Справа № 349/361/16-а
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 р. Справа № 876/9925/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22.11.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 31.03.2016 року звернулася до суду із адміністративним позовом до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

У позовній заяві зазначено, що 28 квітня 1997 року позивачці призначено пенсію на території Російської Федерації, яку вона отримувала до 2008 року. Розпорядженням від 23 грудня 2008 року №136409 з 01 грудня 2008 року управлінням пенсійного фонду України в Рогатинському районі позивачці призначено пенсію за віком. Для призначення пенсії вона надала відповідачу усі необхідні документи, в тому числі трудову книжку, строковий трудовий договір. Відповідачем зараховано трудовий стаж в районах Крайньої Півночі в розрахунку за 1 рік - 1 рік і шість місяців. Одночасно позивачка подала для розрахунку розміру пенсії довідку про заробітну плату за період з 01.01.1989 року по 31.12.1993 року. Індивідуальний коефіцієнт заробітку склав 1,95126. Крім того, позивачкою було надано довідку про заробітну плату за період з 01.01.1987 року по 31.12.1991 року, індивідуальний коефіцієнт заробітку склав 2,53761. Пенсія позивачці обчислена і виплачується із вищого показника.

Позивачка звернулася до приватного підприємства «Аудит-експрес» із заявою про проведення аудиторського дослідження та надання аудиторської довідки про розрахунок заробітної плати за період з 01.01.1989 року по 31.12.1993 року Згідно висновку аудитора індивідуальний коефіцієнт заробітної плати становить 11,59442.

Просила визнати незаконними дії відповідача щодо суттєвого зменшення розміру пенсії шляхом неврахування районного коефіцієнта та північної надбавки до заробітної плати для обчислення пенсії. Зобов'язати відповідача врахувати довідку №69 від 09.12.2004 року, яка видана міським психоневрологічним диспансером м.Норильськ Красноярського краю Російської Федерації для обчислення пенсії з урахуванням районного коефіцієнта та північної надбавки. Зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії без застосування обмеження заробітної плати згідно аудиторської довідки з індивідуальним коефіцієнтом заробітної плати згідно аудиторської довідки з індивідуальним коефіцієнтом заробітної плати 11, 59442 за період з 01.01.1989 року по 31.12.1993 року. Стягнути з відповідача 10 000 грн. моральної шкоди і судові витрати по справі.

Оскаржуваною постановою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22.11.2016 року в задоволенні позовної заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову про задоволення позову, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, що для призначення пенсії вона надала відповідачу усі необхідні документи, в тому числі трудову книжку, строковий трудовий договір. Відповідачем зараховано трудовий стаж в районах Крайньої Півночі в розрахунку за 1 рік - 1 рік і шість місяців. Одночасно позивачка подала для розрахунку розміру пенсії довідку про заробітну плату за період з 01.01.1989 року по 31.12.1993 року. Індивідуальний коефіцієнт заробітку склав 1,95126. Крім того, позивачкою було надано довідку про заробітну плату за період з 01.01.1987 року по 31.12.1991 року, індивідуальний коефіцієнт заробітку склав 2,53761. Пенсія позивачці обчислена і виплачується із вищого показника. Позивачка звернулася до приватного підприємства «Аудит-експрес» із заявою про проведення аудиторського дослідження та надання аудиторської довідки про розрахунок заробітної плати за період з 01.01.1989 року по 31.12.1993 року Згідно висновку аудитора індивідуальний коефіцієнт заробітної плати становить 11,59442. Просила визнати незаконними дії відповідача щодо суттєвого зменшення розміру пенсії шляхом неврахування районного коефіцієнта та північної надбавки до заробітної плати для обчислення пенсії.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що управлінням Пенсійного фонду Російської Федерації було проведено перевірку під ставності видачі і правильності нарахування сум в довідці про заробіток №19 від 07.05.2009 року на ОСОБА_1 за період з 01.01.1986 по 31.12.1991 року. При перевірці були виявлені помилки. У відомості за 1989 рік помилково було включено суму компенсації невикористаної відпустки при звільненні по сумісництву. В розрахунку за 1990 рік була допущена рахункова помилка, в розрахунку за 1991 рік помилково було включені суми по утриманню держстраху. Просили при визначення пенсійної винагороди застосовувати довідку №19 від 07.05.2009 року.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що правові підстави для зобов'язання відповідача врахувати довідку №69 від 09.12.2004 року, яка видана психоневрологічним диспансером м. Норильська та зобов'язати відповідача зробити перерахунок пенсії без застосування обмеження заробітної плати, згідно аудиторської довідки відсутні.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що позивачка згідно записів в трудовій книжці з 19.09.1977 року була прийнята на посаду фельдшера-нарколога психоденспансеру м. Норільська. 01.03.1988 року у зв'язку з реорганізацією переведена переведена в міжрайонний наркологічний диспансер. Звільнена з роботи з 16.06.1997 року.

Відповідно до абзацу першого пункту 5 Прикінцевих положень Закону України ,,Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності з 1 січня 2004 року, період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року ,,Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року ,,Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року ,,Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі(абзац другий пункту 5 Прикінцевих положень Закону України ,,Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування).

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами (абзац третій пункту 5 Прикінцевих положень Закону України ,,Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування).

Статтями 1-4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року ,,Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій наступних пільг: виплату надбавок до заробітної плати; надання додаткових відпусток; можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки; виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) в разі тимчасової втрати працездатності.

У статті 5 цього Указу зазначено про надання додаткових пільг, в тому числі щодо зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 вересня 1967 року №1908-VII ,,Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі встановлено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з п'яти до трьох років та надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Про надання пільг, передбачених статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, незалежно від наявності письмового строкового трудового договору, а пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, - за умови укладання трудового договору, йдеться і в Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року №530/П-28 (далі - Інструкція).

За змістом пункту 7 Інструкції трудові договори на певний строк (три або два роки) укладаються у письмовій формі міністерствами, відомствами, центральними установами, а також підприємствами, установами та організаціями, які розташовані в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з працівниками, які прибули на роботу в ці місцевості з інших районів держави.

Таким чином, обов'язковою умовою є укладення письмового трудового договору про роботу в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях для пільгового обчислення стажу, що відповідає абзацу третьому пункту 5 Прикінцевих положень Закону України ,,Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в якому йдеться про можливість пільгового обчислення стажу за умови, що хоча б один з перелічених документів (трудова книжка, письмовий трудовій договір або довідка) підтверджує користування особою вказаною пільгою.

Відповідно до статті 1 Тимчасової угоди від 15 січня 1993 року між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення, громадяни ОСОБА_2, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років.

Таким чином, вказана Тимчасова угода надає громадянам ОСОБА_2 цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права. Водночас ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15 січня 1993 року, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Не йдеться про пільгове обчислення такого стажу в Законах України ,,Про пенсійне забезпечення і ,,Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Отже, відсутні підстави для зарахування в пільговому обчисленні і стажу роботи позивача в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях з 1 січня 1991 року.

Відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі Пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року для обчислення пенсії враховується заробітна плата за будь-які 60 місяців за період до 01.01.1991 року. Обчислення розміру пенсії із заробітної плати з урахуванням районних коефіцієнтів проводиться за період роботи до 01.01.1992 року, як передбачено Законом СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян СРСР». Цим же законом передбачено, що у разі виїзду особи за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, обчислення заробітної плати, з якої призначається пенсія з 01.01.1992 року проводиться із виключенням районних коефіцієнтів та північних надбавок.

Згідно з пункт 2 частини 2 статті 41 Закону «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум. Порядок визначення показників заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральним органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку. Порядок визначення заробітної плати для обчислення пенсії визначений у ст. 40 вищезазначеного закону.

Судом встановлено, що розрахунок стажу роботи позивачки за період з 19.09.1977 року по 31.12.1990 року зараховано за пільговим коефіцієнтом 1,5 - Крайня Північ.

Управлінням Пенсійного фонду Російської Федерації було проведено перевірку під ставності видачі і правильності нарахування сум в довідці про заробіток №19 від 07.05.2009 року на ОСОБА_1 за період з 01.01.1986 по 31.12.1991 року. При перевірці були виявлені помилки. У відомості за 1989 рік помилково було включено суму компенсації невикористаної відпустки при звільненні по сумісництву. В розрахунку за 1990 рік була допущена рахункова помилка, в розрахунку за 1991 рік помилково було включені суми по утриманню держстраху. Просили при визначення пенсійної винагороди застосовувати довідку №19 від 07.05.2009 року.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що правові підстави для зобов'язання відповідача врахувати довідку №69 від 09.12.2004 року, яка видана психоневрологічним диспансером м. Норильська та зобов'язати відповідача зробити перерахунок пенсії без застосування обмеження заробітної плати, згідно аудиторської довідки відсутні.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22.11.2016 року у справі № 349/361/16-а залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

ОСОБА_3