Справа № 2а-40/10
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року м. Київ К/800/11309/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06.10.2010р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2013р. у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії із застосуванням середньої заробітної плати працівників, задіяних в галузях економіки за 2008 рік в розмірі 1573,99 грн. відповідно до ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язання зарахувати з 01.10.2008р. в пільговий стаж час перебування на інвалідності в зв'язку з нещасним випадком на виробництві 12 років 3 місяці 4 дні і провести відповідний перерахунок; поновлення пропущеного строку для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 01.01.2006р. по 31.12.2009р. та зобов'язання нарахувати недоплачену як дитині війни щомісячну соціальну допомогу за 2006-2009 роки в розмірі 5057,01 грн.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06.10.2010р. позовну заяву в частині поновлення пропущеного строку для звернення до суду та зобов'язання нарахувати недоплачену допомогу як дитині війни за 2006-2009 роки залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 155 КАС України.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2011р. скасовано ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06.10.2010р., а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду в частині позовних вимог щодо зобов'язання відповідача нарахувати позивачу недоплачену допомогу як дитині війни.

Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06.10.2010р., яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2011р., у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.10.2012р. скасовано ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2011р., а справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2013р. постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06.10.2010р. залишено без змін.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судами рішення та прийняти нове рішення.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частини 5 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції з 22.05.1993р.) час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13, 14).

Такий же порядок зарахування часу перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання передбачений і абзацом 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, яка набрала чинності з 16.09.2008р.), відповідно до якої, час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

В ході розгляду справи судами встановлено, що загальний стаж роботи позивача становить 42 роки 11 місяці 8 днів, з них пільговий стаж складає 14 років 8 місяців 9 днів.

Вперше позивачу пенсія була призначена по інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві з 10.02.1976р., виплату якої припинено 31.03.1980р. у зв'язку з визнанням позивача працездатним згідно повідомлення МСЕК від 14.03.1980р. (а.с. 38).

Після призначення у квітні 1991 року пенсії за віком позивач продовжував працювати і 09.01.2009р. звернувся до УПФУ в м. Марганці Дніпропетровської області із заявою про перерахунок призначеної пенсії працюючому пенсіонеру лише з урахуванням стажу (а.с. 43).

Перерахунок пенсії позивачу здійснено без зарахування до пільгового стажу часу перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві з 16.02.1976р. по 20.05.1988р. (12 років 3 місяці 4 дні) та без застосування середньої заробітної плати працівників, задіяних в галузях економіки за 2008 рік в розмірі 1573,99 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії лише по стажу, а не із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, відповідно перерахунок був правомірно здійснений згідно заяви позивача.

Крім того, апеляційний суд виходив з того, що позивачу пенсію за віком призначено до набрання чинності Законами України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а чинним на момент призначення позивачу пенсії законодавством не було передбачено зарахування часу перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві до страхового стажу.

З такими висновками судів колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки за змістом статей 27, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при перерахунку пенсії застосуванню підлягає показник середньої заробітної плати за календарний рік, що передував року призначення, а не перерахунку пенсії, час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу лише під час призначення пенсії, зарахування вказаного періоду для перерахунку раніше призначеної пенсії не передбачено, а тому суди обґрунтовано прийняли рішення про відмову у задоволенні позову.

Посилання позивача в обгрунтування касаційної скарги на необхідність застосування при перерахунку раніше призначеної йому пенсії положень статті 10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», якою внесено зміни до статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», також є безпідставним, оскільки зазначеною статтею на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності цим Законом, поширено дію лише частини 1 статті 7 і статті 8 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06.10.2010р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2013р. у даній справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

В.В. Швець