Справа № 161/10034/16-а,2-а/161/551/16
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року м. Львів № 876/1642/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря - Андрушківа І. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2016 року у справі № 161/10034/16-а за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у м. Луцьку, інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції у м. Луцьку Каращука Павла Івановича про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції у м. Луцьку Каращука П. І. щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 22 липня 2016 року серії ПС2 № 778091 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідачем протиправно притягнуто його до адміністративної відповідальності згідно з частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за користування під час руху транспортного засобу мобільним телефоном, оскільки його автомобіль обладнаний технічним пристроєм, що дозволяє вести перемови без допомоги рук, з використанням якого він і розмовляв по телефону під час руху автомобіля.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що відповідач протиправно притягнув його до адміністративної відповідальності, оскільки відеозаписом з нагрудної камери поліцейського не зафіксовано використання ним мобільного телефону під час руху автомобіля. Також зазначає, що рапорт інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції у м. Луцьку Каращука П. І. не містить резолюції керівника, а тому не може бути доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, хоча їх належним чином було повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду, що відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22 липня 2016 року інспектором роти № 2 батальйону управління патрульної поліції у м. Луцьку Каращуком П. І. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 778091, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог частини другої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме - користування під час руху транспортного засобу засобом зв'язку, не обладнаним технічним пристроєм, що дозволяє вести перемови без допомоги рук, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425.00 грн.

При цьому судом першої інстанції було встановлено, що підставою для зупинення транспортного засобу позивача стало те, що він керуючи транспортним засобом MAZDA 6, державний номерний знак НОМЕР_1, користувався мобільним телефоном, тримаючи його у руках, чим порушив пункт 2.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що досліджені під час розгляду справи докази доводять факт використання ОСОБА_1 мобільного телефону під час руху транспортного засобу.

Суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту «д» пункту 2.9. розділу 2 ПДР водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання) тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з частиною другою статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як видно з відеозапису з персонального мобільного нагрудного відеореєстратора DM 4196 інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції у м. Луцьку Каращука П. І. після зупинки автомобіля ОСОБА_1 та пояснення інспектором поліції причин такої, він не висловлював жодних заперечень щодо правомірності дій інспектора. Більше того, ОСОБА_1 визнав факт використання ним мобільного телефону під час руху автомобіля та надав щодо цього відповідні пояснення.

Окрім цього факт використання ОСОБА_1 мобільного телефону під час руху автомобіля доводиться протоколом та рапортом щодо достовірності яких, з урахуванням викладеного вище, у суду не виникає сумнівів.

Відтак, суд вважає, що ОСОБА_1 скоїв згадане вище адміністративне правопорушення, а тому у інспектора поліції були наявні достатні підстави для зупинення транспортного засобу, на якому рухався позивач та притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2016 року у справі № 161/10034/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А. І. Рибачук

Судді В. М. Багрій

Д. М. Старунський

Повний текст ухвали виготовлено 03 березня 2017 року.