Справа № 826/24554/15
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року м. Київ К/800/25748/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Стародуба О.П.,

Штульмана І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року, адміністративний позов залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приймаючи таке рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач повторно без поважних причин не прибув у судове засідання.

Не погоджуючись з вказаними ухвалами, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просив скасувати ухвалені ними рішення та направити справу для продовження розгляду.

Відповідач в письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які він просив залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2015 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у попередньому судовому засіданні на 21 січня 2016 року, проте у встановлений день засідання суду не відбулося у зв'язку з перебуванням головуючого судді у справі на лікарняному та було перенесено на 04 лютого 2016 року, про що повідомлено сторін, зокрема, позивача.

04 лютого 2016 року в попередньому судовому засіданні ОСОБА_4 заявив клопотання про перенесення судового засідання у зв'язку з неможливістю забезпечити явку свого представника у судове засідання (04 лютого 2016 року), зважаючи на його зайнятість в іншому судовому засіданні. Крім того, від відповідача також надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням його представника на лікарняному. У зв'язку з цим у попередньому судовому засіданні було оголошено перерву до 24 березня 2016 року, про що відібрано розписку у позивача.

18 березня 2016 року позивач подав до суду заяву, в якій просив визнати поважними причини неявки у призначене на 24 березня 2016 року попереднє судове засідання у зв'язку з необхідністю бути присутнім при розгляді справи в Апеляційному суді міста Києва, про що подав відповідну повістку про виклик до суду у кримінальному провадженні.

В зв'язку з неприбуттям ОСОБА_4 24 березня 2016 року в попереднє судове засідання та, враховуючи подану ним заяву, розгляд справи було відкладено на 21 квітня 2016 року, про що повідомлено позивача, який отримав повістку 28 березня 2016 року.

У наступному попередньому судовому засіданні, призначеному на 21 квітня 2016 року, позивач заявив клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з відсутністю у засіданні його представника, яке було задоволено судом із відкладенням розгляду справи до 21 червня 2016 року (ухвала від 21 квітня 2016 року).

Разом з тим, 21 червня 2016 року ОСОБА_4 у попереднє судове засідання не прибув, надіславши заяву, зареєстровану у канцелярії суду 21 червня 2016 року, про визнання поважними причин його неявки у судове засідання, зазначивши, що з 09-00 год. по 09-15 год. він перебував у прокуратурі міста Києва, виконуючи ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 12 травня 2016 року, якою його зобов'язано відвідувати прокуратуру міста Києва з установленою прокурором періодичністю, а також просив повідомити про нову дату судового засідання.

З урахуванням наведених обставин, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям в попереднє судове засідання позивача без поважних причин.

Відповідно до положень частини 1 статті 56 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, а також третя особа в адміністративній справі можуть брати участь в адміністративному процесі особисто і (або) через представника.

Згідно з частиною 2 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які беруть участь у справі, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не можуть з поважних причин прибути до суду, зобов'язані завчасно повідомити про це суд.

Наслідки неприбуття в судове засідання особи, яка бере участь у справі, встановлені статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з частиною 3 якої, у разі повторного неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Вищезазначена процесуальна норма кореспондується з пунктом 4 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у попереднє судове засідання чи у судове засідання без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

При цьому, «повторність» означає вчинення знову, тобто основною ознакою повторності є здійснення аналогічного, тотожного. При цьому черговість та порядок вчинення дій не впливає на факт їх повторності. А тому «повторне неприбуття», як підстава для залишення позовної заяви без розгляду, означає неявку у судове засідання два чи більше разів без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття протягом усього розгляду справи та не обов'язково двічі підряд.

Отже, за змістом вищезазначених норм процесуального права, суд може залишити позовну заяву без розгляду лише за наявності певних умов, а саме, якщо особа повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, повторно не прибула у попереднє судове засідання чи у судове засідання без поважних причин і не заявила про розгляд справи за її відсутності.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи та вже вказувалось в цій ухвалі, позивач, усвідомлюючи неможливість прибути в судове засідання 24 березня 2017 року, завчасно подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, на підтвердження наведених у якому обставин додав повістку про виклик до суду у кримінальному провадженні, й вказане клопотання було задоволено судом, тобто фактично наведені в ньому причини відсутності позивача визнано поважними.

Наступна ж неявка ОСОБА_4 в судове засідання (в зв'язку з перебуванням у прокуратурі міста Києва, доказів в підтвердження чого, однак, не подано) мала місце 21 червня 2016 року, коли Окружним адміністративним судом міста Києва і було постановлено оскаржувану ухвалу про залишення позову без розгляду.

Таким чином, неявка позивача в судове засідання 21 червня 2016 року не могла бути підставою для залишення позову без розгляду, оскільки не мала ознаки повторності.

До того ж, судом першої інстанції не було вжито заходів для забезпечення участі у справі представника позивача, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про направлення останньому повісток про виклик у судові засідання чи повідомлення його в інший спосіб, передбачений статтями 33, 38 Кодексу адміністративного судочинства України, зважаючи на те, що, як вбачається з журналу попереднього судового засідання від 04 лютого 2016 року, ОСОБА_4 зазначав, що є громадянином Республіки Білорусь і вільно не володіє українською мовою, та, при цьому, просив суд забезпечити його перекладачем, й судом з'ясовувалось питання щодо можливості виконання функцій перекладача його адвокатом.

Суд же апеляційної інстанції, залишаючи без змін судове рішення, вказані обставини також залишив поза увагою.

За правилами частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що висновок судів про залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України є передчасним та не відповідає нормам процесуального права, а тому оскаржувані ухвали судів підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.210,220,222,223,227,230,231 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Стародуб О.П.

Штульман І.В.