Справа № 569/1745/16-а
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Тимощук О.Я.
Суддя-доповідач:Шевчук С.М.
УХВАЛА

іменем України

"28" лютого 2017 р. Справа № 569/1745/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "17" листопада 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області про визнання дій та рішень протиправними, скасування рішення суб'єкта владних повноважень ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 17.11.2016року Адміністративний позов ОСОБА_4- задоволено частково.

Постанову № 311-ф від 03.11.2015 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в сумі 5100 грн. скасувати частково, в частині накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 5100 грн., звільнивши його від адміністративної відповідальності в силу малозначності та обмежитись усним зауваженням.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції третя особа- ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема вказує, що суд звільнивши ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності в силу малозначності ти самим істотно ущемив його інтереси та свободи щодо вільного розпорядження своїм майном, оскільки ОСОБА_4 відчуваючи безвідповідальність за свої протиправні дії, знову продовжує виконувати незаконні будівельні роботи житловому будинку, який також належить ОСОБА_3 Вказує на порушення ОСОБА_4 норм законодавства з питань містобудівної діяльності.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 197 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Судом першої інстанції встановлено, що за наслідками проведеної позапланової перевірки, результати якої відображено в акті №746 від 30.10.2015року та протоколі про адміністративне правопорушення від 30.10.2015року встановлено виконання ОСОБА_4 будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт в квартирі № 2 в житловому будинку на вул. Вінниченка,7 в м. Рівне, що є порушенням п. 2 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та не виконання вимог припису№128 від 22.04.2015року на предмет набуття право на виконання будівельних робіт на вищевказане будівництво в термін до 15.10.2015 року.

Постановою № 311-ф від 03.11.2015 року по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладено штраф в розмірі 5100 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 звернуся до суду з позовом про скасування обумовленої постанови.

Суд першої інстанції суд визнав обумовлене порушення малозначним та звільнив ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності обмежитись усним зауваженням.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги та фактичним обставинам справи, колегією суддів враховано, що відповідно до ст. 287 КпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду (269 КпАП України).

В супереч положень ст. 71 КАС України ОСОБА_3 не надав суду належних та допустимих доказів щодо визнання його потерпілим у даній справі внаслідок невиконання в установлені строки ОСОБА_4 вимог припису щодо набуття права на виконання будівельних робіт на вищевказане будівництво у встановлені приписом строки- до 15.10.2015 року.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 КАС встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 171 КАС право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Таке ж правило має застосовуватись і до правових актів індивідуальної дії.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Позивач оспорив постанову № 311-ф від 03.11.2015 року по справі про адміністративне правопорушення, яким ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Отож, такий правовий акт породжує права й обов'язки тільки того суб'єкта, якому його адресовано - ОСОБА_4 та Управлінню Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області.

Таким чином, відсутність у будь-кого, в тому числі і заявника -ОСОБА_3, прав чи обов'язків у зв'язку із виданням оскаржуваної постанови не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із адміністративним позовом, а відповідно і зі скаргою.

Верховний Суд України виклав правову позицію з вказаного питання у справі №800/210/15 від 27.10.2015року.

Оскільки заявник не має права на оскарження зазначеного правового акта індивідуальної дії, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "17" листопада 2016 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: А.Ю.Бучик

Г.І. Майор

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 АДРЕСА_1,33027

3- відповідачу/відповідачам: Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області вул. 16 Липня,38,м.Рівне,33028

ОСОБА_3 33000, АДРЕСА_2 - ,