту 1.2 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02 липня 2003 року № 174 (чинного на момент укладення договору оренди землі із позивачем) Державний реєстр земель - це складова частина державного земельного кадастру, який складається з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку і формується за допомогою АС ДЗК.

Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (далі - книга реєстрації) - це документ суворого обліку, який є складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок.

Реєстратори державного реєстру земель (далі - реєстратори) - структурні підрозділи Центру ДЗК, які мають доступ та вносять відомості до бази даних АС ДЗК, ведуть Поземельну книгу, здійснюють видачу та реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) землі, а також ведуть книгу реєстрації.

Згідно із пунктом 2.8 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель оператор (реєстратор) здійснює видачу та реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та видачу договорів оренди (суборенди) землі. Видача державного акта на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договору оренди (суборенди) землі супроводжується внесенням запису про державну реєстрацію до відповідних розділів книги реєстрації. При цьому оператор (реєстратор) відображає дані державної реєстрації на всіх примірниках державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди (суборенди) землі.

Як встановлено судом, договір оренди землі від 10 січня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 і ПП «Олика Агро», зареєстрований у Ківерцівському районному відділі Волинської філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20 жовтня 2008 року за №12 (а.с.7 зворот).

Частиною четвертою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Наведене дає підстави дійти висновку, що оскільки державна реєстрація договору оренди землі від 10 січня 2008 року, укладеного з орендарем ПП «Олика Агро», була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення договірних відносин, то право користування позивача спірною земельною ділянкою в силу вимог частини четвертої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є дійсним.

Пунктом 8-1 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено обовязок державного реєстратора під час проведення державної реєстрації прав запитувати від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, за наявності двох умов: по-перше, проводиться державна реєстрація прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року; по-друге, у державного реєстратора відсутній доступ до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Як встановлено, право власності на земельну ділянку в ОСОБА_1 виникло на підставі державного акта від 22 грудня 2005 року, у державного реєстратора відсутній доступ до відповідних інформаційних систем, що свідчить про порушення державним реєстратором пункту 8-1 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - не виконано обовязку щодо запиту від компетентного органу необхідної інформації. В реєстраційній справі, сформованій по реєстрації права оренди земельної ділянки кадастровий номер :04:000:1033, яка належить ОСОБА_1, немає інформації щодо державної реєстрації права оренди спірної земельної ділянки за ПП «Олика Агро» та доказів запитування від органів влади інформації для встановлення такої обставини.

Невиконання державним реєстратором визначеного обовязку зумовило повторну реєстрацію права оренди однієї і тієї ж земельної ділянки за різними набувачами, внаслідок чого істотно порушено законні права та інтереси позивача як правомірного орендаря земельної ділянки.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, наведеній у постановах від 29 вересня 2015 року у справі № 21-760а15, від 30 березня 2016 року у справі № 21-1434а15.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що в реєстраційній справі наявна додаткова угода від 06 лютого 2017 року про розірвання договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :04:000:1033, укладена між ОСОБА_1 і ПП «Олика Агро» (а.с.79); рішення №33778320 від 09 лютого 2017 року, яким проведено державну реєстрацію припинення іншого речового права - права оренди вказаної земельної ділянки за субєктом ТзОВ «Фелікс Агро» (а.с.82).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це процедура визнання і підтвердження державою тих фактів, які уже мали місце, в даному випадку виникнення (припинення) права оренди земельної ділянки.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Пунктом 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, визначено, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мінюст.

Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав державний реєстратор вносить до відповідного розділу Державного реєстру прав такі відомості: 1) підстава для скасування державної реєстрації прав: назва документа; дата видачі документа; номер документа; ким виданий (оформлений) документ; додаткові відомості про документ; 2) реєстраційний номер, дата та час реєстрації заяви, на підставі якої вносяться записи про скасування державної реєстрації прав; 3) підстава для внесення записів про скасування державної реєстрації прав: назва рішення; дата формування рішення; індексний номер рішення; 4) прізвище, імя та по батькові державного реєстратора; 5) найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу.

У результаті внесення записів про скасування державної реєстрації прав у відповідному розділі Державного реєстру прав державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав.

У разі коли внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється щодо державної реєстрації переходу чи припинення речових прав, державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав та поновлює записи про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, що існували до проведення державної реєстрації прав.

З аналізу наведених правових норм випливає, що державний реєстратор, виконуючи рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав, зобовязаний внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування такої державної реєстрації прав та поновити у даному реєстрі записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що існували до проведення державної реєстрації прав.

Керуючись наведеним, суд дійшов висновку, що рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - припинення іншого речового права та внесення державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування державної реєстрації прав не є такими, що породжують тотожні правові наслідки для особи, чиї права, свободи або інтереси були порушені, оскільки наслідком скасування державної реєстрації прав є поновлення записів про речові права на нерухоме майно, які існували до проведення державної реєстрації таких прав, що виключено при державній реєстрації припинення іншого речового права.

Враховуючи наведене, з метою повного та всебічного захисту прав свобод та інтересів позивача як правомірного орендаря, виходячи з наданих суду статтею 162 КАС України повноважень, адміністративний позов підлягає до задоволення шляхом прийняття постанови про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області №26089329 від 12 листопада 2015 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:1033, за ТзОВ «Фелікс Агро» на підставі договору оренди землі №10 від 10 серпня 2015 року.

Керуючись статтями 160, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №26089329 від 12 листопада 2015 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

ОСОБА_2Плахтій

Постанова в повному обсязі складена 06 березня 2017 року.