Справа № 353/1003/16-а
Суддя: Луковкіна У. Ю.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 353/1003/16-а
Провадження № 2-а/353/13/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна У.Ю.

з участю: секретаря Бойко В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумачі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону УПП в м. Івано-Франківську лейтенанта поліції Мовчана Василя Віталійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про скасування постанови від 09.11.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 255 грн., яка була складена з тих підстав, що він 09.11.2016 року о 13 год. 40 хв., по вул. Тисменицькій (заправка WOG), керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив вимоги дорожньої розмітки 1.3, перетнувши її з виїздом на зустрічну смугу руху, чим порушив вимоги п. 8.5 ПДР України. Одразу на місці інспектором роти № 2 батальйону УПП в м. Івано-Франківську лейтенанта поліції Мовчаном Василем Віталійовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 143725 від 09.11.2016 року.

Дану постанову в справі про адміністративне правопорушення вважає незаконною, з нею категорично не згідний і вважає, що вона підлягає скасуванню, з таких підстав. Пункт 8.5. ПДР України містить лише визначення поділу дорожньої розмітки на горизонтальну і вертикальну та не містить будь-яких заборон для учасників дорожнього руху. Тому посилання відповідача на пункт 8.5 ПДР є безпідставним.

Крім того зазначив, що 09.11.2016 року він керував автомобілем «Ford Transit» 2.00 D. д.н.з. АТ 2575АК, разом з причепом по вул. Тисменицькій з м. Івано-Франківська в напрямку м. Тисмениця, суцільну лінію не перетинав, тільки переднім лівим колесом автомобіля виїхав на дорожню розмітку 1.3, після чого був зупинений відповідачем. Він відразу заперечував працівникові поліції та вказав, що не мав наміру пересікати суцільну лінію, тим більше виїжджати на зустрічну смугу руху, однак відповідач на його пояснення не зважав та виніс оскаржувану постанову. Свої заперечення позивач надав у письмовій формі, однак надати копію останніх відповідач відмовився.

Вважає, що інспектор при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 143725 від 09.11.2016 року порушив вимоги ст.ст. 245, 280 КУпАП, а саме не з'ясував всі обставини справи та не дотримався процесуального порядку розгляду справи, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. За таких обставин, просить визнати неправомірною та скасувати постанову інспектора роти № 2 батальйону УПП в м. Івано-Франківську лейтенанта поліції Мовчана В.В. в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 143725 від 09.11.2016 року у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, подав заяву про підтримання позову та просив розгляд справи провести без його участі.

Відповідач інспектор роти № 2 батальйону УПП в м. Івано-Франківську лейтенант поліції Мовчан В.В. в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був неодноразово належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до п. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав:

Судом встановлено, що 09.11.2016 р. інспектором роти № 2 батальйону УПП в м. Івано-Франківську лейтенантом поліції Мовчаном В.В. відносно позивача ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 143725 від 09.11.2016 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням стягнення в розмірі 255 грн. штрафу, з тих підстав, що позивач о 13 год. 40 хв. по вул. Тисменицькій (заправка WOG), керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив вимоги дорожньої розмітки 1.3, перетнувши її з виїздом на зустрічну смугу руху, чим порушив вимоги п. 8.5 ПДР України (а.с. 3).

Проте, як видно з постанови про адміністративне правопорушення позивача, він одразу категорично заперечував вчинення дій щодо порушення правил дорожнього руху, про що надав письмові пояснення, вказуючи інспектору на вагомі обставини, яким, як видно з постанови в справі про адміністративне правопорушення, жодної оцінки інспектором дано не було.

Пунктом 8.5 ПДР України передбачено, що дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює. Пунктами 8.5.1, 8.5.2 ПДР України передбачено поділ дорожньої розмітки на горизонтальну та вертикальну, а також обумовлено її вигляд та спосіб нанесення. Дорожня розмітка 1.3 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Вище зазначена постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку. Проте на підтвердження постанови до матеріалів справи не додано жодних доказів щодо вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Посилання на жоден з цих доказів у винесеній постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, немає.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст. 256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол може не складатись у разі вчинення адміністративних порушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Однак, системний аналіз положень Кодексу, в тому числі ч. 5 ст. 258 КУпАП дає підстави для висновку, що у випадку, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків коли порушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі. Такі ж вимоги містяться у Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства Внутрішніх справ № 1376 від 06 листопада 2015 року, що зареєстрована у Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року №1496/27941.

В іншому випадку, на думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Жодних доказів, які б спростовували позицію ОСОБА_1 та підтверджували, що останній допустив порушення Правил дорожнього руху, відповідач суду не представив та судом під час розгляду справи не здобуто.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частина 1 статті 276 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Згідно згаданого рішення Конституційним Судом України рішення від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення" необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення врегульовано Главою 22 КУпАП.

Однак, як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 143725 від 09.11.2016 року, вона була складена в м. Івано-Франківську на вул. Тисминецькій.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Проте, як видно з постанови серії АР № 143725 від 09.11.2016 р., вона винесена без належного з'ясування обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а також з процесуальними порушеннями (а.с. 3).

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вищевказаних обставин, враховуючи вказане, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 72 КАС України та відсутність обґрунтування відповідачем правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити, скасувавши постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 143725 від 09.11.2016 року.

На підставі ст.ст. 22, 33, ч. 1 ст. 122, 245, 247, 251, 252, 256, 258, 276, 280, 283, 292, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 71, 128, 171-2, 159-163 Кодексу Адміністративного Судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 143725 від 09.11.2016 року інспектора роти № 2 батальйону УПП в м. Івано-Франківську лейтенанта поліції Мовчана Василя Віталійовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 255 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити, в зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області.

Головуюча У.Ю. Луковкіна