Справа № 822/2294/16
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2294/16

Головуючий у 1-й інстанції: Данилюк У.Т.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

28 лютого 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач в листопаді 2016 року звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просив: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Хмельницькому форми "Ф" №186473-13 від 29.06.2016, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб за 2016 рік в розмірі 25000,00 грн..

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.12.2016 адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 29.06.2016 за №186473-13.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, ОСОБА_2 на праві власності належить автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER 200, реєстраційний номер НОМЕР_1, об'єм двигуна 4461, 2014 року випуску, дата первинної реєстрації 26.09.2014.

29.06.2016 ДПІ у м. Хмельницькому відповідно до пп. 267.6.2. п. 267.6. ст. 267 ПК України, позивачу винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №186473-13, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн.

Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся з позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду достатніх та переконливих доказів на обґрунтування наявності підстав для нарахування позивачу у 2016 році транспортного податку, та відповідно прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VIII від 28.12.2014, яким шляхом викладення в новій редакції статті 267 ПК України, введено новий податок - транспортний податок.

Підпунктом 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України (в редакції, що діяла до 01.01.2016) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3 000 куб. см.

Згідно пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України (в редакції, що діє з 01.01.2016) передбачено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Базою оподаткування у відповідності до пп. 267.3.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Положенням п. 267.4 зазначеної статті вказано, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті, а до пункту 267.5-базовий податковий (звітний) період як елемент транспортного податку дорівнює календарному року.

Згідно з пп. 267.6.1, абз. першим та другим пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Отже, з 01.01.2016, критеріями для визначення належності транспортного засобу до об'єктів оподаткування транспортним податком є його вік до 5 років з моменту випуску та середньоринкова вартість - понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 і 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів.

Згідно з п. 2 зазначеної методики середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403, де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 14 даної методики встановлено, що Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Законом України про Державний бюджет України на 2016 рік встановлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1378 гривень.

Рішенням четвертої сесії Хмельницької міської ради №2 від 27.01.2016 "Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Хмельницькому та втрату чинності рішень міської ради" встановлено транспортний податок в розмірі 25 000 грн.

Згідно наявних у відповідача відомостей про фізичних та юридичних осіб, які мають у власності легкові автомобілі, які являються об'єктом оподаткування, у ОСОБА_2 у власності перебуває автомобіль марки TOYOTA LAND KRUZER 200, 2014 року випуску (з року випуску минуло не більше 5 років та середньо ринкова вартість якого становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на перше січня податкового періоду) з об'ємом двигуна 4461см. куб.

Як вказано в п.267.6.1 ст.267 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Таким чином, оскільки сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, то платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому Кодексом (п. 54.5 ст. 54 ПК України).

В зв'язку з тим, що вказаний вище транспортний засіб є об'єктом та базою оподаткування за змістом ст. 267 ПК України, а фізична особа - ОСОБА_2 є власником такого транспортного засобу, відповідно платником транспортного податку, контролюючий орган самостійно визначив суму грошових зобов'язань за платежем: транспортний податок з фізичних осіб, оскільки згідно з податковим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з такого податку є контролюючі органи.

Таким чином, зважаючи на те, що середньоринкова вартість автомобіля позивача більша, від встановленого підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України граничного розміру середньоринкової вартості автомобілів, що підлягають оподаткуванню транспортним податком, він у відповідності до вимог ПК України є об'єктом оподаткування транспортним податком.

Відносно доводів позивача про те, що зміни в об'єкті оподаткування транспортним податком, внесені Законом Уккраїни "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" №909-VІІІ від 24.12.2015 (далі - Закон №909-VIII), можуть застосовуватися не раніше 01.01.2017 , колегія суддів вказує на таке.

Відповідно до підпунктів 8.1, 8.3 статті8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Пунктами 10.1, 10.2 ст. 10 ПК України зазначено, що до місцевих податків належить податок на майно, який в силу статті 265 ПК України складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю. Місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Згідно пп. 12.1.2 п. 12.1 ст. 12 ПК України Верховна Рада України встановлює на території України загальнодержавні податки та збори і визначає перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Підпунктами 12.3.1, 12.3.2 п. 12.3 ст. 12 ПК України визначено, що сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Положенням п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: встановлення місцевих податків і зборів, відповідно до Податкового кодексу України.

Підпунктом 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України визначено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно пп. 12.4.1 п. 12.4 ст. 12 ПК України до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належать встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом.

В силу пункту 12.5 статті 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

При цьому, 24.12.2015 Верховною Радою України прийнято Закон №909-VIII, що набрав чинності 01.01.2016.

Відповідно до п. 4 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону №909-VIII визначено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Пунктом 7 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону №909-VIII рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених статтею 10 Податкового кодексу України.

Рішенням сесії Хмельницької міської ради №2 від 21.01.2015 "Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Хмельницькому та втрату чинності рішень міської ради" вперше встановлено транспортний податок (п.1.5) та затверджено Положення про порядок обчислення та сплати транспортного податку (п.1.6).

Рішенням сесії Хмельницької міської ради №2 від 27.01.2016 визнано таким, що втратило чинність рішення сесії Хмельницької міської ради від 21.01.2015 №2 "Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Хмельницькому та втрату чинності рішень міської ради" (п. 3).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що вищевказаними рішеннями не встановлювався новий податок (транспортний податок діяв і в 2015 році) та не змінювалась його ставка, а лише змінювались вимоги до об'єкта оподаткування таким податком, що зумовлено внесенням змін до ПК України, чим фактично запроваджено механізм справляння та порядок сплати транспортного податку на території м. Хмельницький, встановленого податковим законодавством, а відтак суд І інстанції дійшов помилкового висновку про те, що підстави для сплати транспортного податку в 2016 році відсутні.

Таким чином, колегія судів вважає, що податкове повідомлення-рішення №186473-13 від 29.06.2016 про сплату податку на транспорт з фізичних осіб у сумі 25 000 грн. є законним та обґрунтованим, а підстави для його скасування - відсутні.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року- скасувати та прийняти нову.

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.