Справа № 803/62/17
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року Справа № 803/62/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрусенко О. О.,

при секретарі судового засідання Хомяк М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Олика Агро» до Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Ківерцівської районної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фелікс Агро» про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Олика Агро» (далі - позивач, ПП «Олика Агро») звернулося в суд з позовом до Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - відповідач-1), Ківерцівської районної державної адміністрації (далі - відповідач-2, Ківерцівська РДА), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 (далі - третя особа-1, ОСОБА_1.), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фелікс Агро» (далі - третя особа-2, ТзОВ «Фелікс Агро») про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Любешівського районного управління юстиції Волинської області індексний номер 20095161 від 18.03.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним реєстратором Реєстраційної служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області 18.03.2015 року прийнято рішення індексний номер 20095161 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме права оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, на підставі договору оренди землі від 28.08.2007 року № 587а, укладеного між ОСОБА_1 та ТзОВ «Фелікс Агро». Позивач вважає дане рішення державного реєстратора про державну реєстрацію іншого речового права протиправним та таким, що підлягає скасуванню, так як вказана земельна ділянка вже перебуває в оренді позивача відповідно до договору оренди землі від 10.01.2008 року, який укладений між ОСОБА_1 та ПП «Олика Агро» на 10 років. Вказаний договір набрав чинності з моменту його державної реєстрації, яку здійснено 20.10.2008 року, що підтверджується відповідним записом на останній сторінці договору. Оскільки договір оренди землі від 10.01.2008 року на момент прийняття державним реєстратором Реєстраційної служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області оскаржуваного рішення був чинним та чинний на день звернення позивача з даним адміністративним позовом, тому всупереч вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на один об'єкт оренди зареєстровано право оренди за двома особами, внаслідок чого має місце подвійна реєстрація прав оренди на земельну ділянку за різними набувачами.

У клопотанні від 24.02.2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розгляд справи здійснювати за його відсутності (а.с. 61).

У письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач-1 зазначив, що Головне територіальне управління юстиції у Волинській області не є правонаступником реєстраційної Любешівського районного управління юстиції Волинської області, а тому не може нести відповідальність за зобов'язаннями юридичної особи, що припинилася. Оскільки у Головного територіального управління юстиції у Волинській області в даній справі відсутні повноваження щодо можливості усунення порушених прав та інтересів позивача, відтак стягнення судового збору з відповідача-1 є необґрунтованим.

У судове засідання відповідач-1 свого представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду (а.с. 55).

Відповідач-2 у судове засідання свого представника не направив, заяви про розгляд справи за відсутності їхнього представника не подав, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду (а.с. 56).

Треті особи - ОСОБА_1 та ТзОВ «Фелікс Агро» у судове засідання не прибули, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності не подали, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду (а.с. 59-60).

Згідно із частиною першою статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані суду письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно із підпунктом 3 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 26.11.2015 року № 834-VIII органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, припиняють надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць за рішенням Кабінету Міністрів України, прийнятим у разі забезпечення виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями умов, необхідних для реалізації повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, але не пізніше 30.04.2016 року.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року № 204-р. «Про припинення надання адміністративних послуг з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців деякими органами державної реєстрації, утвореними Міністерством юстиції» підтримано пропозицію Міністерства юстиції та припинено надання утвореними ним органами державної реєстрації адміністративних послуг з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців у Волинській області Любешівським районним управлінням юстиції.

Відтепер, у зв'язку з децентралізацією та передачею повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, функції у цій сфері в повному обсязі передані виконавчим органам міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київській, Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, зокрема, Ківерцівській районній державній адміністрації.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка, площею 1,9093 га, яка знаходиться в межах території Олицької селищної ради Ківерцівського району Волинської області, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 22.12.2005 року (а.с. 9 зворот).

10.01.2008 року між ОСОБА_1 (орендодавець) та ПП «Олика Агро» (орендар) укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в межах Олицької сільської ради Ківерцівського району Волинської області, площею 0,4422 га. (кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1). Договір укладено на 10 років та набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. 20.01.2008 року ОСОБА_1 передав орендарю - ПП «Олика Агро» вищезазначену земельну ділянку, що підтверджується копією акту про передачу та прийом земельної ділянки (а.с. 7).

Вказаний договір зареєстрований у Ківерцівському районному відділі Волинської філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.10.2008 року за № 56, про що свідчить відповідний запис зроблений на договорі оренди землі від 10.01.2008 року (а.с. 7).

18.10.2016 року між ОСОБА_1 (орендодавець) та ПП «Олика Агро» (орендар) укладено договір оренди землі, згідно якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в межах Олицької сільської ради Ківерцівського району Волинської області, площею 0,4422 га. (кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1), строком на 7 років (а.с. 12-13). Актом приймання-передачі земельної ділянки від 18.10.2016 року земельна ділянка, площею 0,4422 га, що розташована в межах Олицької сільської ради Ківерцівського району Волинської області, передана в оренду ПП «Олика Агро» в строкове платне користування (а.с. 14).

З метою державної реєстрації іншого речового права - права оренди позивача за договором оренди землі від 18.10.2016 року уповноважена особа ПП «Олика Агро» звернулася із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Цуманської селищної ради Ківерцівського району та подала пакет документів. Однак рішенням від 12.12.2016 року № 32870073 державний реєстратор прав на нерухоме майно Цуманської селищної ради Ківерцівського району відмовив у державній реєстрації іншого речового права - договору оренди землі, земельної ділянки, що розташована за адресою: Волинська область, Ківерцівський район, Олицька селищна рада, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 за суб'єктом ПП «Олика Агро», оскільки встановлено наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяження за вищезазначеною земельною ділянкою (а.с. 15).

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 12.12.2016 року індексний номер документа № 75551531, 18.03.2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області прийнято рішення про державну реєстрацію прав їх обтяжень, індексний номер 20095161, на підставі якого здійснена державна реєстрація іншого речового права - права оренди земельної ділянки, площею 0,4422 га кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: Волинська область, Ківерцівський район, Олицька селищна рада, на підставі договору оренди землі від 28.08.2007 року № 587а, укладеного між ОСОБА_1 (орендодавець) та ТзОВ «Фелікс Агро» (орендар) (а.с. 16).

Позивач вважає, що рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області про державну реєстрацію прав їх обтяжень: індексний номер 20095161 від 18.03.2015 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки допущено подвійну реєстрацію прав оренди на земельну ділянку за різними правонабувачами.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час прийняття оскаржуваного рішення регулювалися Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до частини четвертої статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав приймає державний реєстратор, який також встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Пунктом 8-1 частини другої статті 9 цього Закону визначено, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам (частина четверта статті 15 цього Закону).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4-2 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Також, як роз'яснила Державна реєстраційна служба України у своєму листі від 06.08.2013 року № 2951/05-15-13 «Щодо запобігання випадкам подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними право набувачами» з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013 року, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

Разом із тим, в порушення вимог чинного законодавства державний реєстратор Реєстраційної служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області при проведенні державної реєстрації речового права за договором оренди землі від 28.08.2007 року № 587а, укладеного між ОСОБА_1 (орендодавець) та ТзОВ «Фелікс Агро» (орендар), належним чином не перевірив, чи має місце вже зареєстроване право оренди на спірну земельну ділянку, внаслідок чого неправомірно здійснено повторну реєстрацію договору оренди однієї й тієї самої земельної ділянки, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям, адже право оренди в них виникло з моменту реєстрації договору оренди земельної ділянки.

При цьому, реєстрація договору оренди землі за новим орендарем можлива лише після реєстрації угоди про розірвання договору оренди землі з попереднім орендарем.

Як вбачається з матеріалів справи, договір оренди землі від 10.01.2008 року укладений між ОСОБА_1 (орендодавець) та ПП «Олика Агро» (орендар) на 10 років, тобто строк дії договору оренди спірної земельної ділянки не закінчився, такі договірні відносини достроково не розривались та відповідно угода про розірвання договору оренди землі з попереднім орендарем не реєструвалась.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що дії державного реєстратора щодо державної реєстрації іншого речового права - права оренди спірної земельної ділянки із новим орендарем зумовили повторну реєстрацію таких прав на одну земельну ділянку за різними набувачами.

Суд враховує, що пунктом 8-1 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено обов'язок державного реєстратора під час проведення державної реєстрації прав запитувати від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, за наявності двох умов: по-перше, проводиться державна реєстрація прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 року; по-друге, у державного реєстратора відсутній доступ до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Судом встановлено, що речове право на земельну ділянку, зокрема, право власності орендодавця - ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку, виникло на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, який був виданий 22.12.2005 року, тобто до 01.01.2013 року. Вказана обставина обумовила подальше укладення третьою особою-1-орендодавцем спірної земельної ділянки договору оренди землі із ПП «Олика Агро».

У наявній в матеріалах адміністративної справи копії реєстраційної справи, сформованої по реєстрації права оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_1, відсутня інформація щодо державної реєстрації права оренди спірної земельної ділянки за ПП «Олика Агро».

Водночас, суд зауважує, що законодавство щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно, в тому числі права оренди, протягом останніх років постійно змінювалось.

Так, відповідно до статті 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент укладення договору оренди землі із позивачем) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Згідно із статтею 202 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент укладення договору оренди землі із позивачем) державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Відповідно до пункту 1.2 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 року № 174 (чинного на момент укладення договору оренди землі із позивачем) Державний реєстр земель - це складова частина державного земельного кадастру, який складається з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку і формується за допомогою АС ДЗК.

Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (далі - книга реєстрації) - це документ суворого обліку, який є складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок.

Реєстратори державного реєстру земель (далі - реєстратори) - структурні підрозділи Центру ДЗК, які мають доступ та вносять відомості до бази даних АС ДЗК, ведуть Поземельну книгу, здійснюють видачу та реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) землі, а також ведуть книгу реєстрації.

Згідно із пунктом 2.8 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель оператор (реєстратор) здійснює видачу та реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та видачу договорів оренди (суборенди) землі. Видача державного акта на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договору оренди (суборенди) землі супроводжується внесенням запису про державну реєстрацію до відповідних розділів книги реєстрації. При цьому оператор (реєстратор) відображає дані державної реєстрації на всіх примірниках державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди (суборенди) землі.

З договору оренди землі від 10.01.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПП «Олика Агро», вбачається, що він зареєстрований у Ківерцівському районному відділі Волинської філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.10.2008 року за № 56 (а.с. 7 зворот).

Частиною четвертою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень

Оскільки державна реєстрація договору оренди землі від 10.01.2008 року із ПП «Олика Агро» була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення договірних відносин, то право користування позивача спірною земельною ділянкою в силу вимог частини четвертої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визнається дійсним.

Суд враховує те, що державний реєстратор не має доступу до відповідних інформаційних систем та документів, зокрема, до Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Однак в силу вимог пункту 8-1 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор зобов'язаний був здійснити запити до органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, про надання інформації (довідки, копії документів тощо) щодо фактів реєстрації договору оренди землі на відповідну земельну ділянку для встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженням.

Невиконання державним реєстратором такого обов'язку зумовило повторну реєстрацію права оренди однієї і тієї ж самої земельної ділянки за різними набувачами, внаслідок чого істотно порушено законні права та інтереси позивача як правомірного орендаря спірної земельної ділянки.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, наведеній у постановах від 29.09.2015 року у справі № 21-760а15, від 30.03.2016 року у справі № 21-1434а15.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що з копії реєстраційної справи, сформованої по реєстрації права оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_1, слідує, що державним реєстратором прав на нерухоме майно Любешівської селищної ради 09.02.2017 року на підставі заяви уповноваженої особи ТзОВ «Фелікс Агро» та додаткової угоди від 06.02.2017 року про розірвання договору оренди земельної ділянки від 28.08.2007 року № 587а прийнято рішення № 33778607 про проведення державної реєстрації припинення іншого речового права - права оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 за суб'єктом ТзОВ «Фелікс Агро» (а.с. 86).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це процедура визнання і підтвердження державою тих фактів, які уже мали місце, в даному випадку - виникнення (припинення) права оренди земельної ділянки.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Пунктом 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141, передбачено, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав державний реєстратор вносить до відповідного розділу Державного реєстру прав такі відомості: 1) підстава для скасування державної реєстрації прав: назва документа; дата видачі документа; номер документа; ким виданий (оформлений) документ; додаткові відомості про документ; 2) реєстраційний номер, дата та час реєстрації заяви, на підставі якої вносяться записи про скасування державної реєстрації прав; 3) підстава для внесення записів про скасування державної реєстрації прав: назва рішення; дата формування рішення; індексний номер рішення; 4) прізвище, ім'я та по батькові державного реєстратора; 5) найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу.

У результаті внесення записів про скасування державної реєстрації прав у відповідному розділі Державного реєстру прав державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав.

У разі коли внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється щодо державної реєстрації переходу чи припинення речових прав, державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав та поновлює записи про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, що існували до проведення державної реєстрації прав.

З системного аналізу вищенаведених правових норм слідує, що державний реєстратор, виконуючи рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав, зобов'язаний внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування такої державної реєстрації прав та поновити у даному реєстрі записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що існували до проведення державної реєстрації прав.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - припинення іншого речового права та внесення державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування державної реєстрації прав не є тотожними, оскільки саме скасування державної реєстрації прав є наслідком поновлення записів про речові права на нерухоме майно, що існували до проведення державної реєстрації таких прав.

Враховуючи вищевикладене, з метою повного та всебічного захисту прав та інтересів позивача як правомірного орендаря спірної земельної ділянки, виходячи з наданих суду статтею 162 КАС України повноважень, адміністративний позов підлягає до задоволення шляхом прийняття постанови про визнання протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області від 18.03.2015 року, індексний номер 20095161, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого здійснена державна реєстрація права оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, за договором оренди землі від 28.08.2007 року № 587а, укладеного між ОСОБА_1 та ТзОВ «Фелікс Агро».

Керуючись частиною третьою статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18 березня 2015 року, індексний номер 20095161.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої складено 06 березня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко