Справа № 820/285/17
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"01" березня 2017 р. № 820/285/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонова М.О.

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області
про скасування рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати рішення УДМС України в Чернігівській області від 05.05.2015 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Вєтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування позову зазначено, позивач - ОСОБА_1, є громадянином Соціалістичної республіки В'єтнам. УГІРФО УМВС України в Чернігівській області на підставі Закону України "Про імміграцію" було прийнято рішення щодо документування позивача посвідкою на постійне проживання як особу, якам має дозвіл на імміграцію. Проте, 05.05.2015 року Управлінням Державної міграційної служби України в Чернігівській області прийнято рішення про скасування громадянину В'єтнаму ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну на підставі п. 1. п. 6 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію". Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню у судовому порядку.

Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду клопотання про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причину неявки, всупереч ч. 2 ст. 40 КАС України, суд не повідомив, надав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що оскаржуване позивачем рішення є законним та таким, що не підлягає скасуванню.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Тому суд визнає можливим справу розглянути без участі в судовому засіданні представника відповідача на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

УГІРФО УМВС України в Чернігівській області на підставі Закону України "Про імміграцію" було прийнято рішення щодо документування позивача посвідкою на постійне проживання як особу, якам має дозвіл на імміграцію.

05.05.2015 року начальником відділу у справах іноземців, осіб без громадянства та протидії нелегальній міграції УМВС України в Чернігівській області, за результатами розгляду звернення позивача про оформлення дозволу на імміграцію в Україну, складено висновок в якому встановлено факт прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію в Україну з порушеннями вимог Закону України "Про імміграцію".

05.05.2015 року Управлінням Державної міграційної служби України в Чернігівській області прийнято рішення про скасування громадянину В'єтнаму ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну на підставі п. 6 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію".

Оцінюючи обґрунтованість заявлених вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Правовідносини між позивачем та міграційними органами України на момент звернення позивача за отриманням дозволу на імміграцію та надання компетентним органом такого дозволу з видачею посвідки на проживання в Україні регулювалися Законом України "Про правовий статус іноземців" № 3929-ХІІ від 04.12.1994 року, а також Законом України "Про імміграцію" № 2491-ІІІ від 07.06.2001 року.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.3 Закону України "Про правовий статус іноземців" (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) іноземець може отримати дозвіл на імміграцію та іммігрувати на постійне проживання, якщо він:

- має в Україні законне джерело існування;

- перебуває у близьких родинних відносинах (батько, мати, діти, брат, сестра, подружжя, дід, баба, онуки) з громадянами України;

- перебуває на утриманні громадянина України;

- має на своєму утриманні громадянина України;

- в інших передбачених законами України випадках.

Іноземці, які іммігрували на постійне проживання або для тимчасового працевлаштування, отримують посвідки відповідно на постійне або тимчасове проживання.

Порядок видачі дозволу на імміграцію, а також посвідки на постійне або тимчасове проживання та вирішення інших питань, пов'язаних з імміграцією іноземців, визначається Законом України про імміграцію.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про імміграцію" (в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну та прийняття відповідного рішення відповідачем), імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

Судом встановлено, що управлінням Державної міграційної служби України в Чернігівській області на підставі висновку вирішено скасувати дозвіл на імміграцію в Україну громадянину В'єтнаму ОСОБА_1 відповідно до вимог п. 1, п. 6 ч. 1, ст. 12 Закону України "Про імміграцію".

Зі змісту вищезазначеного висновку судом встановлено, що 28.11.2014 до Управління ДМС України в Чернігівській області з Дніпровського РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області надійшов запит № 10/7339 від 27.10.2014 про проведення перевірки щодо підстав та законності видачі Довідки про реєстрацію особи громадянином України від 22.02.2012 № 29 на ім'я ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка звернулась із заявою до Дніпровського РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області щодо документування вперше паспортом громадянина України після досягненні 18-річного віку.

В ході зазначеної перевірки наявних матеріалів справи відповідачем було встановлено, що 09.02.2012 до СГІРФО ЧМВ УМВС України в Чернігівській області із заявою (№ 94-03) про продовження терміну перебування на території України звернувся громадянин СРВ ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який до заяви додав свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_1, видане 17.01.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні, на ім'я ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (батько - громадянин СРВ ОСОБА_1, мати - громадянка СРВ ОСОБА_7), та зазначив підставу для подальшого перебування в Україні - дитина громадянин України.

09.02.2012 на підставі вищевказаних документів начальник СГІРФО ЧМВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_5 прийняв рішення про продовження терміну перебування на території України громадянину СРВ ОСОБА_1, до 08.05.2012.

В ході вивчення матеріалів про продовження терміну перебування на території України громадянина СРВ ОСОБА_1, відповідачем було встановлено, що начальник СГІРФО ЧМВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_5, при прийнятті рішення, порушив вимоги п.п. 2.3, 2.4, 2.7 та підпункті 2.9.2 п. 2.9 Порядку розгляду звернень щодо продовження терміну перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, затвердженого наказом МВС України від 23.08.2011 № 601, (діючий на момент подачі заяви), згідно яких начальник територіального органу має право продовжити термін перебування іноземців та осіб без громадянства, які прибули за короткостроковою або довгостроковою візою, якщо протягом терміну дії візи з поважних причин не було оформлено документи, що дають право на перебування або проживання в Україні на строк, що перевищує 90 днів, за наявності обґрунтованих підстав, до яких відносяться: навчаються в навчальних закладах України; подали заяву про отримання дозволу на імміграцію; мають статус закордонного українця, а також їх подружжя, діти у разі спільного в'їзду та перебування на території України; мають родинні відносини з громадянином України або іноземцем чи особою без громадянства, що має посвідку на тимчасове або постійне проживання та у разі надання підтверджувальних документів (але, в даному випадку обґрунтована підстава: мають родинні відносини з громадянином України, не підтверджена документально - в матеріалах справи відсутня довідка про реєстрацію дитини громадянином України) - на період існування таких підстав, але не більше, як 180 днів з дати останнього в'їзду в Україну: відсутня віза, відсутній в матеріалах справи дата-штамп перетину кордону іноземцем або довідка з Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо підтвердження фактів законного перетину кордону України іноземцем).

Таким чином в зазначено висновку Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області зазначено, що рішення про продовження терміну перебування на території країни громадянина СРВ ОСОБА_1, було прийняте начальником СПРФО ЧМВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_5 без підстав та з перевищенням посадових повноважень.

Внаслідок вищезазначеного, громадянин СРВ ОСОБА_1, 23.02.2012 року подав заяву (заява № 53) про надання дозволу на імміграцію в Україну, зазначивши підставу - моя донька громадянка України. Тобто, довідка про реєстрацію особи громадянином України видана пізніше дати прийняття рішення про продовження терміну перебування на території України.

Також відповідачем в висновку від 05.05.2015 року зазначено, що незаконно прийняте рішення про продовження строку перебування на території України громадянину СРВ ОСОБА_1, не могло бути підтвердженням законності його перебування на території України на момент подачі документів на дозвіл на імміграцію та на оформлення його дитині набуття громадянства України на підставі частини 3 статті 8 Закону України «Про громадянство України».

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що відповідно до ст. 12 Закону України "Про імміграцію" дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, обґрунтовуючи наявність підстав для скасування наданого позивачу дозволу на імміграцію відповідач послався саме на п.6 ст.12 Закону України "Про імміграцію".

Суд зазначає, що відповідачем до суду не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність обставин, передбачених п.6 ст.12 Закону України "Про імміграцію" та були б підставою для скасування наданого позивачу дозволу на імміграцію.

Так, подані позивачем документи разом з заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну були достовірними, не підробленими та чинними, що не заперечувалось представником відповідача у наданих до суду письмових запереченнях.

Також, відповідачем не надано суду доказів існування інших підстав для скасування наданого позивачу дозволу на імміграцію, які передбачені ст.12 Закону України Про імміграцію, а саме: відповідачем не надано суду вироку суду, яким іммігранта засуджено до позбавлення волі; будь-яких доказів того, що дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; доказів того, що скасування дозволу на імміграцію є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; відповідачем, також, не надано суду жодного доказу, який би підтверджував порушення позивачем законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Крім того, суд наголошує, що станом на момент прийняття рішення про надання дозволу на імміграцію, УГІРФО УМВС України в Чернігівській області, як уповноважений державний орган, перевіряв надані позивачем документи та будь-яких порушень законодавства не встановив, у тому числі, не було встановлено і подання недостовірних даних, у зв'язку із чим позивача було документовано посвідкою на постійне проживання.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КАСУ).

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до п.3ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких підстав оскаржуване позивачем рішення Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області 03.02.2016 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Соціалістичної Республіки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, підлягає скасуванню у повному обсязі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов громадянина ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 160-163, 167, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування рішення - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області від 05.05.2015 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину В'єтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Спірідонов М.О.