Справа № 815/2183/16
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/2183/16

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

при секретарі Кучмій І.В.

за участю представника апелянта ОСОБА_1,

представника 3-ї особи ОСОБА_2,

представника вiдповiдача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Одеської міської ради на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2016 року по справі за позовом Одеської міської ради до управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, 3-ті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, управління Державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2016 року Одеська міська рада звернулась до суду з позовом до управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участю 3-іх осіб без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, ОСОБА_5, управління Державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про скасування рішень №17502964 та №17505066 від 26.11.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що попередня державна реєстрація речового права на реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 відбулась незаконно, тому у Одеської міської ради є підстави стверджувати, що державна реєстрація вищезгаданого речового права на новостворені, в результаті поділу, об'єкти нерухомості відбулась із порушенням вимог чинного законодавства. Також позивач вважає, що такі дії 3-іх осіб призвели до порушення права територіальної громади міста Одеси, що полягають у подальшому захопленні земельної ділянки, на якій самочинно збудовано відповідний об'єкт нерухомого майна.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2016 року у задоволенні адміністративного позову Одеської міської ради відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Одеська міська рада в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із задоволенням позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 16.09.2014 року державним реєстратором ОСОБА_6 прийнято рішення за індексним номером 15832398 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках на квартиру АДРЕСА_2.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.09.2014 року з індексним номером 26878235, підставою для проведення зазначеної Державної реєстрації визначено свідоцтво про право власності № 26877660, видане 16.09.2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_6

Згідно з зазначеним свідоцтвом про право власності, квартира АДРЕСА_3, загальною площею 212,8 кв. м., житловою площею 90,5 кв. м., належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в рівних частках.

26.10.2015 року постановою Одеського окружного адміністративного суду по справі 815/5741/15 залишеною в силі ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2016 року, задоволено адміністративний позов Одеської міської ради до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_6, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, Одеського міського управління юстиції в особі відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про скасування свідоцтва від 16.09.2015 року № 26877660 та рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 16.09.2014 року № 15832398.

Однак, 24.03.2016 року Одеській міській раді стало відомо про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 поділено вищезазначений об'єкт нерухомості та здійснено державну реєстрацію права власності на новостворені об'єкти нерухомого майна, тоді як первісна державна реєстрація речових прав на цей об'єкт нерухомого майна була здійснена із порушенням вимог чинного законодавства України. Підставою для здійснення нової реєстрації права власності третіх осіб стало розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 24.10.2014 року № 651 «Про затвердження висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, на два самостійні об'єкти», а саме квартири НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Так, 26.11.2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області Оперчук Іриною Михайлівною прийнято рішення (з відкриттям розділу) за індексним номером 17505066 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках на квартиру АДРЕСА_4, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01 та за індексним номером 17502964 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках на квартиру АДРЕСА_5, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01 (а.с. 11-14)

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки на момент державної реєстрації поділених об'єктів, а саме кв.НОМЕР_1 та кв.НОМЕР_2 судового рішення по справі № 815/5741/15 не існувало, а на момент набуття цим рішенням законної сили квартира НОМЕР_1 була вже розділена на дві квартири шляхом фактичного виділу прибудованих приміщень в окрему квартиру НОМЕР_2 то правові підстави для задоволення позову відсутні.

Судова колегія суду апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими з огляду на наступне.

Дійсно на момент проведення державної реєстрації спірних речових прав залишалась чинною державна реєстрація речового права на об'єкт нерухомого майна, що підлягав поділу.

Однак як вже зазначалось вище, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2015 року у справі № 815/5741/15, залишеною в силі ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2016 року скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_6 від 16.09.2014 року № 15832398 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках на квартиру в будинку АДРЕСА_8 та скасовано свідоцтво про право спільної часткової власності за ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на квартиру АДРЕСА_6, загальною площею 212,8 кв.м від 16.09.2014 року № 26877660.

Крім того, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26.05.2015 року, яка набрала законної сили 17.07.2015 року, за результатом розгляду адміністративної справи № 815/1530/15 зобов'язано департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 01.09.2014 року № ОД 24 щодо об'єкта будівництва «Реконструкція квартири без зміни геометричних розмірівАДРЕСА_7», замовниками за якою визначено ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Таким чином, документи, на підставі яких проводилась державна реєстрація речового права на об'єкт нерухомого майна, що підлягав поділу, та сам документ про державну реєстрацію такого речового права на сьогоднішній день вже є скасованими, тобто, документів, які визначають право особи на майно з зазначеними характеристиками взагалі не існує.

Слід при цьому враховувати, що відповідно до п. 10.2. Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому п.п. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

При цьому частина 2 ст. 26 вказаного Закону у редакції, чинній на момент звернення до суду із цим позовом, передбачала можливість внесення запису до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав виключно на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав. Відтак, звернення до суду з цим позовом було єдиним можливим способом захисту порушеного права територіальної громади м.Одеси, адже будь-якої іншої процедури скасування запису у Державному реєстрі прав законодавством не передбачено.

У будь-якому випадку скасування судом рішення про державну реєстрацію прав прямо визначено Законом підставою для скасування запису про скасування державної реєстрації прав, що визначає право на звернення позивача з цим позовом, у зв'язку з чим відсутність обставин, які б вказували на порушення відповідачем процедури державної реєстрації на момент її здійснення не можуть визначати таку реєстрацію законною, оскільки така державна реєстрація відбулась із порушенням права територіальної громади м. Одеси, навіть незважаючи на відсутність вини у цьому з боку державного реєстратора.

З цього приводу слід додатково наголосити, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, враховуючи вищенаведені судові рішення, які набули законної сили, права власності на об'єкт нерухомого майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 який підлягав поділу, не виникало відповідно до вимог чинного законодавства, відповідно не може виникнути і права власності на об'єкти нерухомого майна, утворені внаслідок поділу згаданого об'єкта нерухомого майна.

В свою чергу, рішення про державну реєстрацію речових прав, які є предметом спору у цій справі, мають суто похідний характер від скасованого в судовому порядку раніше рішення про державну реєстрацію права власності на реконструйований об'єкт, який підлягав поділу.

Крім того однією з підстав для відмови в задоволенні позов суд зазначив, що Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як виконавчий орган, підзвітний та підконтрольний Одеській міській раді, не здійснила постійного контролю та не вжила заходів щодо усунення порушень законодавства стосовно здійснення третіми особами самочинного будівництва, а навпаки, видала розпорядження від 24.10.2014 року, на підставі якого прийняті оскаржувані рішення про державну реєстрацію.

З огляду на це судова колегія вважає за необхідне зазначити, що питання невжиття заходів реагування виконавчими органами міської ради на самочинне будівництво не може розглядатись як підстава, що виключає можливість самостійного захисту права територіальної громади м. Одеси, в інтересах якої відповідно до закону виступає саме Одеська міська рада, в судовому порядку, особливо, зважаючи на той факт, що документ, який засвідчував готовність спірного об'єкта до експлуатації, та рішення про державну реєстрацію права власності на цей об'єкт, вже є скасованими в судовому порядку, а питання самочинного будівництва вже є доведеним та не підлягає додатковому доказуванню в інших судових процесах відповідно до ст. 72 КАС України.

Також як вбачається з матеріалів справи, 14.10.2014 року листом № 01-11/1649 (3) Приморська районна адміністрація Одеської міської ради повідомила юридичний департамент Одеської міської ради про те, що нею прийнято розпорядження від 28.08.2014 року № 509, згідно з яким ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зобов'язані демонтувати самовільно побудовану нежитлову будівлю та фундамент за адресою: АДРЕСА_8, у термін до 08.09.2014 року.

На момент проведення перевірки, яка передувала відповідному розпорядженню районної адміністрації, жодного дозвільного документа на здійснення відповідних будівельних робіт не існувало та права власності на такий об'єкт нерухомого майна не було зареєстровано.

Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_5, будучи обізнаними про прийняте у відношенні до них розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради щодо усунення порушень діючого законодавства, на підставі незаконно зареєстрованої декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 01.09.2014 року № ОД 24 подали документи до державного реєстратора, після чого була проведена державна реєстрація права власності на самочинно реконструйований об'єкт нерухомого майна.

Розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 24.10.2014 року № 651 «Про затвердження висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_9 на два самостійні об'єкти» прийнято відповідно з урахуванням документів про державну реєстрацію права власності на відповідний об'єкт нерухомого майна, що на той час виключало можливість відмовити у вирішенні питання можливості поділу відповідного об'єкта та присвоєння адрес. При цьому таке розпорядження не може розглядатись як самостійна підстава, що підтверджує законність оскаржуваних рішень про державну реєстрацію.

З огляду на це безпідставним є висновок суду першої інстанції про те, що Приморська районна адміністрація Одеської міської ради не вживала заходів контролю до моменту звернення до суду з цим позовом.

Щодо доводів суду першої інстанції стосовно того, що в результаті реконструкції квартири НОМЕР_1 не змінені зовнішні геометричні розміри, які були до реконструкції, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Зокрема, у постанові Одеського окружного адміністративного суду від 26.05.2015 року у справі № 815/1530/15, яка набрала законної сили, встановлено що площа реконструйованого об'єкта, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, виготовленого станом на 11.11.2011 року, загальна площа приміщень складає 113,8 кв.м., а згідно з технічним паспортом на квартиру НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1, виготовленого станом на вересень 2014 року, загальна площа приміщень складає вже 212,8 кв.м. Таким чином судом вже встановлено, що площа реконструйованого об'єкта, що розташований за адресою: АДРЕСА_10, зазначена в декларації від 01.09.2014 року № ОД 24 про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкції квартири без зміни геометричних розмірів та в технічному паспорті від 11.11.2011 року, не співпадає.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з якою у разі поділу об'єкта нерухомого майна або виділу частки з об'єкта нерухомого майна відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, реєстраційний номер цього об'єкта скасовується. На кожний новостворений об'єкт нерухомого майна відкривається новий розділ Державного реєстру прав та формується нова реєстраційна справа, присвоюється новин реєстраційний номер кожному з таких об'єктів.

Присвоєння такого ж номера квартирі, що існував у об'єкта, який поділявся, не свідчить про те, що цей об'єкт є тотожнім, тим більш що параметри квартири НОМЕР_1 були змінені внаслідок її незаконної реконструкції, що відображалось й у Державному реєстрі речових прав.

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_11, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради від 14.12.2011 року, квартира належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в рівних частках кожній, на праві спільної часткової власності та в цілому складається з приміщень загальною площею 113,8 кв. м., житловою 48,2 кв. м.

Натомість, після реконструкції та поділу вищезазначеного об'єкта нерухомості на два новостворені об'єкти нерухомого майна, загальна площа квартири НОМЕР_1 у цьому ж будинку вже складає 118,8 кв.м. (тобто, на 5 кв. м більше ніж первісні розміри квартири під НОМЕР_1).

Таким чином квартира АДРЕСА_11, право власності на яку зареєстровано відповідно до рішення державного реєстратора від 26.11.2014 року за індексним номером 17502964 є зовсім іншим об'єктом нерухомого майна, якого до моменту поділу взагалі не існувало.

За таких обставин судова колегія вважає, що судом порушено норми матеріального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення неправильного рішення.

З огляду на це обгрунтованими є доводи апелянта, тому позовні вимоги щодо скасування рішень управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області №17502964 та №17505066 від 26.11.2014 року підлягають задоволенню.

Враховуючи, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3,4 ч.1 ст.202 КАС України вважає необхідним скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Керуючись ст. ст. 195,196,198, 202, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Одеської міської ради задовольнити.

Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Оперчук Ірини Михайлівни від 26.11.2014 року №17502964.

Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Оперчук Ірини Михайлівни від 26.11.2014 року №17505066.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 03.03.2017 р.

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик