Справа № 820/5285/16
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 р. Справа № 820/5285/16
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Яковенко М.М.

судді: Лях О.П., Старосуд М.І.

секретарі судового засідання: Жданюк А.О.

за участю представник відповідача Гапсарян С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року по справі № 820/5285/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей" до Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Цефей" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати Рішення Карлівської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області від 29.08.2016 року вих. № 2380 про застосування повного адміністративного арешту майна платника податків Договору про спільну діяльність № 927 від 15.09.2004 року податковий номер 473544036, уповноважена особа - ТОВ "Цефей".

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року позов задоволено ( 163, 164-169).

Скасовано Рішення Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 29.08.2016 року вих. № 2380 про застосування повного адміністративного арешту майна платника податків Договору про спільну діяльність № 927 від 15.09.2004 року податковий номер 473544036, уповноважена особа - ТОВ "Цефей".

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Карлівська ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області звернулось з апеляційною скаргою, пославшись на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належної оцінки доказів і встановлення обставин у справі, просив постанову суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі (а.с.175-177).

Апелянт наголошує на тому, що оскаржуване рішення від 29.08.2016 року №2380 про застосування адміністративного арешту майна платника податків Договору про спільну діяльність « 927 від 15.09.2004 р. уповноважена особа - TOB «ЦЕФЕЙ», яке було прийнято за наслідками проведеної перевірки, якою був встановлений факт порушення правил відчуження майна, що перебувало у податковій заставі, винесено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством. Апелянт зазначає, що позивач жодних доказів, які б підтверджували правомірність реалізації заставленого майна, ні на вимогу податкового органу, ні до суду не надав, доводи вилучення документів 17.12.2015 року органами прокуратури є безпідставними, з огляду на те, що події з реалізації заставленого майна відбувалось після цього, а тому документи повинні бути в наявності, але ж їх позивач безпідставно не надає.

Представник Відповідача підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні.

Представник позивача в судове засідання вдруге не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Будь-яких заяв до судового засідання не надходило. Колегія суддів вважає, що неявка представника позивача не є перешкодою для розгляду та вирішення справи за наявними у справі документами.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем - Карлівською ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області не було проведено перевірок дотримання ТОВ «ЦЕФЕЙ» правил відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, фактів надходження коштів від його реалізації, а також не було встановлено факт направлення цих коштів не за призначенням.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, що позивач - ТОВ «Цефей» (рнокпп 32869749) є Оператором Спільної діяльності за договором №927 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 15.09.2004 року. Сторонами Спільної діяльності за договором №927 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 15.09.2004 р. є ДК "Укргазвидобування" НАК Нафтогаз України в особі заступника директора з питань економіки та фінансів філії ГПУ Полтавагазвидобування та ТОВ «Цефей».

Відповідно до вищезазначеного договору №927, оператор уповноважена Сторона, визначена договором, яка здійснює ведення спільних справ та поточне керівництво спільною діяльністю. Оператором за даним договором є ТОВ «Цефей».

Також судом встановлено, що згідно п.5.3 розділу 5 договору №927 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 15.09.2004 р., ведення спільних справ та поточне керівництво спільною діяльністю здійснює Оператор - ТОВ «Цефей». З питань, повязаних із спільною діяльністю, Оператор є представником ДК "Укргазвидобування" НАК Нафтогаз України в особі заступника директора з питань економіки та фінансів філії ГПУ Полтавагазвидобування та діє від її імені в межах, обумовлених даним Договором, Програмами спільної діяльності, Бюджетом спільної діяльності та рішеннями комітету управління. Оператор здійснює ведення спільних справ на підставі довіреності, що видається ДК "Укргазвидобування" НАК Нафтогаз України в особі заступника директора з питань економіки та фінансів філії ГПУ Полтавагазвидобування на весь термін дії договору, у строк, не пізніше 10 днів з моменту підписання зазначеного Договору.

До обов'язків Оператора відповідно до п.п.5 п.5.11 розділу 5 договору та п.п.6 п.5.11 розділу договору №927 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 15.09.2004 р., викладеним в новій редакції згідно додаткової угоди №1 від 31.05.07, відноситься ведення окремого бухгалтерського та податкового обліку спільної діяльності; своєчасна та повна сплата передбачених чинним законодавством податків, обов'язкових зборів (платежів), а також відшкодування ДК "Укргазвидобування" НАК Нафтогаз України в особі заступника директора з питань економіки та фінансів філії ГПУ Полтавагазвидобування сплачених всіх податків, обов'язкових зборів (платежів), які стосуються та випливають із здійснення спільної діяльності.

Відповідно до п.п. 14.1.139 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, облік результатів спільної діяльності ведеться платником податку, уповноваженим на це іншими сторонами згідно з умовами договору, окремо від обліку господарських результатів такого платника податку. Згідно з пунктом 64.6 ст. 64 ПК України, на обліку в органах державної податкової служби повинні перебувати, зокрема, договори про спільну діяльність на території України без створення юридичних осіб, на які поширюються особливості податкового обліку та оподаткування діяльності за такими договорами, визначені цим Кодексом. Взяття на облік договору здійснюється шляхом додаткового взяття на облік учасника договору про спільну діяльність як платника податків - відповідального за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору.

Тобто, позивач - ТОВ «Цефей» перебуває на додатковому обліку в податкових органах як учасник договору №927 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 15.09.2004 р., відповідальний за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору №927 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність (код ТРДПАУ 473544036).

Договір про спільну діяльність від 15.09.2004 №927 уповноважена особа ТОВ «Цефей» (32869749) зареєстровано 22.09.2004 року №47194 у Дергачивській міжрайонній ДПІ Харківської області ДПС. 22.09.2004 року взято на податковий облік в Чутівському відділенні Карлівській ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області як платник податків за неосновним місцем обліку та має стан-17.

ТОВ «Цефей», як уповноважена особа за договором №927 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 15.09.2004 р. є платником плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

Згідно карток особових рахунків ТОВ «Цефей», як оператора спільної діяльності за договором №927 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 15.09.2004 р. рахується податковий борг на загальну суму 223 030 066, 28 грн., що складається з наступного:

- по рентній платі за користування надрами для видобування нафти 1 202 307,20 грн.;

- по рентній платі за користування надрами для видобування природного газу 220 060 748,48 грн.;

- по рентній платі за користування надрами для видобування газового конденсату у розмірі 1 767 010,60 грн.;

З метою погашення податкового боргу до ТОВ «Цефей», як оператора спільної діяльності за договором №927 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 15.09.2004 р. відповідачем були застосовані заходи стягнення податкового боргу, а саме: на виконання п.59.1 ст.59 ПК України, з метою погашення податкового боргу, на адресу Позивача відповідачем було направлено податкову вимогу №248-25 від 25.05.15 р., яка 10.06.15 р. вручена уповноваженій особі позивача.

Відповідно до п.59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до ст.88 Податкового кодексу України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення. У разі якщо податковий борг виник за операціями, що виконувалися в межах договорів про спільну діяльність, у податкову заставу передається майно платника податків, який згідно з умовами договору був відповідальним за перерахування податків до бюджету та/або майно, яке внесене у спільну діяльність та/або є результатом спільної діяльності платників податків. У разі недостатності майна такого платника податків у податкову заставу передається майно інших учасників договору про спільну діяльність у розмірах, пропорційних їх участі у такій спільній діяльності.

Згідно ст. 89 ПК України, право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, з дня виникнення податкового боргу. Право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

На виконання вимог п.89.3 ст.89 Податкового кодексу України, прийняте рішення керівника щодо опису майна в податкову заставу від 25.05.15 року за №1750/10/16-12-25-12.

Згідно акту опису від 01.07.15р №2 проведено опис майна - Природного газу, що буде видобутий на Чутівському родовищі, розташованому на території Чутівської селищної Ради Полтавської області, починаючи з 01.07.2015 року у кількості 5359,939307 тис. куб. метрів на загальну суму 35 375 599,43 грн.

Податкова застава зареєстрована в державному реєстрі обтяжень рухомого майна 02.07.15р..

Згідно акту опису від 05.08.15р №3 проведено опис майна - Природного газу, що буде видобутий на Чутівському родовищі, розташованому на території Чутівської селищної Ради Полтавської області, починаючи з 01.09.2015 року у кількості 5359,93933 тис. куб. метрів на загальну суму 35 375 599,59 грн.

Податкова застава зареєстрована в державному реєстрі обтяжень рухомого майна 06.08.15р.

Згідно акту опису від 27.10.15р №4 проведено опис майна - Природного газу, що буде видобутий на Чутівському родовищі, розташованому на території Чутівської селищної Ради Полтавської області, починаючи з 01.11.2015 року у кількості 4544,4525 тис. куб. метрів на загальну суму 29 993 386,50 грн.

Податкова застава зареєстрована в державному реєстрі обтяжень рухомого майна 28.10.15р.

На виконання вимог п.95.3 ст. 95 Податкового кодексу України відповідач - Карлівська ОДПІ, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з поданням про стягнення податкового боргу в сумі 35 375 599,43 грн. з рахунків ТОВ «Цефей», як уповноваженої особи за договором №927 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 15.09.2004 р. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 30.07.2015 року у справі №820/7539/15 подання задоволено в повному обсязі.

В зв'язку зі збільшенням податкового боргу 28.08.2015 року Карлівською ОДПІ направлено позов до Харківського окружного адміністративного суду про стягнення податкового боргу в сумі 39 209 824,47 грн. з рахунків ТОВ «Цефей», як уповноваженої особи за договором №927 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 15.09.2004 р. 02.11.2015 року Карлівською ОДПІ збільшено позовні вимоги на загальну суму 78 438 927,33 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2015 року у справі №820/9741/15 позовну заяву Карлівської ОДПІ задоволено в повному обсязі, стягнуто з ТОВ «Цефей», як уповноваженої особи за договором №927 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 15.09.2004 р. податковий борг в загальному розмірі 78 438 927,33 грн.

На виконання вище зазначених постанов Харківського окружного адміністративного суду відповідачем здійснювалися заходи щодо стягнення коштів з розрахункових рахунків підприємства, однак у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках ТОВ «Цефей» за рахунок виставлення інкасових доручень стягнуто з рахунків позивача кошти в сумі 8 219, 67 тис. грн.

П. 91.3 ПК України визначено, що податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а в разі його відчуження без згоди контролюючого органу (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов'язковою згідно з вимогами цього Кодексу) вимагає пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб. У разі продажу в рахунок погашення податкового боргу майна платника податків, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право отримувати від такого платника податків документи, що засвідчують право власності на зазначене майно.

На виконання вище зазначеної норми відповідачем - Карлівською ОДПІ направлено на адресу позивача - ТОВ «Цефей», як уповноваженої особи за договором №927 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 15.09.2004 р. повідомлення про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі №1956/10/16-12-17-14 від 11.07.2016 року, яким повідомлено платника про проведення з 13.07.2016 року перевірки стану збереження майна, яке перебуває в податковій заставі.

03.08.2016 року податковим керуючим Шпак О.П. проведено перевірку стану збереження майна ТОВ «Цефей», яке перебуває в податковій заставі (згідно актів опису №2 від 01.07.2015 року, №3 від 05.08.2015 року, №4 від 27.10.2015 року) за юридичною адресою: Харківська область, м. Дергачі, вул.. Лозівська, 96.

В ході перевірки встановлено факт реалізації природного газу в кількості

- 5359,939307 тис. м. куб на суму 35 375 599,43 грн.;

-5359,93933 тис. м. куб. на суму 35 375 599,59 грн.;

- 4544,4525 тис. м. куб. на суму 29 993 386,50 грн.,

який підтверджується актом приймання-передачі від 31.12.2015 р., а також поясненням директора ТОВ «Цефей» Лисак Б.В. від 03.08.2016 року.

Пунктом 3.7. Положення про проведення перевірок стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 573 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 р. за № 1843/24375) передбачено, що за результатами проведеної перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, складається акт про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, який реєструється в журналі реєстрації актів перевірок стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

На виконання вищезазначеної норми, податковим керуючим Шпак О.П. складено Акт про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває в податковій заставі від 03.08.2016 року №1, який міститься висновок, що ТОВ «ЦЕФЕЙ» - уповноважена особа по Договору спільної діяльності №927, порушило п.92.1-92.3 ст. 92 Податкового кодексу України.

12.08.2016 року Позивачем подано Заперечення на акт перевірки стану збереження майна платників податків, яке перебуває у податковій заставі від 03.08.2016 року, яким підтверджено факт реалізації ТОВ «ЦЕФЕЙ» - уповноважена особа по Договору спільної діяльності №927 природного газу на аукціонах (публічних торгах), але підтвердження того, що відчуження природного газу відбулося за кошти за цінами, що не є меншими за звичайні, та що кошти від такого відчуження направлені в повному обсязі в рахунок виплати заробітної плати, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або погашення податкового боргу не надано.

З огляду на такі обставини, відповідачем - Карлівською ОДПІ було направлено на електронну адресу Позивача відповідь на заперечення №2314/10/16-12-17-21 від 17.08.2016 року, та якою просилося надати пояснення та завірені належним чином копії документів, які б підтверджували використання коштів від реалізації природного газу на виплату заробітної плати, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або погашення податкового боргу 19.08.2016 року до 16.00 години.

Однак, у зв'язку з ненаданням позивачем документів, які б підтверджували використання коштів від реалізації природного газу на виплату заробітної плати, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або погашення податкового боргу 19.08.2016 року до 16.00 години, Карлівською ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області прийнято рішення №2380 від 29.08.2016 про застосування адміністративного арешту майна платника податків Договору про спільну діяльність « 927 від 15.09.2004 р. уповноважена особа ТОВ «ЦЕФЕЙ».

Підпунктом 94.2.1 п.94.2 ст. 94 ПК України однією із обставин, що є підставою для застосування адміністративного арешту майна платника податків визначено випадок, коли платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі.

З метою узагальнення загальної процедури застосування адміністративного арешту майна платника податків розроблено та затверджено Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.13 за № 568 Порядок застосування адміністративного арешту майна платника податків (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за №1839/24371). Так, приписи розділу ІІІ згаданого Порядку, а саме ч. 1 п. 3.1., визначає, що арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин в тому числі: «платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі».

Пунктом 94.10 ст. 94 ПК України передбачено, що арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

У зв'язку з вищевикладеним, керуючись ст. 94 ПК України виконуючим обов'язки керівника Карлівської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області Дроздовичем В.А. прийнято рішення про застосування арешту майна платника податків від 29.08.2016 р. час прийняття 14-02 год. та надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення 29.08.2016 р. та вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна.

Відповідно до п. 4.2 Порядку про застосування адміністративного арешту платника податків встановлено, що обґрунтованість арешту майна, накладеного рішенням керівника (його заступника) органу доходів і зборів, має бути перевірена судом протягом 96 годин. У такому випадку рішення керівника (його заступника) органу доходів і зборів подається до суду протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють таке звернення до суду.

На виконання цього, Карлівська ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з поданням, в якому просила суд підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна Договору про спільну діяльність №927 від 15.09.2004 року, код 473544036, уповноважена особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Цефей».

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 року по справі № 820/4625/16 подання задоволено.

Підтверджено обґрунтованість адміністративного арешту, застосованого Карлівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Полтавській області, до майна Договору про спільну діяльність № 927 від 15.09.2004 року, код 473544036, уповноважена особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Цефей", .

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2016р. по справі № 820/4625/16 скасовано. Провадження у справі № 820/4625/16 за поданням Карлівської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна було закрито, з підстав наявного спору про право, що унеможливлює розгляд справи за правилами ст..183-3 КАС України. На теперішній час, розгляд справи за касаційної скаргою перебуває у ВАС України.

Колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими висновки суду першої інстанції стосовно того, що Відповідачем було порушено порядок перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, не було встановлено фактів надходження коштів від його реалізації, а також не було встановлено факт направлення цих коштів не за призначенням.

Так, згідно ст. 92 ПК України, платник податків зберігає право користування майном, що перебуває у податковій заставі, якщо інше не передбачено законом.

Платник податків може відчужувати майно, що перебуває у податковій заставі, тільки за згодою контролюючого органу, а також у разі, якщо контролюючий орган впродовж десяти днів з моменту отримання від платника податків відповідного звернення не надав такому платнику податків відповіді щодо надання (ненадання) згоди.

У разі якщо в податковій заставі перебуває лише готова продукція, товари та товарні запаси, платник податків може відчужувати таке майно без згоди контролюючого органу за кошти за цінами, що не є меншими за звичайні, та за умови, що кошти від такого відчуження будуть направлені в повному обсязі в рахунок виплати заробітної плати, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або погашення податкового боргу.

Лише за таких обставин та при дотриманні вимог ст..92 ПК України, можливо вважати належним чином дотримання правил відчуження майна, що перебуває у податковій заставі. В противному випадку, не можна вважати таку реалізацію, як належна.

Як було встановлено за матеріалами справи, що природний газ, факт реалізації якого встановлено перевіркою від 03.08.2016р., ТОВ «ЦЕФЕЙ» - уповноважена особа по Договору спільної діяльності №927, було реалізовано на аукціонах (публічних торгах) за цінами, що склалися за їх підсумками.

Факт реалізації ТОВ «ЦЕФЕЙ» - уповноважена особа по Договору спільної діяльності №927 природного газу на аукціонах (публічних торгах) підтверджується аукціонними свідоцтвами:

- №ЕЦ-13-1 про продаж енергоресурсів на аукціоні від 28.12.2015р.,

- №ЕЦ-14-1 про продаж енергоресурсів на аукціоні від 14.01.2016р.,

- №ЕЦ-14-2 про продаж енергоресурсів на аукціоні від 14.01.2016р.,

- №ЕЦ-16-1 про продаж енергоресурсів на аукціоні від 18.02.2016р.,

- №ЕЦ-18-1 про продаж енергоресурсів на аукціоні від 17.03.2016р.,

- №ЕЦ-19-1 про продаж енергоресурсів на аукціоні від 18.04.2016р.,

- №ЕЦ-21-1 про продаж енергоресурсів на аукціоні від 19.05.2016р.,

Згідно частини 4 п. 14.1.71 ст. 14 Податкового кодексу України, звичайною ціною вважається ціна, що склалася за підсумками аукціону (публічних торгів).

Виходячи з правового змісту та аналізу положень ст..92 ПК України вбачається, що має місце встановлена законодавством правова можливість здійснити реалізацію заставленого майна платником податків, але ж за певних умов.

Одна з яких, є отримання згоди від контролюючого органу, а також у разі, якщо контролюючий орган впродовж десяти днів з моменту отримання від платника податків відповідного звернення не надав такому платнику податків відповіді щодо надання (ненадання) згоди.

Інша, коли в податковій заставі перебуває готова продукція, товари та товарні запаси, тоді платник податків може відчужувати таке майно без згоди контролюючого органу за кошти за цінами, що не є меншими за звичайні,

та за умови, що кошти від такого відчуження будуть направлені в повному обсязі в рахунок виплати заробітної плати, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або погашення податкового боргу.

При чому, з зазначених положень вбачається не лише мати намір, бажання під час виходу на торги спрямування коштів від реалізації на погашення податкового боргу та інших визначених платежів, але ж і реальна реалізація такого наміру та бажання. Направлення отриманих коштів від продажу такого майна в рахунок виплати заробітної плати, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або погашення податкового боргу повинно бути підтверджені належними документами.

Як вбачається з підстав звернення до суду, позиції Позивача, яка була підтримана судом першої інстанції, що ТОВ «ЦЕФЕЙ» реалізовував газ, який перебував у податковій заставі за звичайними цінами, що склалася за підсумками аукціону (публічних торгів), а Відповідач не довів та встановив через не проведення перевірки фактів надходження коштів від його реалізації та направлення цих коштів не за призначенням.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду справи безпідставно вважав доведеним з боку Позивача дотримання законодавчо встановлених умов, та роблячи такі висновки діяв вібірковооднобічно щодо доведеності певних фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спірних правовідносин, що виникли між сторонами.

В даному випадку основними спірним питанням, що складає предмет доказування є не тільки доведення, що реалізація майна відбулася за цінами, що не є меншими за звичайною ціною якою вважається ціна, що склалася за підсумками аукціону (публічних торгів), але ж і те, що кошти від такого відчуження будуть направлені в повному обсязі в рахунок виплати заробітної плати, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або погашення податкового боргу, а також за правилами цієї ж норми ст..92 ПК України, отримання згоди від контролюючого органу на таку реалізацію. Як було встановлено, такої згоди у позивача не було, як і не було звернень Позивача до Відповідача для отримання згоди на реалізацію заставленого майна.

З огляду на викладеного, основним питанням, що складає предмет доказування, що Позивач на момент реалізації майна (газ), що перебував у податковій заставі, мав реальний намір та бажання під час виходу на торги спрямування коштів від реалізації на погашення податкового боргу та інших визначених платежів, та після їх проведення, спрямував ці кошти від продажу такого майна в рахунок погашення податкового боргу. Як вже зазначалось, зазначені обставини повинні бути підтверджені належними документальними доказами.

Відповідно до ст..71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Тобто, передбачається рівний обов'язок щодо доведення тих чи інших обставин.

Колегія суддів зазначає, що документальне підтвердження повинно бути представлено саме стороною Позивача, який був учасником таких торгів, якому повинні були перераховані кошти, та який зобов'язаний був спрямувати їх на погашення податкового боргу. Перекладати свій обов'язок по доведенню таких обставин на іншу сторону, є безпідставним та не коректним. При чому, податковий орган до прийняття рішення про застосування арешту, вчиняв заходи щодо з'ясування таких обставин, в той же час, Позивач так і не спромігся надати документальне підтвердження ні Відповідачу, ні до суду.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.72 КАС України).

Під час розгляду справи, суду першої інстанції були надані показники карток особового рахунку з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, з яких не вбачається спрямування коштів від продажу на погашення боргів.

Крім того, суд апеляційної інстанції з метою всебічно та повного з'ясування обставин справи, дотримуючись принципу офіційного з'ясування обставин, відповідно до ухвали від 08.02.2017 року пропонував позивачу надати до суду документальне підтвердження руху коштів від продажу заставленого майна-газу, банківські виписки, та будь-що, що підтверджувало б спрямування коштів від продажу на погашення податкового боргу, в той же час, не зважаючи на таке, та отримання копії ухвали, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, ТОВ «Цефей» жодних доказів не надав.

Колегія суддів зазначає, що твердження Позивача та суду першої інстанції викладені в постанові про те, що у Позивача не було змоги надати вище зазначені підтвердження в зв'язку з вилученням первинної бухгалтерської документації 17.12.2015 р. прокуратурою Харківської області є такими, що не відповідають дійсності, оскільки, Позивач не надав документації, що утворилася після 17.12.2015 року та по теперішній час. Тобто, такої документації ще не існувало станом на час вилучення документів та відсутні в протоколі опису.

Крім того, згідно АІС «Податковий блок» Договір про спільну діяльність №927 від 15.09.2004 р. уповноважена особа TOB «Цефей» не подає звіту 1 ДФ, що виключає можливість направлення коштів на виплату загробної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Також, необхідно зазначити, що згідно карток особового рахунку з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, що ведуться в Карлівській ОДПІ за TOB «Цефей», як уповноваженої особи за договором №927 від 15.09.2004 року про спільну діяльність (наявні в матеріалах справи) кошти від продажу заставного майна не було спрямовано на погашення податкового боргу.

Тобто, твердження суду про те, що Карлівською ОДПІ не з'ясовано чи направлялися кошти від реалізації заставного майна на виплату заробітної плати, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або погашення податкового боргу є таким, що не відповідає дійсності.

Єдиною законною підставою для прийняття спірного рішення може бути встановлений контролюючим органом факт порушення правил відчуження такого майна, в порядку та у спосіб, що передбачений податковим законодавством України. На думку колегії суддів, такий факт на час прийняття оскаржуваного рішення від 29.08.2016 року був встановлений.

Крім того, колегія суддів зазначає, що п. 2.8 Розділу II Положення №573 від 10.10.2013 року визначено, що перевірка стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, може проводитись шляхом візуального контролю наявності в такого платника майна і стану його збереження, а також шляхом документального підтвердження (перевірка відповідних документів бухгалтерського та податкового обліку та іншої інформації) наявності такого майна, його руху та стану збереження на момент проведення перевірки.

Відповідно до п. 2.9 Розділу II Наказу №573 перевірка стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, може проводитись одночасно з документальною (плановою або позаплановою) або фактичною перевіркою відповідно до Кодексу з урахуванням особливостей, визначених цим Положенням.

Таким чином, з вище викладеного вбачається, що податковим органом може бути застосовано один із вище перелічених заходів.

З огляду на зазначене, твердження суду про те, що Карлівською ОДПІ не проведено жодну з перевірок визначених ст. 75 ПК України за результатами якої було б складено акт який би підтверджував спрямування коштів не за призначенням є таким, що суперечить п. 2.8 Розділу II Наказу №573.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що Карлівська ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській прийняла рішення від 29.08.2016 року №2380 про застосування адміністративного арешту майна платника податків Договору про спільну діяльність « 927 від 15.09.2004 р. уповноважена особа - TOB «ЦЕФЕЙ» на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено законодавством.

Надання неналежної правової оцінки фактичним обставинам справи, привело суд першої інстанції до неправильного вирішення справи та помилкового висновку про задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Враховуючи наведене, колегія суддів, з урахуванням приписів ст.202 КАС України дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2,11, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області - задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року по справі № 820/5285/16 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей" - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

У повному обсязі буде складена 06 березня 2017 року.

Головуючий суддя (підпис)Яковенко М.М.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Старосуд М.І.