Справа № 369/10419/16-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

28 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Собківа Я.М. Сорочко Є.О. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Валерія» про визнання протиправним та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Валерія» про визнання протиправним та скасування рішення 8 сесії 7 скликання Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 05.05.2016р. про відмову в задоволенні клопотання та зобов'язання розглянути клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки, надання дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки, орієнтовною площею до 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах с. Горенка Києво-Святошинського району Київської області, в порядку та строки, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України, з наданням мотивованого рішення за результатами розгляду вказаного клопотання.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника позивача, який з'явився в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в квітні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області із заявою про надання безоплатно у власність земельної ділянки, посилаючись на обов'язкове відведення земельних ділянок для громадян. До заяви було додано копію паспорта заявника, ідентифікаційний код, графічні матеріали з бажаним місцем розташування земельної ділянки в межах с. Горенка, копію договору доручення.

Рішенням 8 сесії 7 скликання Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 05 травня 2016 року було відмовлено позивачу в задоволенні клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки в межах с. Горенка Києво-Святошинського району Київської області. Підставою для відмови слугувало те, що до клопотання, в порядку ст. 118 Земельного кодексу України, не додано погодження землекористувача (вказана в графічному матеріалі земельна ділянка перебуває у власності третіх осіб).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок набуття громадянами права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності встановлений Земельним кодексом України.

Відповідно до положень статті 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

В силу ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Таким чином, Законом визначені вимоги до заяви, яка подається у відповідний орган про передачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в квітні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області із заявою про надання земельної ділянки, посилаючись на обов'язкове відведення земельних ділянок для громадян.

В поданій позивачем заяві визначено бажане цільове призначення земельної ділянки, її розмір, проте, не вказано точне місце розташування цієї земельної ділянки, не подано відповідних документів, визначених ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України.

При цьому, доводи апелянта про те, що сільська рада може відмовити у встановлених випадках та самостійно визначити місце розташування земельної ділянки, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки питання передачі земельних ділянок є компетенцією органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, а суд перевіряє законність відмови у наданні земельної ділянки.

Питання передачі конкретних земельних ділянок, які були б вільні від забудови та не передані у власність іншим громадянам, не виносилось на розгляд ради, а тому карта Google (графічне зображення територіальних меж с. Горенка, подана разом з клопотанням) є неналежним доказом, з огляду на ст. 70 КАС України.

Водночас, з поданого позивачем графічного матеріалу вбачається наявність позначки на графічному зображення с. Горенка.

Проте, згідно з наявними в матеріалах справи Державного акту на право постійного користування землею НОМЕР_1 (а.с.37-40), Державного акту на право користування землею НОМЕР_2 (а.с.32-36), Акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію (а.с.28-31), Свідоцтва про право власності на виробничий корпус (а.с.24-25), в даному місці знаходиться земельна ділянка, яка перебуває в постійному користуванні ТОВ «Валерія».

Отже, з наведеного вище вбачається, що бажана земельна ділянка перебуває у користуванні ТОВ «Валерія», а тому відповідач позбавлений повноважень надавати дозвіл зацікавленій особі в її отриманні та дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність в діях відповідача порушення порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, оскільки спірне рішення є обґрунтованим та відповідає вимогам ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, а тому підстави для його скасування - відсутні.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

З урахуванням того, що підставою для відмови у розгляді клопотання позивача про передачу йому безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га в с. Горенка Києво-Святошинського району Київської області стало подання ним неповного пакету документів, визначених ч. 6 ст. 118 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про те, що в даних правовідносинах відсутній спір про право, оскільки відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управлінської діяльності, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Собків Я.М. Сорочко Є.О.

Повний текст ухвали виготовлено 06.03.2017 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Собків Я.М.

Сорочко Є.О.