Справа № 295/15483/16-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Стрілецька О.В.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"02" березня 2017 р. Справа № 295/15483/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "26" грудня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

08 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними дії Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та відмови у проведенні перерахунку щомісячного грошового утримання з розрахунку 86 % від заробітної плати судді, а також просила зобов'язати відповідача зарахувати до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та з 22.09.2016 року провести перерахунок щомісячного грошового утримання з розрахунку 86 % від заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з врахуванням отриманого розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 26 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними дії Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_3 у зарахуванні до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та перерахунку щомісячного грошового утримання з розрахунку 86 % від заробітної плати судді.

Зобов'язано Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_3, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, половину строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті ім.Ф.Є.Дзержинського, що становить 1 рік 11 місяців.

Зобов'язано Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання, призначене ОСОБА_3, з розрахунку 86 % від заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру, починаючи з 22.09.2016 року, з урахуванням отриманого розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 22.09.2016 року перебуває на обліку в Житомирському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій та статус суддів" в розмірі 82% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

До стажу роботи, який дає право позивачу на отримання щомісячного довічного грошового утримання, відповідачем зараховано періоди роботи на посаді судді з 03.03.1995 року по 21.09.2016 року, що становить 21 рік 6 місяців 20 днів (а.с. 6-8).

При призначенні ОСОБА_3 щомісячного довічного грошового утримання не зараховано до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, половину строку навчання на денній формі у Харківському юридичному інституті ім.Ф.Є.Дзержинського, що становить 1 рік 11 місяців.

Зі змісту записів з трудової книжки вбачається, що ОСОБА_3 в період з 01.09.1982 року по 01.07.1986 року навчалась в Харківському юридичному інституті ім.Ф.Є.Дзержинького (а.с. 6-8).

Предметом спору є не зарахування до стажу, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, половини періоду навчання у вищому навчальному закладі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями частини 1 статті 109 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

В статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" вказано, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону України "Про судоустрій та статус суддів", який набрав чинності з 01.01.2011 року, передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI спірні правовідносини регулювались Законом України "Про статус суддів" № 2862- ХІІ від 15.12.1992 року.

Пунктом 2 частини 4 статті 43 Закон України "Про статус суддів" було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03 вересня 2005 року № 865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

З огляду на те, що позивач на момент набрання законної сили Законом України "Про судоустрій та статус суддів" працювала на посаді судді понад 10 років, за нею зберігається визначення стажу роботи на посаді судді згідно ч.4 ст.43 Закону України "Про статус суддів" та постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 03 вересня 2005 року № 865.

У період з 01.09.1982 р. по 01.07.1986 рік, що становить 3 роки 10 місяців, позивач началась на денній формі навчання у Харківському юридичному інституті імені Ф.Є.Дзержинського, а тому половина вказаного періоду (1 рік 11 місяців) підлягає врахуванню для визначення стажу роботи на посаді судді.

Таким чином, колегія суддів зазначає що ОСОБА_3 на час звільнення із посади судді мала 23 роки 5 місяців 20 днів стажу, з якого - 21 рік 6 місяців 20 днів роботи на посаді судді та 1 рік 11 місяців - половина строку навчання на денній формі у Харківському юридичному інституті ім.Ф.Є.Дзержинського, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання.

З урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року частина 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI підлягає застосуванню в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

Враховуючи, що ОСОБА_3 має 23 роки 5 місяців 20 днів стажу, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання, тому щомісячне довічне грошове утримання позивачу повинно бути нараховано в розмірі 86 % від заробітної плати працюючого судді, починаючи з 22.09.2016 року.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що позивач в повній мірі довела ті обставини, на яких грунтуються її позовні вимоги, в той час як відповідачем правомірність відмови у зарахуванні до стажу роботи позивача, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та відмови у проведенні перерахунку щомісячного грошового утримання з розрахунку 86 % від заробітної плати судді - не доказана.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Згідно з частиною десятою ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Богунського районного суду м. Житомира від "26" грудня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Перемоги,55,м.Житомир,10003

- ,