Справа № 808/3646/16
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року о 15 год. 31 хв.Справа № 808/3646/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - не з'явився,

третіх осіб - не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Другої Запорізької державної нотаріальної контори

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Дніпровський відділ Державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

про скасування запису,

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов ОСОБА_3 (далі - позивач) до Державного нотаріального архіву Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Дніпровський відділ Державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, в якому позивач просить суд скасувати запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо квартири АДРЕСА_1, тип обтяження - арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 2116129, зареєстрований 23.06.2005 10:30:07 за №2116129 реєстратором: Запорізькій обласний державний нотаріальний архів.

В судовому засіданні 31.01.2017 судом задоволено клопотання представника позивача та замінено відповідача - Державний нотаріальний архів Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на належного: Другу Запорізьку державну нотаріальну контору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час оформлення у жовтні 2016 року права власності на кооперативну квартиру АДРЕСА_2 позивач дізналася, що на вказану квартиру накладено арешт. Зазначає, що позивач зверталась до Дніпровського ВДВС з питання зняття арешту, проте, позивачу було відмовлено з посиланням на те, що виконавче провадження знищено, а на даний час жодних відкритих виконавчих проваджень щодо ОСОБА_3 у відділі не перебуває. Вважає, що арешт на квартиру було накладного незаконно, оскільки позивач не є власником вищевказаної квартир. Також, вважає, що наявні підстави для скасування вказаного запису, оскільки виконавче провадження відносно ОСОБА_3 було завершено ще у 2001 році.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 06 грудня 2001 року державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя накладено заборону на відчуження об'єкту нерухомого майна на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.24).

Позивач, не погодившись з накладеною забороною на відчуження майна, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З наданої до матеріалів справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна міститься запис про обтяження квартири АДРЕСА_1, який виник 12.12.2001 на підставі листа Другої Запорізької нотаріальної контори №6528 від 06.12.2001 (а.с.9).

Також, з пояснень, наданих Запорізьким державним нотаріальним архівом встановлено, що вказаний запис був внесений реєстратором Запорізької філії Інформаційного центру в реєстр заборон «Феміда», а в подальшому вказаний запис був автоматично перенесений з реєстру заборон «Феміда» до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (23.06.2005 №2116129).

Крім того, в матеріалах справи міститься копія ухвали судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя Нікітенко Н.П., яка надана Запорізьким обласним державним архівом, та якою на підставі ст.ст.143, 152 ЦПК накладено арешт на майно відповідача - трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_3 (а.с.25).

Суд зазначає, що статтею 152 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції від 18.07.1963 зі змінами та доповненнями) передбачені способи забезпечення позову, так, позов забезпечується, серед іншого, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Тобто, матеріалами справи підтверджено, що арешт на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 був накладений саме за судовим рішенням, прийнятим в порядку забезпечення позову та на підставі приписів Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Відповідно до приписів статті 156 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Суд зазначає, що відповідно до п.1.5 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 №31/5 (в редакції чинній на момент накладення заборони) реєстратори приймають заяви про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна від державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів, які не є Реєстраторами, судів, слідчих органів та інших осіб, визначених цим Положенням; уносять та вилучають записи до (з) Реєстру заборон про заборони, арешти щодо нерухомого майна; отримують (видають) витяги з Реєстру заборон. Реєстратори також уносять та вилучають до (з) Реєстру заборон відомості про тимчасові застереження щодо нерухомого майна.

Таким чином, суд дійшов висновку, що державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори правомірно 06.12.2001 накладено заборону на відчуження трикімнатної квартири АДРЕСА_2, на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя прийнятої під час розгляду справи №2-5746/2001.

Відповідно до приписів статті 155 ЦПК України ухвала про забезпечення позову може бути скасована судом, який розглядає справу. Сторонами до матеріалів справи не надано доказів скасування ухвали Ленінського районного суду м.Запоріжжя.

Згідно з ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

За приписами п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Під час розгляду справи судом встановлено, що при виконанні повноважень у сфері публічно-правових відносин з реєстрації заборони відчуження нерухомого майна, застосованої на підставі судового рішення, Друга Запорізька державна нотаріальна контора діяла у межах наданих повноважень.

Щодо посилань позивача на те, що на момент накладання заборони відчуження на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 вона не була її власником, оскільки звернулась за оформленням права власності лише у жовтні 2016 року, суд зазначає, що такі обставини повинні встановлюватись та досліджуватись судом, який застосував заборону, у тому числі в процедурі оскарження судового рішення, якщо позивач не згодна з правомірністю застосування заборони, проте не можуть бути піддані оцінці в межах розгляду даної справи.

Також, суд звертає увагу позивача на те, що згідно ч.2 ст.3 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України (в редакції чинній на момент вирішення справи по суті) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування запису про накладення заборони відчуження нерухомого майна, накладеного на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя, ухваленого відповідно до норм ЦПК України, та відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158- 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко