Справа № 461/3183/16-а, 2а-461/342/16
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року Справа № 876/5704/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в склад :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду міста Львова від 08 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Галицького районного суду міста Львова з позовом до Львівської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил № 1316/20910/16 від 05.04.2016 року, якою його було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Постановою Галицького районного суду міста Львова від 08 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що оскаржуване судове рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, судом не враховано, що його було безпідставно притягнуто до відповідальності, в той час як він не мав реальної можливості здійснити перетин кордону у встановлені законом строки, оскільки ним було втрачено наступні документи: посвідчення водія, техпаспорт на автомобіль, страховий поліс та закордонний паспорт, що підтверджується довідкою № 71/12360, виданою Франківським районним відділом ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 28 липня 2015 року. Тільки у січні 2016 року втрачені документи було відновлено, після чого ним 05.02.2016 року подано заяву до Львівської митниці про продовження строку доставки товарів із зазначенням об'єктивних причин не вивезення автомобіля. Однак належного реагування з боку митниці не було, натомість відповідач виніс постанову про притягнення до відповідальності, яка є протиправною. Отже, оскаржувана постанова суду є незаконною і підлягає скасування з прийняттям нової - про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою заступника начальника Львівської митниці ДФС від 22.04.2016 року в справі про порушення митних правил № 1316/20910/16 (а.с. 4) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушенні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

Вищевказана постанова винесена на підставі протоколу про порушення митних правил від 05.04.2016 року, складеного головним державним інспектором ВМО №2 м/п «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС (а.с. 7-9).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про законність оскаржуваної постанови з таких підстав.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням статті 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Частиною 1 статті 381 Митного кодексу України передбачено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Відповідно до Розділу ХІІ Митного кодексу України поміщення громадянином резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший режим ніж транзит супроводжуватиметься письмовим декларуванням цього транспортного засобу на виконання інших формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов'язання, застосування засобів гарантування тощо).

Згідно зі статтею 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п'ять діб.

Відповідно до частини 3 статті 470 Митного кодексу України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу митного органу - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 491 МК України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил є, зокрема, безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Частина 1 статті 494 МК України передбачає, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно інформації про перетин кордону транспортним засобом, бази даних вбачається, що 20 липня 2015 року ОСОБА_1 у митному режимі «транзит» ввіз на територію України автомобіль марки «Renault Laguna», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Термін вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території закінчувався 30 липня 2015 року, про виконання цього обов'язку позивач був обізнаний.

Разом з тим, автомобіль у встановлений строк вивезено не було і в інший митний режим не заявлено.

Позивач надав суду підтверджуючі документи про втрату ним документів, зокрема посвідчення водія, технічного паспорту на автомобіль, закордонного паспорту, тощо. А саме, було надано копію заяви та довідку 71/12360, видану Франківським районним відділом ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 28 липня 2015 року.

Колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта на неможливість дотриматись строку транзитного перевезення автомобіля у зв'язку з відсутністю документів, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 95, 192 МК України до строку перебування транзитних товарів на митній території України не включається час дії аварії чи обставин непереборної дії.

Частина 1 статті 460 МК України передбачає, що вчинення порушень митних правил, передбачених ст. 470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Пункт 3 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Мінфіну від 31 травня 2012 року № 657 та зареєстрованого в Мін'юсті 02 жовтня 2012 року за № 1669/21981 передбачає, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Відповідно до пункту 5 розділу VIII вказаного Порядку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб та видачі сертифікатів щодо форс-мажорних обставин передбачено Законом України «Про торгово-промислові палати» і надано Торгово-промисловій палаті України та уповноваженими нею регіональним торгово-промисловим палатам як єдиним органам із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в Україні.

Разом з тим, втрата документів не є тою непереборною силою, що унеможливлює виконання задекларованого обов'язку щодо вивезення автомобіля.

Довідка про внесення заяви про втрату документів до ЄО не підтверджуює факту існування обставин непереборної сили чи аварії, та не є належним доказом у справі.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята правомірно, оскільки факт порушення позивачем митних правил доведено, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права й підстав для її скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду міста Львова від 08 липня 2016 року у справі № 461/3183/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 02 березня 2017 року.