Справа № 802/22/17-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 лютого 2017 р. Справа № 802/22/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Матеріальні ресурси" до: Барської районної державної адміністрації Вінницької області в особі Відділу державної реєстрації; державного реєстратора Відділу державної реєстрації Барської районної державної адміністрації Лемешева М.Г., третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про: скасування рішення та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Матеріальні ресурси» з адміністративним позовом до Барської районної державної адміністрації Вінницької області в особі Відділу державної реєстрації; Державного реєстратора Відділу державної реєстрації Барської районної державної адміністрації Лемешової М.Г. про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 25.01.2017 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.06.2016 року заочним рішенням Барського районного суду Вінницької області визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1. В подальшому, на підставі даного заочного рішення 05.09.2016 року рішенням державного реєстратора здійснено державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна нежитлового приміщення за третьою особою.

Однак, позивач вважає рішення державного реєстратора, індексний номер 31225148, від 05.09.206 р. про державну права власності на об'єкт нерухомого майна, реєстраційний номер НОМЕР_1 протиправним. В обгрунтування зазначеного позивач вказує, що заочне рішення Барського районного суду Вінницької області від 21.06.2016 року скасовано рішенням Вінницького апеляційного суду від 02.12.2016 р.

Враховуючи вказані вище обставини, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відділу державної реєстрації Барської районної державної адміністрації реєстрацію від 05.09.2016 р., індексний номер 31225148, про державну права власності на об'єкт нерухомого майна, реєстраційний номер НОМЕР_1, на підставі заочного рішення Барського районного суду Вінницької області від 21.06.2016 року;

- зобов'язати державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відділу державної реєстрації Барської районної державної адміністрації Вінницької області скасувати запис у Державному реєстрі щодо об'єкта нерухомого майна за реєстраційним номером НОМЕР_1, який був зареєстрований на підставі рішення Барського районного суду Вінницької області від 21.06.2016 року за адресою АДРЕСА_1.

В судове засідання представник позивача не з'явився, натомість на адресу суду від позивача надійшло клопотання за вх. №5336 від 27.02.2017 року про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги заявник підтримує.

Відповідач 1 в судове засідання уповноваженого представника не направив. Про розгляд справи був завчасно та належним чином повідомлений, про причини неявки суду невідомо.

Відповідач 2 в судове засідання не з'явилась. На виконання вимог ухвали суду державним реєстратором направлено відповідні докази з приводу позовних вимог.

Згідно пояснень, що надані в судовому засіданні НОМЕР_2.02.2017, відповідач 2 вказала, що дії при реєстрації об'єкта нерухомого майна відповідають чинному законодавству, рішення прийняті правомірно.

Третя особа в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був завчасно та належним повідомлений. Відповідно до заяви, яка надійшла на адресу суду від НОМЕР_2.02.2017 за вх. №4261 просить розглянути справу у його відсутність, оскільки перебуває у відряджені.

Відповідно ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженніу разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково, з огляду на наступне.

21 червня 2016 року Барським районним судом Вінницької області прийнято заочне рішення у справі №125/1021/16-ц, яким визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на нежитлове приміщення «Сховище», загальною площею 206,7 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до Барської міської ради із заявою про надання поштової адреси нежитловому приміщенню АДРЕСА_1. В подальшому, Барською міською радою рішенням №167 від 25 липня 2016 року нежитловому приміщенню АДРЕСА_1.

05.09.2016 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Лемешовою М.Г. Барської районної державної адміністрації Вінницької області на підставі заочного рішення Барського районного суду Вінницької області від 21.06.2016 року винесено рішення за індексним номером 31225148 про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна, нежитлове приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_1, за ОСОБА_2

01 грудня 2016 року апеляційним судом Вінницької області скасовано заочне рішення Барського районного суду Вінницької області у справі №125/1021/16-ц від 21 червня 2016 року.

На підставі рішення апеляційного суду позивач звернувся із заявою до Відділу державної реєстрації про скасування запису у Державному реєстрі щодо об'єкта нерухомого майна за реєстраційним номером НОМЕР_1, який був зареєстрований на підставі рішення Барського районного суду Вінницької області від 21.06.2016 року за адресою АДРЕСА_1.

Проте, державний реєстратор Лемешева М.Г. рішенням за №33177300 від 26.12.2016 року відмовила у скасуванні цього запису.

Позивач не погоджуючись із рішенням державного реєстратора звернувся до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч.1 ст. 4 вказаного вище Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно; право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; інші речові права відповідно до закону; податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Відповідно до ч.1 ст.НОМЕР_2 Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону №1952-IV державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав визначаються Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КабінетуМіністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок).

Згідно із п. 6 Порядку державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Відповідно до п. 9 Порядку разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

У разі коли оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства.

Таким чином, Порядком чітко встановлено, що для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій заявник зобов'язаний надати йому належним чином оформлені документи, на підставі яких можливе проведення реєстрації.

Аналогічні норми містяться в ч. 1 ст. 20 Закону № 1952-IV, якою визначено, що заява про державну реєстрацію прав та оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

Як встановлено судом, державним реєстратором прав на нерухоме майно Лемешовою М.Г. Барської районної державної адміністрації Вінницької області на підставі заочного рішення Барського районного суду Вінницької області від 21.06.2016 року винесено рішення від 05.09.2016 року за індексним номером 31225148 про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна, нежитлове приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_2

Заочне рішення Барського районного суду Вінницької області у справі №125/1021/16-ц від 21 червня 2016 року в подальшому було скасоване апеляційним судом Вінницької області.

Відмова державного реєстратора у скасуванні запису на обєкт нерухомого майна мотивована тим, що рішенням апеляційного суду скасовано заочне рішення Барського районного суду Вінницької області у справі №125/1021/16-ц від 21 червня 2016 року, яким саме визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на нежитлове приміщення «Сховище», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Натомість запис про державну реєстрацію за номером №16214902 здійснено щодо нерухомого майна, за іншою адресою, а саме АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 12 Порядку розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Аналогічне зазначено в п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону № 1952-IV.

Таким чином, на особу, яка проводить реєстраційні дії, покладено обов'язок щодо перевірки законодавчо установленим вимогам документів, поданих заявником для здійснення реєстрації прав.

Згідно із ч. 1 ст. 11 Закону № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації (п. 18 Порядку).

Відповідно до статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їхобтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Враховуючи вищевикладене, та те, що рішенням апеляційного суду скасовано заочне рішення Барського районного суду Вінницької області у справі №125/1021/16-ц від 21 червня 2016 року, на підставі якого проведено державну реєстрацію на обєкт нерухомості за ОСОБА_2, така реєстрація підлягає скасуванню.

Суд критично оцінює посилання відповідача 2 щодо наявності іншої поштової адреси нежитлового приміщення «Сховище» з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається зі змісту положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до повноважень сільської, селищної, міської, районної, обласної рад віднесено прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою, що передбачає прийняття рішень про присвоєння адреси об'єктам нерухомого майна.

Порядок же присвоєння органами місцевого самоврядування поштових адрес безпосередньо врегульовано нормативно-правовими актами місцевого значення.

Кожному об'єкту нерухомості присвоюється унікальна адреса на території певного населенного пункту району. Із загального поняття поштової адреси розуміється структурована словесна (на відміну від цифрової кадастрової) сукупність реквізитів, що однозначно визначають положення об'єкта адресації на території населеного пункту відносно пойменованих елементів вулично-дорожньої мережі населеного пункту. Будівля - об'єкт нерухомості: жилі та нежилі будинки, призначені для проживання або повсякденного використання. Номер будинку, споруди - це реквізит адреси об'єкта адресації, що складається з послідовності цифр із можливим додаванням буквеної літери (А, Б, В, Г і т.д.)

Присвоєння, зміна, анулювання адреси об'єктів нерухомості здійснюється на підставі рішення виконавчого комітету відповідного органу місцевого самоврядування, на території якого розміщений об'єкт нерухомого майна.

Згідно рішення №167 Барської міської ради Барського району Вінницької області від 25 липня 2016 року чітко вбачається, що на приміщенню «Сховище» було присвоєно лише новий номер будинку, зокрема із НОМЕР_2 на НОМЕР_3. Поштова адреса, а саме вулиця залишилась незмінною. Із наданих доказів, що містять в матеріалах справи, нежитлове приміщення АДРЕСА_1, та за адресою АДРЕСА_1, - є одним і тим же обєктом нерухомості.

Відтак, рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відділу державної реєстрації Барської районної державної адміністрації реєстрацію від 05.09.2016 р., індексний номер 31225148, про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна за ОСОБА_2, є протиправним та підлягає скасуванню, оскільке судове рішення, що стало підставою для цієї реєстрації скасовано судовим рішенням апеляційної інстанції.

Згідно ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до аналізу вищенаведених норм, на державного реєстратора законом покладено обов'язок скасування записів про державну реєстрацію права власності, у випадку його скасування в судовому порядку.

Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства є контроль легальності, в той же час перевірка доцільності виходить як за межі компетенції адміністративного суду, так і за межі завдання адміністративного судочинства.

Тобто, адміністративний суд не вправі підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань та давати вказівки, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відтак, оскільки Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема ст.26 Закону, на державного реєстратора покладено прямий обовязок вносити до Державного реєстру прав запис про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, то суд не вбачає підстав зобовязувати відповідача вчиняти дії, які передбачені Законом.

За наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги щодо зобов"язання державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відділу державної реєстрації Барської районної державної адміністрації скасувати запис у Державному реєстрі щодо об'єкта нерухомого майна за реєстраційним номером НОМЕР_1, який був зареєстрований на підставі рішення Барського районного суду Вінницької області від 21.06.2016 року за адресою АДРЕСА_1, слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За наведеного вище, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відділу державної реєстрації Барської районної державної адміністрації від 05.09.2016 р., індексний номер 31225148, про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на підставі заочного рішення Барського районного суду Вінницької області від 21.06.2016 року на об'єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Барської районної державної адміністрації Вінницької області сплачений судовий збір на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Матеріальні ресурси" у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна