Справа № 810/6/17
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року 810/6/17

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., суддів: Лапія С.М., Щавінського В.Р., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції ядерного регулювання України про зобов'язання здійснити перерахунок заробітної плати,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної інспекції ядерного регулювання України про зобов'язання зробити перерахунок заробітної та інших обов'язкових платежів, які нараховуються відповідно до встановленого їй окладу виходячи з окладу, встановленого для головного метролога ДСП Чорнобильська АЕС за 2010 рік відповідно до листа ДСП ЧАЕС від 20.01.2010 №189/30/09-15 в сумі 8619 грн., для заступника начальника цеху ДСП ЧАЕС за 2012 рік відповідно до листа ДСП ЧАЕС від 17.07.2012 №2861/30/09-243 в сумі 9123 грн., за 2013 року відповідно до листа від 14.01.2013 №100/30-08 в сумі 11849 грн., за 2016 рік відповідно до листа ДСП ЧАЕС від 22.07.2016 №2856/30/09-307 в сумі 15310 грн., та за 2011 рік, за 2014 рік та за 2015 рік відповідно до листа ДСП "Чорнобильська АЕС" від 06.12.2016 №4684/30/09-476 "Про надання інформації щодо оплати праці працівників АЕС" та виплатити належні їй кошти.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є державним службовцем, якій заробітна плата виплачується згідно зі схемою посадових окладів на посадах державної служби за відповідними групами оплати праці, затвердженою Кабінетом Міністрів України. На думку позивача, відповідач невірно визначив їй розмір заробітної плати, оскільки позивач обіймає посаду головного спеціаліста - державного інспектора Інспекції з ядерної безпеки на ЧАЕС, тому в силу приписів Закону України від 08.02.1995 №39/95-ВР "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку", Положення про порядок оплати праці державних інспекторів з нагляду за ядерною та радіаційною безпекою безпосередньо на ядерних установках, затвердженого наказом Міністерства праці України від 03.04.1997 №30, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.05.1997 за №202/2006, її заробітна плата має встановлюватися на рівні заробітної плати відповідної категорії працівників ядерних установок АЕС, а саме: заступника начальника цеху ДСП "Чорнобильська АЕС".

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що позивачу правомірно і правильно нараховано заробітну плату, виходячи з вимог Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" (у редакції, що діяла на момент нарахування заробітної плати) та постанов Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" та від 06.04.2016 №292 "Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році.

Ухвалою від 17.01.2017 суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 є державним службовцем, яка проходить державну службу в Державній інспекції ядерного регулювання України.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки, відповідно до наказу від 31.03.2010 №75-о ОСОБА_1 призначена на посаду провідного спеціаліста - державного інспектора Державної інспекції з ядерної безпеки на Чорнобильській АЕС з 06 квітня 2010 року.

Згідно з наказом відповідача від 06.07.2010 №157-о ОСОБА_1 присвоєно дев'ятий ранг державного службовця, з 09.07.2012 присвоєно восьмий ранг державного службовця на підставі наказу від 09.07.2012 Ґ№76-о, а з 09.07.2014 - сьомий ранг державного службовця на підставі наказу від 07.07.2014 №153-о/1.

На підставі даних, викладених позивачем у позовній заяві, а також з матеріалів справи суд встановив, що впродовж 2010 - 2015 років нарахування заробітної плати позивачу здійснювалось відповідачем на підставі Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" (у редакції, що діяла на момент нарахування заробітної плати) та постанов Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" та від 06.04.2016 №292 "Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році", а також інших нормативно-правових актів.

Позивач стверджує, що визначений у такий спосіб її посадовий оклад у штатних розписах на відповідні роки є значно нижчим, ніж посадовий оклад працівників відповідних категорій на діючих ядерних установках АЕС.

На думку позивача, її заробітна плата як головного спеціаліста - державного інспектора Державної інспекції з ядерної безпеки на Чорнобильській АЕС має встановлюватися на рівні заробітної плати заступника начальника цеху ДСП "Чорнобильська АЕС".

Відповідач в запереченнях на позов стверджував, що позивач до нього із заявами про перерахунок заробітної плати не звертався.

У той же час, відповідач стверджував, що нарахування заробітної плати позивачу здійснювалось згідно з вимогами Закону України "Про державну службу" (у редакції, що діяла на момент нарахування заробітної плати) та відповідних постанов Кабінету Міністрів України, що регулювали питання оплати праці державних службовців.

В матеріалах справи містяться звернення позивача до Генерального прокурора України та Головного управління Держпраці у Київській області зі скаргами на дії відповідача з приводу спірного питання.

Вважаючи свої права порушеними, позивач також звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті у період з 01.01.2010 по 30.04.2016 визначались Законом України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон №3723-XII), а з 01.05.2016 по 31.12.2016 - Законом України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон №889-VII).

Державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження (ст. 1 Закону №3723-XII).

Відповідно до ст. 33 Закону №3723-XII оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю. Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю. Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

В силу приписів частини сьомої ст. 33 Закону №3723-XII умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Структура та умови оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, схема посадових окладів визначені постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 (діяла до 30.04.2016).

В силу приписів статті 7 Закону №889-VIII державний службовець має право на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби та рангу.

Статтею 50 Закону №889-VIII (діє з 01.05.2016) передбачено, що держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов'язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Заробітна плата державного службовця складається з: посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; премії (у разі встановлення). За результатами роботи та щорічного оцінювання службової діяльності державним службовцям можуть встановлюватися премії. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є державний бюджет.

В силу приписів частини третьої статті 51 Закону №889-VIII схема посадових окладів на посадах державної служби визначається щороку Кабінетом Міністрів України під час підготовки проекту закону про Державний бюджет України на наступний рік з урахуванням юрисдикції державних органів, а також виходячи з того, що мінімальний розмір посадового окладу групи 1 у державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, становить не більше семи мінімальних розмірів посадового окладу групи 9 у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, міст обласного значення.

З 01.05.2016 питання оплати праці державних службовців у 2016 році регулювалися на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №292 "Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році".

Таким чином, в силу приписів законів України "Про державну службу" питання визначення умов оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги належать до компетенції Кабінету Міністрів України.

Згідно з Положенням про Державну інспекцію ядерного регулювання України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №363, державна інспекція ядерного регулювання України (Держатомрегулювання) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері безпеки використання ядерної енергії.

Відповідно до статті 25 Закону України від 08.02.1995 №39/95-ВР "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку" державний нагляд за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки від імені органу державного регулювання ядерної та радіаційної безпеки здійснюють державні інспектори з ядерної та радіаційної безпеки.

Частиною восьмою статті 25 вказаного Закону передбачено, що державним інспекторам з нагляду за ядерною та радіаційною безпекою безпосередньо на ядерних установках, які несуть відповідальність за повноту, достатність та обґрунтованість своїх вимог щодо ядерної та радіаційної безпеки цих установок, заробітна плата встановлюється на рівні заробітної плати відповідних категорій працівників ядерних установок.

Згідно з пунктами 4, 6, 7 Положення про порядок оплати праці державних інспекторів з нагляду за ядерною та радіаційною безпекою посередньо на ядерних установках, затвердженого наказом Міністерства праці України від 03.04.1997 №30, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.05.1997 за №202/2006, заробітна плата державних інспекторів встановлюється на рівні заробітної плати відповідних категорій працівників ядерних установок АЕС. Заробітна плата державних інспекторів нараховується за фактично відпрацьований час по нагляду безпосередньо на ядерній установці і включається в розрахунок середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження. Згідно з додатком до вказаного Положення посада головного спеціаліста - державного інспектора прирівнюється до заступника начальника цеху АЕС.

На підставі аналізу перелічених вище законодавчих актів суд констатує, що положення статті 25 Закону України від 08.02.1995 №39/95-ВР "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку" в частині визначення спеціальних умов оплати праці державних інспекторів з нагляду за ядерною та радіаційною безпекою безпосередньо на ядерних установках суперечить положенням Законів України "Про державну службу" (від 16.12.1993 №3723-XII та від 10.12.2015 №889-VIII), якими запроваджено єдині принципи формування заробітної плати та посадових окладів на посадах державної служби, виходячи з юрисдикції органу державної влади та категорії посади.

У той же час, аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що законодавство у сфері оплати праці державних службовців будується на принципах запровадження уніфікованих та прозорих підходів до визначення винагороди державних службовців та її складових, які реалізовані в Законі "Про державну службу" та встановлених Урядом схемах посадових окладів державних службовців в залежності від юрисдикції органу державної влади.

У період з 2010 по 2016 роки Кабінет Міністрів України жодних рішень з приводу створення спеціальних умов для оплати праці державних інспекторів з нагляду за ядерною та радіаційною безпекою не приймав.

Більш того, суд звертає увагу на те, що положення про порядок оплати праці державних інспекторів з нагляду за ядерною та радіаційною безпекою безпосередньо на ядерних установках, затверджене наказом Міністерства праці України від 03.04.1997 №30, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.05.1997 за №202/2006, до спірних правовідносин застосуванню не підлягає, оскільки Міністерство праці України (Міністерство соціальної політики України) не наділено повноваженнями встановлювати розмір оплати праці державних службовців інших органів виконавчої влади, адже це є повноваженням Кабінету Міністрів України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

На виконання цих вимог відповідач як суб'єкт владних повноважень довів правомірність своїх дій. Водночас, докази, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, а факт наявності у позивача порушеного права саме з боку відповідача не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Відповідачем не надано суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 86, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Балаклицький А. І.

Судді Лапій С.М.

Щавінський В.Р.