Справа № 289/10/2170
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2010-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2010 р. 15 год.45 хв.Справа № 2-а-289/10/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Морська Г.М.,

при секретарі: Симоненко І. А.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Паритет"

до Державної податкової інспекції у м. Херсоні

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Паритет» (далі ТОВ, позивач) звернулось до суду із адміністративним позовом до державної податкової інспекції у м. Херсоні (далі ДПІ, відповідач) про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 30.12.2009р. № /0 та №/0, якими позивачу збільшено податкові зобовязання з податку на прибуток на 61 438,75 грн. та з податку на додану вартість на 3309 грн.

Представник позивача у судовому засіданні, підтримавши позовні вимоги у повному обсязі, просив суд скасувати спірні податкові повідомлення-рішення посилаючись на те, що відповідачем встановлено несплату податку на прибуток і застосовано штрафні санкції за цю несплату за період з 01.04.2007р. по 30.09.2009р. тоді як згідно з актом звірки стану розрахунків по цьому податку між позивачем та відповідачем переплата з цього податку станом на 01.10.2009р. склала 786,8 грн., а згідно акту перевірки в недоплата складає 38 679,25 грн.

Стосовно податку на додану вартість позивач наголосив, що за актом перевірки сума збільшених податкових зобовязань складає 65 грн. та застосована штрафна санкція у сумі 3244 грн. за несплату податкових зобовязань з цього податку. Однак Законом України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ (далі Закон № 2181-ІІІ) сума штрафу у разі донарахування податкового зобовязання не може перевищувати 50% від розміру донарахованого податкового зобовязання.

Представник відповідача проти позову заперечила, мотивуючи тим, що звірка позивача із ДПІ у м. Херсоні проводилась на підставі податкових декларацій та фактичної сплати підприємством податку. Податкові ж повідомлення-рішення прийняті на підставі результатів планової виїзної перевірки. Щодо розміру штрафних санкцій, то вони застосовуються у розмірі, що не перевищує 50% не від суми донарахованого податку, вказаного у податковому повідомленні-рішенні, як на цьому наполягає позивач, а у розмірі 10% від суми недоплати за кожний податковий період, установлений для податку, але не більше 50% такої суми недоплати.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Спірні податкові повідомлення-рішення від 30.12.2009р. № /0 та №/0 складено на підставі акту планової перевірки позивача від 23.12.2009р. №4105/23-5/22736629.

За актом перевірки позивачу збільшено податкові зобовязання з податку на прибуток та з податку на додану вартість.

Збільшення податкових зобовязань з податку на прибуток відбулось за рахунок збільшення валового доходу на 127 713 грн. та зменшення валових витрат на 27 004грн.

За актом перевірки від 23.12.2009р. на збільшення валового доходу вплинули порушення податкового законодавства, які привели до його заниження позивачем на 166 850 грн. та ті що привели до його завищення на 39 157 грн.

Заниження валового доходу повязане з не включенням до його складу вартості проданих ТОВ «Монтажно-налагоджувальна фірма «Автоматика» та ВАТ «Азот» товарів на загальну суму 94 106грн. та не включення поворотної фінансової допомоги у сумі 72 744 грн., отриманої від фізичної особи ОСОБА_3- неплатника податку на прибуток, та неповернутої на кінець звітного періоду.

Зазначений висновок ДПІ у м. Херсоні цілком узгоджується з нормами діючого законодавства з оподаткування прибутку підприємств з наступних підстав.

Відповідно до Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994р. №334/94-ВР (далі Закон №334/94-ВР) валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Валовий доход включає суми поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, що залишається неповерненою на кінець такого звітного періоду від осіб, що не є платниками цього податку (у тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із законодавством мають пільги з цього податку, включаючи право застосовувати ставку податку нижчу, ніж установлена пунктом 7.2 статті 7 або статтею 10 цього Закону. У разі коли у майбутніх податкових періодах платник податку повертає таку поворотну фінансову допомогу (її частину) особі, яка її надала, такий платник податку збільшує суму валових витрат на суму такої поворотної фінансової допомоги (її частини) за наслідками податкового періоду, в якому відбулося таке повернення.

На розмір валового доходу вплинуло, те, що позивач до валового доходу двічі включив доходи від продажу товарів у сумі 3 691 грн., та не провів коригування валового доходу при повернені товарів та сум попередніх оплат на загальну суму 35 466 грн.

Зазначений висновок не оскаржується позивачем і тому суд вважає, що він відповідає фактичним обставинам справи.

За актом перевірки позивачу збільшено валові витрати на 40 749 грн. та зменшено валові витати на 67 753 грн.

Валові витрати позивача збільшено тому, що ним до складу валових витрат не включені витрати по орендній платі майна на загальну суму 40 749 грн., сплаченої (нарахованої) ТОВ «Миколаївагрострой», яке використовувалось у господарській діяльності позивача.

Відповідно до Закону №334/94-ВР валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Оскільки майно, на яке нараховувалась орендна прала, використовувалось у господарській діяльності підприємством, суд погоджується з висновками відповідача з цього питання.

При проведені перевірки позивачу зменшено валові витати шляхом виключення з їх складу витрат не підтверджених документально у сумі 61 755 грн. та виключення із складу валових витрат - витрат на придбання (виготовлення) рекламних щитів вартістю 27 583 грн., які в силу функціональних властивостей є основними фондами позивача.

Суд погоджується з цими висновками ДПІ у м. Херсоні, оскільки відповідно до Закону №334/94-ВР не включаються до складу валових витрат: 5.3.2. придбання, будівництво, реконструкцію, модернізацію, ремонт та інші поліпшення основних фондів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням нематеріальних активів, які підлягають амортизації, згідно із статтями 8 і 9 та підпунктом 7.9.4 цього Закону; 5.3.9. Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Таким чином, суд вважає, що висновки відповідача щодо наявності порушень податкового законодавства в частині нарахування і сплати податку на прибуток відповідають вимогам чинного законодавства з цього податку.

Суд не погоджується із позивачем, щодо безпідставного визначення розміру недоплат за актом перевірки від 23.12.2009р. при наявності акту звірки розрахунків між ним і позивачем, який засвідчує відсутність боргу з податку на прибуток на момент закінчення перевіряємого періоду з наступних підстав:

Відповідно до Інструкції «Про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України», затвердженої Наказом Державної податкової адміністрації України від 18.07.2005 р. N 276, зареєстрованої

в Міністерстві юстиції України 02.08.2005 р. за N 843/11123, нарахуванню в особових рахунках платників підлягають: податкові зобов'язання, штрафні санкції та пеня, самостійно визначені платником; податкові зобов'язання, штрафні санкції та пеня, нараховані органом державної податкової служби та узгоджені платником відповідно до чинного законодавства; пеня за порушення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання; відсотки за користування розстроченням (відстроченням) податкових зобов'язань; непогашені суми векселя, що видається суб'єктом господарювання при здійсненні операцій з давальницькою сировиною у зовнішньоекономічних відносинах. Таким чином наданий суду акт звірки містить лише відомості щодо стану сплати податку на прибуток за податковими зобовязаннями, які узгоджені з позивачем і не може містити інформацію, щодо відповідності цих даним податкового та бухгалтерського обліків платника податків.

Законом №2181-ІІІ заниження задекларованого податкового зобовязання кваліфікується як його несплата в установлені діючим законодавством з питань оподаткування строки. Нормами цього Закону передбачається нарахування податкових зобовязань та штрафних санкцій незалежно від стану розрахунків з податку чи обовязкового платежу в бюджет протягом перевіреного періоду.

З податку на додану вартість позивачу за наслідками перевірки було встановлено заниження податкових зобовязань з цього податку на 65 грн.

На розмір донарахованих податкових зобовязань вплинуло заниження податкових зобовязань з податку на додану вартість на 4 589 грн., внаслідок не включення до їх складу ПДВ, отриманого від продажу товарів; та завищення податкових зобовязань на 6 423 грн., внаслідок подвійного включення до їх складу ПДВ, отриманого від продажу товарів (робіт, послуг); та завищення податного кредиту на 1 899грн., внаслідок включення до його складу ПДВ по неналежним чином оформленим податковим накладним.

Зазначені висновки відповідача цілком відповідають вимогам законодавства з податку на додану вартість у звязку із наступним.

Відповідно до Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997р. №168/97-ВР (далі Закон №168/97-ВР) податкове зобов'язання - загальна сума податку, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, що визначена згідно з цим Законом. Об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України, в тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості заставодавця, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу у користування лізингоотримувачу (орендарю).

Податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом. Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами.

Суд не погоджується із думкою позивача, що при перевірці ревізорами були використані не всі наявні документи, оскільки із дослідженого у судовому засіданні оригіналу акту перевірки вбачається, що директор ТОВ "Фірма "Паритет" ОСОБА_4 та головний бухгалтер ОСОБА_5 поставили свої підписи, підтвердивши, що «первинні, бухгалтерські та інші документи, використані при проведенні перевірки, достовірні, надані у повному обсязі, а додаткові (інші) документи, що свідчать про діяльність субєкта господарування (спростовують викладені в акті перевірки факти) за період, що тперевіряється відсутні».

У ході слухання справи позивачем не надано доказів щодо наявності на момент перевірки документів (податкових накладних), які давали йому право на формування податкового кредиту, зменшеного відповідачем за актом перевірки від 23.12.2009р. і тому суд приходить до висновку, що позиція відповідача з цього питання є цілком обґрунтованою.

Не приймається до уваги думка позивача щодо невідповідності податкового повідомлення рішення від 30.12.2009р. №/0 вимогам ст.17 Закону №2181 оскільки за вимогами п.17.1.3. п.17.1. ст. 17 цього Закону передбачено, що у разі, коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

За актом перевірки позивачу збільшено податкові зобовязання з ПДВ на 6 488грн. і сума штрафних санкцій за несвоєчасну сплату цих зобовязань складає 3 244 грн. тобто не перевищує 50% донарахованих податкових зобовязань, а виявлена завищена сума податкових зобовязань з ПДВ за інші податкові періоди впливає лише на загальний розмір донарахованих податкових зобовязань за наслідками проведеної перевірки.

За таких обставин суд приходить до висновку по безпідставність та необгрунтованість позовних вимог ТОВ "Фірма "Паритет" .

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма "Паритет" у задоволенні позовних вимог до Державної податкової інспекції у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 30.12.2009р. № /0, № /0.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копій відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, якщо вони не були подані у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 22 березня 2010 р..

Суддя Морська Г.М.