Справа № 826/9060/16
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9060/16 Головуючий у 1-й інстанції: Данилишин В.М. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

28 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Собківа Я.М. Сорочко Є.О. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Міністерства оборони України, треті особи: Всеукраїнська громадська організація «Українська асоціація власників зброї» та Міністерство юстиції України про визнання незаконним наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, треті особи: Всеукраїнська громадська організація «Українська асоціація власників зброї» та Міністерство юстиції України про визнання незаконним наказу Міністерства оборони України від 23.10.2012р. № 693 «Про затвердження Положення про відомчі заохочувальні відзнаки Міністерства оборони України «Вогнепальна зброя» і «Холодна зброя».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 23 жовтня 2012 року Міністерством оборони України видано оскаржуваний наказ, яким, відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, установлено відомчі заохочувальні відзнаки Міністерства оборони України «Вогнепальна зброя» і «Холодна зброя», а також затверджено Положення про відомчі заохочувальні відзнаки Міністерства оборони України «Вогнепальна зброя» і «Холодна зброя».

Вказаний наказ ОСОБА_5 оскаржується в судовому порядку, оскільки, за його переконанням, видача вогнепальної зброї на руки, згідно з оскаржуваним наказом, має наслідком використання такої зброї недобросовісними особами, що загрожує життю та здоров'ю, у тому числі ОСОБА_5

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Сутність військової дисципліни, обов'язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до преамбули Дисциплінарного статуту, усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Положення Статуту поширюються на громадян, звільнених з військової служби у відставку або у запас з правом носіння військової форми одягу, під час носіння ними військової форми одягу.

Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України.

Відповідно до ст. 43 Дисциплінарного статуту, заохочувальними відзнаками Міністерства оборони України нагороджуються військовослужбовці та інші особи за бездоганну службу та видатні заслуги перед Збройними Силами України.

Відзнакою «Іменна вогнепальна зброя» нагороджує Верховний Головнокомандувач Збройних Сил України. Міністр оборони України, керівники інших центральних органів виконавчої влади, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, створені відповідно до законів України, нагороджують відомчими відзнаками «Вогнепальна зброя» і «Холодна зброя». Це - почесна державна нагорода та відомчі заохочувальні відзнаки за визначні заслуги в забезпеченні обороноздатності України, недоторканності її державного кордону, підтриманні високої бойової готовності військ (сил), зміцненні національної безпеки, боротьбі зі злочинністю, захисті конституційних прав та свобод людини і громадянина, за бездоганну багаторічну службу, зразкове виконання військового та службового обов'язку, виявлені при цьому честь і доблесть (ст. 44 Дисциплінарного статуту).

З метою визначення порядку заохочення відомчими заохочувальними відзнаками Міністерства оборони України «Вогнепальна зброя» і «Холодна зброя», оскаржуваним наказом затверджено Положення про відомчі заохочувальні відзнаки Міністерства оборони України «Вогнепальна зброя» і «Холодна зброя». Оскаржуваний наказ 23 листопада 2012 року у встановленому законом порядку зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 1963/22275.

Крім цього, Положення про відомчі заохочувальні відзнаки «Вогнепальна зброя» затверджено в інших правоохоронних органах: наказом МВС України від 30 листопада 2015 року № 1521, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 15 грудня 2015 року за № 1569/28014, затверджено Положення про відомчу заохочувальну відзнаку МВС України «Вогнепальна зброя»; наказом адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України від 18 лютого 2016 року № 118, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 17 березня 2016 року за № 406/28536, затверджено Положення про відомчу відзнаку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України «Вогнепальна зброя»; наказом Служби Зовнішньої розвідки України від 26 квітня 2014 року № 123, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 28 квітня 2014 року за № 453/25230, затверджено Положення про відомчі заохочувальні відзнаки Служби Зовнішньої розвідки України «Вогнепальна зброя» і «Холодна зброя».

Таким чином, доводи апелянта про те, що ст. 44 Дисциплінарного статуту Міністру оборони України не надано повноважень заохочувати відомчими заохочувальними відзнаками «Вогнепальна зброя» та «Холодна зброя», колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки зі змісту ст.ст. 43, 44 Дисциплінарного статуту вбачається, що Міністру оборони України надано право заохочувати, у встановленому порядку, відомчими заохочувальними відзнаками «Вогнепальна зброя» і «Холодна зброя».

Крім цього, право Міністра оборони України нагороджувати відзнаками, у тому числі, відзнаками «Вогнепальна зброя» і «Холодна зброя» передбачено, також, пп. 15 п. 10 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 671.

Так, згідно пп. 15 п. 10 вказаного Положення, Міністр нагороджує відзнаками Міноборони, достроково присвоює чергові військові звання військовослужбовцям (до полковника включно) та застосовує інші види заохочення військовослужбовців і працівників Збройних Сил.

На виконання вище викладених норм та з метою визначення порядку заохочення відомчими заохочувальними відзнаками «Вогнепальна зброя» і «Холодна зброя», Міністерством оборони України і було видано оскаржуваний наказ.

Таким чином, визнання незаконним та, як наслідок, скасування оскаржуваного наказу унеможливить реалізацію Міністром оборони України права, передбаченого ст.ст. 43, 44 Дисциплінарного статуту, щодо заохочення у встановленому порядку відомчими заохочувальними відзнаками «Вогнепальна зброя» і «Холодна зброя».

Доводи апелянта щодо наявності великої кількості фактів втрати, викрадення вогнепальної зброї у осіб, які нагороджені відомчими відзнаками Міноборони України «Вогнепальна зброя» (можливого її збування у різні способи, а також використання у вчиненні кримінальних правопорушень, як безпосередньо особами, які нагороджені цією зброєю так і іншими особами) у період із 2012 по 2016 роки, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказане не підтверджено будь-якими доказами.

Натомість, матеріали справи містять довідку Національної поліції України від 08 серпня 2016 року № 14/3/10-6958, з якої вбачається, що в період з 01 січня 2012 року по час видачі довідки, за даними автоматизованих обліків Національної поліції України, у розшуку, у зв'язку із викраденням або втратою, перебуває загалом 47 одиниць нагородної зброї. Інформація щодо органу, який нагороджує, не передбачена наявними обліками. Відсутня інформація щодо фактів застосування такої зброї при вчиненні кримінальних правопорушень (а.с.60).

Крім цього, в довідці Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 04 серпня 2016 року № 226/5/6676 зазначено, що в Департаменту відсутня інформація про можливі факти загублення, збуття у різні способи, викрадення відзнак Міністерства оборони України «Вогнепальна зброя», а також, використання у вчиненні кримінальних правопорушень, як особами, які нагороджені зазначеною відзнакою, так і іншими особами (а.с.61).

Відповідно до ч. 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність в діях Міністерства оборони України ознак протиправності щодо видачі оскаржуваного наказу, оскільки Міністерство оборони України діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Собків Я.М. Сорочко Є.О.

Повний текст ухвали виготовлено 06.03.2017 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Собків Я.М.

Сорочко Є.О.