Справа № 264/589/17
Суддя: Іванченко А. М.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/589/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2017 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Іванченко А.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції Луценка Ігоря Вікторовича, Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції з приводу рішення суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказав, що 04 лютого 2017 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Постанову по справі про адміністративне правопорушення винесено за те, що 04 лютого 2017 року о 09.15 годині ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу ВАЗ 2110, державний номерний знак НОМЕР_1, біля будинку № 63 по вул. Мітрополітській Центрального району м.Маріуполя, тобто ближче 30 м. від дорожнього знаку зупинки, чим порушив п.15.9е ПДР України. Із постановою не згоден і просить її скасувати, оскільки вважає її необґрунтованою і незаконною. В обґрунтування своїх вимог, позивач вказав, що він дійсно керував автомобілем в зазначений час, та приїхав до ринку з метою виконання розпорядження роботодавця, а саме придбати необхідне обладнання для виконання роботи. Разом з тим, вказував, що зупинку зробив вимушено, оскільки відчув несправність автомобіля, оглянув автомобіль на предмет неполадок та пішов до території ринку також з метою придбання необхідної запчастини. У цей час під'їхали працівники поліції, яким він повідомив причину зупинки, тобто, вказав, що вона є вимушеною. Зазначив, що ДТП не скоював, а місце зупинки автомобіля не було місцем з обмеженою оглядовістю дороги, перешкоди в русі нікому не спричинив, ані пішоходам, ані іншим водіям. Знак аварійної зупинки не став установлювати, оскільки був біля ринку та мав можливість одразу відремонтувати автомобіль. Натомість, інспектор виніс на місці постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Вважає, що інспектор упереджено та не об'єктивно поставився до з'ясування обставин справи, незаконно визнав його винним у вчиненні адмінправопорушення та піддав адмінстягненню. Були порушені його права на захист, справу було розглянуто на місці, у зв'язку із чим він не зміг дати обґрунтовані пояснення та представити докази його невинності, при складанні протоколу про адмінправопорушення йому не були роз'яснені права та обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Під час винесення постанови не дотримано вимог ст. 245, 276, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи, не було враховано данні про його особу, ступень провини, матеріальне становище, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність. Вважає постанову посадової особи про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач підтримує в повному обсязі свої позовні вимоги та просить задовольнити.

Представник Управління патрульної поліції в м.Маріуполі - Василенко Ю.Г., яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилась, надала письмові заперечення проти позову, відповідно до яких не визнає позов та в підтвердження вини правопорушника надала диск з відеофіксацією правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений КУпАП. Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП та Інструкції з організації провадження та діловодства у справах про адміністративне порушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 жовтня 2003 року, № 1217, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 жовтня 2003 рокуза № 974/8295, є документом, що засвідчує факти неправомірних дій учасників дорожнього руху і є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, а також іншими документами.

За ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 332757 від 04 лютого 2017 року, вказана постанова була винесена на виконання своїх владних повноважень інспектором патрульної поліції 2 роти батальйону УПП в м.Маріуполі Луценком Ігорем Вікторовичем, який є уповноваженою посадовою особою органу внутрішніх справ.

Позивачем не оспорюється, що 04 лютого 2017 року о 09.15 годині він керував автомобілем ВАЗ2110, державний номерний знак НОМЕР_1 та здійснив зупинку транспортного засобу біля будинку № 63 по вул. Мітрополітській Центрального району м.Маріуполя.

Пунктом 5.41.1 ПДР України встановлено, що знак «Пункт зупинки автобуса» позначає початок посадкового майданчика автобуса. За межами населених пунктів знак може бути встановлений на павільйоні з боку прибуття маршрутних транспортних засобів. У нижній частині знака може бути нанесено зображення таблички із зазначенням протяжності посадкового майданчика.

Відповідальність за порушення даного пункту ПДР передбачена ч.1ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.12 розділу III «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Між тим, з наданого відеозапису правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 дійсно вчинив зупинку транспортного засобу в забороненому місці, однак його зупинка тривала невеликий проміжок часу. З відеозапису також вбачається, що своїми діями водій не вчинив перешкод іншим учасникам руху та жодних тяжких наслідків від його дій не настало, у зв'язку з чим інспектор поліції мав можливість оцінити малозначність скоєного правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення, винесена з порушенням вимог ст. 280 КУпАП та є протиправною, отже підлягає скасуванню, а адміністративна справа - закриттю на підставі ст. 247 ч.1 КУпАП за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 17, 18, 41, 70, 71, 159, 162, 163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Інспектора роти №2 Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції Луценка Ігоря Вікторовича, Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції з приводу рішення суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, - задовольнити.

Постанову серії АР № 332757 від 04 лютого 2017 року, винесену інспектором патрульної поліції 2 роти батальйону УПП в м.Маріуполі Луценком Ігорем Вікторовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КпАП України визнати незаконною та скасувати.

Апеляційна скарга може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд м.Маріуполя з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: А. М. Іванченко