Справа № 347/2251/16
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 р. Справа № 876/1773/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Косівського районного суду Iвано-Франкiвської області від 13.01.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, щодо відмови у нарахуванні та виплаті підвищення на 20 % до розміру довічного грошового утримання за проживання у гірському населеному пункті і зобов'язання нарахування до встановленого розміру довічного грошового утримання 20% надбавки за проживання в гірському населеному пункті,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року позивач звернулась до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, щодо відмови у нарахуванні та виплаті підвищення на 20 % до розміру довічного грошового утримання за проживання у гірському населеному пункті і зобов'язання нарахування до встановленого розміру довічного грошового утримання 20% надбавки за проживання в гірському населеному пункті.

Позивач позовні вимоги мотивувала тим, що вона з 12.12.1992 року по 08.09.2016 року працювала на посаді судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області. З займаної посади звільнена Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 року у зв'язку з виходом у відставку. Із 03.01.2007 року їй надано статус особи, яка проживає на території населеного пункту, який має статус гірського згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.1995 року № 647-95/п «Про перелік населених пунктів, яким надано статус гірських в Івано-Франківській області». 26.09.2016 року вона звернулася до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з питанням нарахування до суми призначеного довічного грошового утримання 20 % надбавки за проживання в гірському населеному пункті, але їй в цьому було відмовлено. Вважає, такі дії протиправними. Просила позов задоволити.

Постановою Косівського районного суду Iвано-Франкiвської області від 13.01.2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірними дії Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні до розміру довічного грошового утримання 20% надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського, починаючи з 26.09.2016 року. Зобов'язано Косівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести перерахунок ОСОБА_1, довічного грошового утримання у відповідності з вимогами ч. 2 ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» з 26.09.2016 року.

Постанову суду першої інстанції оскаржило Косівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладеній у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач із 12.12.1992 року по 08.09.2016 року працювала на посаді судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області. Із займаної посади звільнена Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 року у зв'язку з виходом у відставку. Після офіційного відрахування із штату суду, Косівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області їй у відповідності до ст.138 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» призначено щомісячне довічне грошове утримання від заробітної плати, яка складається з посадового окладу, надбавки за вислугу років і доплати за перебування на адміністративній посаді в суді.

Як вбачається із копії посвідчення наявною у матеріалах справи серія НОМЕР_1 від 03.01.2007 року позивачу надано статус особи, яка проживає на території населеного пункту, який має статус гірського згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.1995 року «Про перелік населених пунктів, яким надано статус гірських в Івано-Франківській області».

26.09.2016 року позивач звернулася до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з питанням нарахування до суми призначеного довічного грошового утримання 20 % надбавки за проживання в гірському населеному пункті, однак їй в цьому було відмовлено з тих підстав, що в ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», такий вид пенсії чи державної матеріальної допомоги, як довічне грошове утримання, на встановлену суму якого може бути нарахована надбавка за проживання у гірському населеному пункті, не зазначено.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.

Відтак, згідно з ст.5 вищевказаного закону передбачено, що статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 647 від 11.08.1995 року «Про перелік населених пунктів, яким надано статус гірського», селище Верховина Івано-Франківської області, де проживає відповідач, що підтверджується копією паспорта позивача серія СС № 064758, надано статус гірського населеного пункту.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивачка ОСОБА_1 проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського, а 03.01.2007 року вона набула статус особи, що проживає на території гірського населеного пункту і має право на отримання підвищення на 20% розміру довічного грошового утримання відповідно до вимог ч.2 ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

Аналізуючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Косівського районного суду Iвано-Франкiвської області від 13.01.2017 року у справі №347/2251/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

С. Кузьмич

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 01.03.2017 року