Справа № 802/1868/13-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" лютого 2017 р. м. Київ К/800/49465/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Олендера І.Я.

за участю: секретаря Шевчук П.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Кононова В.Д.,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03.07.2013 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25.09.2013 по справі №802/1868/13-а за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., пояснення представників сторін, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 03.07.2013, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25.09.2013, позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 04.04.2013 №.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Вінницька об'єднана державна податкова інспекція Вінницької області Державної податкової служби 04.10.2013 звернулася з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 08.10.2013 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03.07.2013 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25.09.2013 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог Вінницька об'єднана державна податкова інспекція Вінницької області Державної податкової служби посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, статті 14 Закону України «Про плату за землю», пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України, статей 159, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Вінницької області Державної податкової служби проведено документальну позапланову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з питань дотримання податкового законодавства.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України, що призвело до заниження грошового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з договором оренди земельної ділянки від 22.08.2007 орендна плата за використання земельної ділянки у місті Вінниці по вулиці Фрунзе, 4 передбачена у розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки (5663291,29грн.) та становить 169898,74грн. на рік - комерційне використання, за винятком нормативно встановленого періоду реконструкції та у разі зміни функціонального використання земельної ділянки відповідно до дозволу Державного архітектурно-будівельного контролю, коли плата становить 1% від грошової оцінки земельної ділянки (1132658,26грн.), тобто 11326,58грн. на рік.

За висновками податкового органу позивачем при обчисленні орендної плати за землю за період 2010-2012 років неправомірно визначено розмір орендної плати в розмірі 1% від грошової оцінки, оскільки Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області дозволи на виконання будівельних робіт на реконструкцію будівельного цеху №17 ОСОБА_3 не надавалися.

За результатами перевірки Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Вінницької області Державної податкової служби складено акт від 18.03.2013 №930/1721/АВ962444 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.04.2013 №, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб в сумі 720903,36грн., у тому числі за основним платежем - 596608,86грн. та за штрафними санкціями - 124294,50грн..

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у позивача було відсутнє зобов'язання сплачувати більший розмір орендної плати, ніж ним задекларовано, оскільки Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області було надано дозвіл на будівництво будівлі охорони по вулиці Фрунзе, 4.

Суд касаційної інстанції не може визнати законними і обґрунтованими судові рішення попередніх інстанцій оскільки останні ухвалені без повного та всебічного з'ясування обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Згідно з пунктом «в» статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до частини першої та третьої статті 2 Закону України «Про плату за землю» використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про плату за землю» підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до підпункту 14.1.136. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно з пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

Як вбачається з договору оренди від 22.08.2007 земельна ділянка у місті Вінниці по вулиці Фрунзе, 4 надана позивачу для комерційного використання (реконструкція будівлі цеху №17 з влаштуванням автомайстерні технічного обслуговування вантажних автомобілів).

Орендна плата за комерційне використання земельної ділянки передбачена у розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки (5663291,29грн.) та становить 169898,74грн. на рік. За винятком нормативно встановленого періоду реконструкції та у разі зміни функціонального використання земельної ділянки відповідно до дозволу Державного архітектурно-будівельного контролю. На такий період плата становить 1% від грошової оцінки земельної ділянки (1132658,26грн.), тобто 11326,58грн. на рік.

В обґрунтування правомірності сплати орендної плати в розмірі 11326,58грн. на рік позивач посилався на видачу йому Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області дозволу від 02.12.2010 №263 на будівництво будівлі охорони по вулиці Фрунзе, 4.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій не перевірено чи є дозвіл від 02..12.2010 №263 підставою для нарахування орендної плати в розмірі 11326,58грн. на рік у періоді, що перевірявся податковим органом. Зокрема, суди не надали оцінки тому, дозвіл видано 02.12.2010, в той час як предметом перевірки був увесь 2010 рік.

До того ж, Податковим кодексом України визначено нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.

Тобто, у будь-якому разі протягом 2011 та 2012 років позивач зобов'язаний був сплачувати орендну плату за земельні ділянки, які перебували в його користуванні, у розмірі не меншому за 3% від нормативної грошової оцінки, яка діяла на той час. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що розмір орендної плати розраховується відповідно до проведеної нормативної грошової оцінки земельної ділянки, відомості про яку містяться в Державному земельному кадастрі.

Таким чином, для правильного вирішення справи судам необхідно перевірити правомірність сплати позивачем орендної плати за 2010 рік у розмірі 1% від грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 1132658,26грн. та з'ясувати яка мінімальна сума орендної плати підлягала до сплати позивачем у 2011 та 2012 роках (3% діючої нормативної грошової оцінки), та в залежності від встановлених обставин прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки встановлення нових обставин вимагає дослідження доказів, що знаходиться поза межами касаційного розгляду справи, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції із скасуванням ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій як таких, що не відповідають статті 159 цього Кодексу.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 221, 223, 227, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03.07.2013 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25.09.2013 по справі №802/1868/13-а скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ І.Я. Олендер