Справа № 6725/10/2170
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2011-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2011 р. Справа № 2-а-6725/10/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кравченко К.В.,

при секретарі: Михайленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Чаплинської міжрайонної державної податкової інспекції в Херсонській області

до приватного підприємця ОСОБА_1

про стягнення фінансових (штрафних) санкцій,

встановив:

У грудні 2010 року Чаплинська міжрайонна державна податкова інспекція (надалі - позивач, ДПІ) звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до приватного підприємця ОСОБА_1 (надалі - відповідач), у якому просить стягнути штрафні (фінансові) санкції у сумі 3109,04 грн., застосовані рішенням ДПІ від 12.08.2010 р. № НОМЕР_1.

Позов ДПІ ґрунтується на тому, що застосована до відповідача рішенням від 12.08.10р. № фінансова санкція в розмірі 3109,04 грн. за порушення п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР добровільно не сплачена, а тому підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав клопотання про розгляд справи без його участі, підтримавши позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач заперечує проти заявленого позову посилаючись на те, що підстав для притягнення його до відповідальності за порушення п. 12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (надалі - Закон №265/95-ВР) немає, оскільки таких порушень відповідач не допускав. Відповідач зазначив, що ним належним чином ведеться облік товарних запасів на підставі первинних документів (накладних). На зазначене ревізорами порушення, щодо відсутності на місці проведення перевірки книги обліку доходів та витрат відповідач зазначив, що вона була надана до ДПІ наступного дня після перевірки, але до уваги прийнято не було.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

02.08.2010 року податковими ревізорами-інспекторами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у присутності продавця - ОСОБА_4 було проведено перевірку належного позивачу магазину за адресою: Херсонська область, Чаплинський район, с. Молочне, вул. Леніна, 10 у сфері контролю за застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, обігу готівки, наявністю торгових патентів та ліценцій, за результатами якої складений акт перевірки від 02.08.2010 р. № бланку 002670.

На підставі даного акту перевірки ДПІ 12.08.10р. винесла рішення про застосування до відповідача штрафних санкцій № НОМЕР_1 на загальну суму 3109,04 грн. на підставі ст. 21 Закон № 265/95-ВР за порушення пункту 12 ст.3 зазначеного Закону.

Порушень визначеного законодавством порядку проведення перевірки відповідача, які б могли бути достатньою підставою для скасування прийнятого ДПІ за наслідками такої перевірки рішення, судом не встановлено, і відповідач на наявність таких порушень не посилається.

Щодо правомірності спірного рішення суд зазначає наступне.

Згідно акту перевірки опис порушення п. 12 ст.3 Закону 265/95-ВР викладений наступним чином: не ведення у порядку, встановленому законодавством товарних запасів за місцем їх реалізації; в наявності при перевірці є первинні документи на товар, який не обліковано в книзі обліку доходів та витрат приватного підприємця на загальну суму 1551,52 грн.; дана книга на час перевірки відсутня, тобто товар не облікований за місцем реалізації.

Пунктом 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/ або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 21 Закону № 265 передбачено, що до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ДПІ, обґрунтовуючи наявність даного порушення, стверджує, що відсутність на момент перевірки належним чином оформленої книги обліку доходів та витрат та необлікованого товару, що був на місці перевірки, є достатньою підставою для застосування санкції за порушення пункту 12 ст.3 Закону № 265.

Відповідач суду пояснив, що він надав книгу обліку доходів та витрат після перевірки до ДПІ, у відповідності з п.4.3 акту перевірки, а документи на товар відображені в додатку до акту перевірки .

Статтею 6 цього ж Закону передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Зміст п.12 ст.3 та ст.. 6 Закону № 265 свідчить про те, що вимоги відносно ведення обліку товарних запасів мають виключення і не розповсюджуються на певних субєктів підприємницької діяльності.

Як встановлено судом і відображено в акті перевірки, позивач знаходиться на спрощеній системі оподаткування і є платником єдиного податку, має відповідне свідоцтво серії Ж №135352 від 18.11.09р..

Указом Президента України від 03.07.98 р. № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (далі - Указ № 727/98) передбачено, що форма Книги обліку доходів та витрат, що підлягають оподаткуванню відповідно до цього Указу, і порядок її ведення суб'єктами малого підприємництва, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються Державною податковою адміністрацією України.

На виконання Указу № 727/98 видано наказ ДПА України від 29.10.99 р. № 599 "Про затвердження Свідоцтва про сплату єдиного податку та Порядку його видачі", який зареєстровано в Мін'юсті України 02.11.99 р. за № 752/4045 (далі - наказ № 599).

Згідно з п. 8 наказу № 599 для визначення результатів власної підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійснених господарських і фінансових операцій платник єдиного податку веде Книгу обліку доходів і витрат згідно із додатком N 10 до Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.93 N 12 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.06.93 за № 64. При цьому обов'язковому заповненню підлягають лише графи "період обліку", "витрати на виробництво продукції", "сума виручки (доходу)", "чистий доход".

Зазначеним вище наказом № 12 від 21.04.93 р., із змінами і доповненнями, внесеними наказом від 18.05.1993 р. № 17, затверджена Інструкція про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю (далі Інструкція № 12), а також Форма Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи суб'єкти підприємницької діяльності.

Зміст пункту 13 Розділу ІV Інструкції № 12 свідчить про наявність у фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності, що перебуває на загальній системі оподаткування, обовязку документально підтверджувати свої витрати.

Проте положення Розділу ІV Інструкції № 12 не розповсюджуються на фізичних осіб-підприємців, які сплачують єдиний податок.

Крім того, слід зазначити, що форма Книги обліку доходів і витрат, яка затверджена Інструкцією № 12, не передбачає ведення обліку товарних запасів.

Постановою КМУ від 26.09.2001 р. № 1269 затверджений Порядок ведення книги обліку доходів і витрат" (далі - Порядок).

Відповідно до пунктів 1 та 5 Порядку Книга обліку доходів і витрат ведеться суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку). При цьому до Книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов'язаної з проведенням витрат і/або отриманим доходом; суми витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг); сума виручки від продажу товарів (надання послуг) - з підсумком за день.

Даний Порядок та не передбачає ведення підприємцями, які сплачують єдиний податок, обліку товарних запасів у Книзі обліку доходів і витрат.

Слід зазначити, що до документів, які є підставою для оприбуткування товару, як правило, належать накладні та товарно-транспортні накладні. Такі документи є підставою для внесення запасів до облікових бухгалтерських реєстрів. Однак порядок обліку товарних запасів на законодавчому рівні встановлено виключно для юридичних осіб.

Так, відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»від 16.07.99 р. № 996-XIV бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Указ Президента України від 03.07.98 р. № 727/98 не встановлює обовязку для фізичних осіб-підприємців на спрощеній системі оподаткування вести податковий облік.

Також не визначений законодавчо і порядок обліку витрат приватними підприємцями платниками єдиного податку, оскільки ці витрати не впливають на розмір єдиного податку для фізичних осіб.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що саме приватні підприємці-платники єдиного податку не зобовязані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, і саме на цих субєктів підприємницької діяльності розповсюджуються передбачені п.12 ст.3 та ст..6 Закону № 265 виключення щодо такого обовязку.

Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що відповідач дотримався приписів п.4.3 акту перевірки, відповідно до якого відповідачу пропонувалось у 3 денний термін прибути до ДПІ для надання вмотивованих пояснень та документів щодо фактів, викладених в акті перевірки, та надав до ДПІ первинні документи, які підтверджують надходження до відповідача товару, який знаходився на реалізації в магазині на момент перевірки та книгу обліку доходів та витрат.

Оскільки на відповідача, як приватного підприємця платника єдиного податку, передбачені п.12 ст. 3 Закону № 265 вимоги щодо ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації на відповідача не розповсюджуються, тому застосування до відповідача санкцій за порушення цієї норми, які передбачені ст. 21 цього ж Закону, є неправомірним.

Враховуючи викладене, рішення ДПІ № від 12.08.2010 р. щодо застосування до відповідача штрафної санкції за порушення п.12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР на суму 3109,04 грн. (1554,2х2=3109,04) є безпідставним, тому в позові ДПІ слід відмовити.

Керуючись ст. 8, 9, 12, 19, 158, 159, 160-163, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

постановив:

В задоволенні позовних вимог Чаплинської міжрайонної державної податкової інспекції до приватного підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафних (фінансових) санкцій - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 23 березня 2011 р..

Суддя Кравченко К.В.

кат. 8.1.4