Справа № 826/5251/14
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5251/14 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

28 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участі представників:

позивача - Головатенка О.М.,

відповідача - Племянник А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року у справі за адміністративний позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хім Торг» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Хім Торг», звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 20 лютого 2014 року №100260001/2014/200027/2.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 грудня 2015 року К/800/7988/15 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду 29 січня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 листопада 2016року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що при винесенні оскаржуваної постанови судом не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено, а відповідачем не зазначено конкретних обставин, що стали підставою для коригування митної вартості, зокрема, що відомості про митну вартість товарів є неповними та/або недостовірними, або невірно визначено митну вартість товарів. Правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу відповідачем не спростована. Оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не містить наявної в митного органу інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом; фактів, які вплинули на таке коригування.

З огляду на викладене, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості від 20 лютого 2014 року №100260001/2014/200027/2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, між позивачем, як покупцем, та Indexmark Limited, як продавцем, 18 листопада 2013 року укладено договір № 1-13, за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупця товар "полімери етилену у первинних формах: марки "MARLEX POLYETHYLENE HHM TR-144", виробник Chevron Phillips Chemical, торгівельна марка MARLEX, країна виробництва Саудівська Аравія, а покупець - прийняти та оплатити його.

З метою здійснення митного оформлення товару, декларантом ТОВ "Хім Торг" - ТОВ "Гренада 4" подано до Митного посту "Східний" Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України митну декларацію від 20 лютого 2014 року №100260001/2014/134547.

Згідно з митною декларацією № 100260001/2014/134547 визначено митну вартість товару за основним методом - ціною договору. Для митного оформлення товару позивачем надано відповідачу копії: договору № 1-13; додаткової угоди від 18 листопада 2013 року № 01/13HDPE до договору № 01-13; інвойсу від 18 листопада 2013 року № HDPE-13-01НТ; декларацій про походження товару від 18 листопада 2013 року № HDPE-13-01HT; коносаменту від 23 січня 2014 року № B/L No.20-KR; міжнародних автомобільних накладних від 17 лютого 2014 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100260001/2014/00039.

З урахуванням профілю ризику спрацьованого АСАУР (перевірка правильності визначення митної вартості товарів), аналізу інформації, що міститься у поданих до митного оформлення документах, перевірки цінової інформації на товари, які ввозились на митну територію України та міститься у ЄАІС ДМСУ, консультації з декларантом, у відповідності до п.2.2 наказу Міністерства Фінансів України від 30.05.2012 №631 та ст.53 Митного кодексу України декларанту Товариству з обмеженою відповідальністю "Хім Торг" в електронному виді (повідомлення декларанту) до митної декларації було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а саме: страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (страховий поліс), банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, а також підтверджують факт попередньої оплати за товар відповідно до пункту 5.2 контракту від 18.11.2013 №1-13. Також, в інвойсі від 18.11.2013 № HDPE-13-01НТ не зазначено умови оплати за товар.

Позивач, 20.02.2014 у електронному повідомленні зазначив, що з підвищенням митної вартості не згоден, всі необхідні документи, що вимагаються для підтвердження митної вартості, були надані безпосередньо з ВМД та просив здійснити оформлення відповідно до вимог чинного законодавства.

Київською міжрегіональною митницею Міністерства доходів і зборів України, правонаступником якої є відповідач, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 20 лютого 2014 року №100260001/2014/200027/2, у зв'язку з тим, що надані до митного оформлення документи містять розбіжності, а саме: декларантом не подано до митного оформлення страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (страховий поліс); банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують факт попередньої оплати за товар відповідно до пункту 5.2 контракту від 18 листопада 2013 року №1-1; в інвойсі від 18 листопада 2013 року №HDPE-13-01HT не зазначено умови оплати за товар.

Вважаючи зазначене рішення протиправним, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно із положеннями статей 49 і 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до частини першої статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

В частині другій статті 53 Митного кодексу України наведено перелік документами, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьої цієї статті обумовлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з частиною четвертою статті 53 Митного кодексу України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) додатково визначені документи.

Вказані норми кореспондуються з пунктом 2 частини п'ятої статті 54 Митного кодексу України, яким передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно із частиною третьою статті 54 Митного кодексу України за результатами контролю митний орган визнає заявлену митну вартість або ж приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.

Рішення про коригування митної вартості товарів приймається митним органом у письмовій формі, якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість (ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України ).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Така правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 31.03.2015 у справах №21-127а15 та №21-53а15, яка підлягає обов'язковому врахуванню на підставі положень частини другої статті 161 та статті 244-2 КАС України.

Відповідно до статті VII пункту2 (а) Генеральної угоди по тарифам і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Статтею 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1994 року, ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таке, що ставить під сумнів право митних адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь-якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.

При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, згода на обов'язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах вільної конкуренції.

Відповідно до статті 320 Митного кодексу України форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками. Не допускаються визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь їх посадових осіб у здійсненні митного контролю.

За приписами частини другої статті 361 Митного кодексу України органи доходів та зборів застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до них, а також обсягу митного контролю.

Обов'язковість застосування АСАУР передбачено також положеннями стандартних правил 6.3, 6.4, 6.9 Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур від 18.05.73, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про приєднання України до протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур.

Пунктом 4.5.4 розділу IV Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України за № 1360/21672 (далі - Порядок 631) визначено, що при здійсненні митного оформлення МД виконується, зокрема, така митна формальність, як контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР).

Судом встановлено, що у спірному митному оформленні, при прийнятті оскаржуваних рішень, відповідачем було проведено контроль із застосуванням АСАУР відповідно до статті 337 Митного кодексу України .

Порядок здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.08.2015 за №1021/27466) (далі - Порядок 684).

Модуль АСАУР імплементовано до програмно-інформаційного комплексу «Інспектор-2006» (далі - ПІК «Інспектор-2006»), який введено в експлуатацію наказом Держмитслужби України від 25.01.2007 № 48 з метою вдосконалення механізму митного оформлення товарів. Саме за допомогою ПІК «Інспектор - 2006» під час перевірки електронної копії ВМД здійснюється оцінка ризиків відповідно до АСАУР.

Відповідно до розділу 1 розділу IV Порядку 684 за результатами оцінки ризику у конкретному випадку здійснення митного контролю товарів, транспортних засобів, у тому числі за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками (далі - СУР), що здійснюється відповідно до статті 337 Митного кодексу України, митниці (митні пости) ДФС обирають форми та обсяги митного контролю. При цьому формується перелік митних формальностей.

В постановах від 15.10.2013 у справі № 21-270а13 та від 22.10.2013 у справі № 21-342а13 Верховний Суд України зазначає, що підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, може бути наявність в спеціалізованих програмно-інформаційних комплексах ЄАІС ДМСУ інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що митний орган, здійснюючи митний контроль заявленої митної вартості товарів застосовує систему управління ризиками, в тому числі, шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР). Водночас, якщо в результаті здійснення такого митного контролю із застосуванням АСАУР спрацює одна із систем ризиків, митний орган зобов'язаний здійснити належну перевірку, і лише в разі наявності обґрунтованих сумнівів достовірності поданих декларантом відомостей має право витребувати у останнього додаткові документи.

Судом встановлено, що у спірному митному оформленні, при прийнятті оскаржуваних рішень, відповідачем було проведено контроль із застосуванням АСАУР, в результаті якого спрацювала система ризику та відповідачем було запропоновано декларанту подати додаткові документи. При цьому, підставою для коригування митної вартості товарів ввезених позивачем стала лише відмова останнього надати додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів.

Проте, зважаючи на наведені норми законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції вважає такий висновок митного органу передчасним. Зокрема, контролюючим органом не наведено конкретних обставин, що стали підставою для витребування додаткових документів на підтвердження митної вартості задекларованого товару, як то неповнота поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідність характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, тощо. Митним органом не було наведено обґрунтованих сумніві щодо достовірності заявленої вартості товарів, тоді як саме лише спрацювання системи АСАУР не може стати достатньою підставою для здійснення додаткового контролю, шляхом витребування документів, без належного аналізу первинно поданих декларантом документів.

Разом з тим, відповідно до пояснень відповідача, наведених в запереченнях на позовну заяву та в апеляційній скарзі, прийняття оскаржуваного рішення мотивоване тим, що позивачем для митного оформлення товару не надано відповідачу банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують факт попередньої оплати за товар, при цьому у договорі та у інвойсі відсутні умов оплати за товар.

Проте, судом встановлено, що умови оплати за товар узгоджені сторонами в зовнішньоекономічному договорі від 18 листопада 2013 року №1-13 та додаткових угодах до нього, а відтак не повинні зазначатись в інвойсі.

Відповідно до п. 5.2 договору № 1-13, п. 9 додаткової угоди № 01/13HDPE, покупець здійснює попередню оплату за товар у розмірі 20% на рахунок продавця. Залишок суми у розмірі 80 % покупець зобов'язується сплатити на рахунок продавця не пізніше 10 календарних днів до заходу судна у порт. Проте, Додатковою угодою № 01/14HDPE від 10.02.2014 до договору №1-13 було змінено строк остаточно оплати товару - до 01.06.2014.

В матеріалах справи наявні копії платіжних доручень від 28 листопада 2013 року №237 та від 22 січня 2014 року №236, які надавались при митному оформленні та які свідчать про часткову оплату поставляємого позивачу товару відповідно до наведених умов договору. Також до матеріалів справи долучено копію платіжного доручення від 27 березня 2014 року №288 про здійснення оплати частини товару вже після митного оформлення.

Наведені обставини, як правильно зазначено судом першої інстанції, спростовують посилання митного органу на не подання ТОВ "Хім Торг" банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують факт оплати за товар.

Крім того, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, як приклад, посилання позивача, щодо обґрунтованості заявленої митної вартості товарів на митну декларацію від 26 лютого 2014 року №807100001/2014/001349 ТОВ "Полімерград" на подібний (аналогічний) товар до товару, що декларувався позивачем, згідно митної декларації від 20 лютого 2014 року №100260001/2014/134547 та по відношенню до якого було прийнято рішення про коригування його митної вартості.

Судом встановлено, що в обох випадках декларувався ідентичний товар, код товару - 39012090, країна відправлення/експорту - Об'єднані Арабські Емірати. У даному випадку товар декларувався 20 лютого 2014 року, курс валюти - долара США становив 8,7852 грн., а вартість товару складала 3 731 162,29 грн. (митні платежі 746 232,46 грн.). У випадку ж з ТОВ "Полімерград" товар декларувався 26 лютого 2014 року, курс валюти становив 9,4269 грн. за один долар США, а вартість товару складала 4 339 673,42 грн. (митні платежі 867 934,68 грн.). При цьому відповідач не здійснював коригування митної вартості товару ТОВ "Полімерград", проте здійснив коригування митної вартості товару позивача, яка становить 4 487 831,57 грн. (митні платежі 897 566,31 грн.) з врахуванням даного коригування.

Незважаючи на те, що позивач декларував подібний (аналогічний) товар раніше ТОВ "Полімерград", а саме, з різницею 6 днів, та при меншому курсі валюти (з різницею 0,6417 грн. за 1 долар США) вартість товару для позивача неправомірно збільшена відповідачем та виявилася більшою, ніж вартість товару ТОВ "Полімерград".

Таким чином, не наведення митницею в рішеннях про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції, що рішення відповідача про коригування митної вартості від 20 лютого 2014 року №100260001/2014/200027/2 є протиправним та підлягає скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 28.02.2017.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Шелест С.Б.

Глущенко Я.Б.