Справа № 711/493/17
Суддя: Шипович В. В.
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 711/493/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2017 року Придніпровський районний суду міста Черкаси у складі:

головуючого-судді Шиповича В.В.

секретаря Чмих І.С.

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання відмови протиправною, зобовязання розглянути заяву, зобовязання призначити і виплатити одноразову грошову допомогу у звязку із встановленням інвалідності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у січні 2017 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі ГУНП) про визнання відмови протиправною, зобовязання розглянути заяву, зобовязання призначити і виплатити одноразову грошову допомогу у звязку із встановленням інвалідності, вказавши, що з 1995 по 2002 рік та з 2004 по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України (міліції). Наказом ГУНП від 07.11.2015 року прийнятий на службу до Національної поліції. Наказом ГУНП від 29.04.2016 року звільнений зі служби в поліції через хворобу. Згідно свідоцтва про хворобу №78 від 18.04.2016 року у позивача виявлені захворювання повязані із проходженням служби в органах внутрішніх справ. Висновком МСЕК від 14.11.2016 року ОСОБА_1 визнано безстроково інвалідом 2 групи у звязку із захворюванням повязаним із проходженням служби в ОВС та встановлено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 75%. У грудні 2016 року позивач звернувся до ГУНП із заявою про виплату одноразової грошової допомогу у звязку із встановленням інвалідності, однак отримав відмову оформлену листом від 29.12.2016 року заступника начальника ГУНП ОСОБА_3 з посиланням на те, що Законом України «Про Національну поліцію» не передбачено виплату одноразової грошової допомоги у звязку із інвалідності внаслідок захворювання повязаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ. Натомість позивач вважав, що має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 200 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб, як це передбачено ст. 23 Закону України «Про міліцію». Оскільки на день встановлення інвалідності (14.11.2016 року) прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1450 гривень, розмір одноразової грошової допомоги на думку позивача повинен становити 290000 гривень (із розрахунку 1450 х 200). За таких обставин позивач просив суд визнати протиправною відмову ГУНП у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням інвалідності 2 групи; зобовязати ГУНП розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням інвалідності 2 групи; зобовязати ГУПН призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у звязку із встановленням інвалідності 2 групи в сумі 290000 гривень.

Відповідач подав письмові заперечення проти позову, в яких позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що після прийняття ОСОБА_1 07.11.2015 року на службу в поліцію, на нього як на поліцейського розповсюджуються норми Закону України «Про Національну поліцію». В той же час стаття 97 Закону «Про Національну поліцію» не передбачає виплату одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності внаслідок захворювання повязаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ. Не врегульовано питання виплати колишньому поліцейському одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності внаслідок захворювання повязаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ і у Порядку та умовах виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженому Наказом МВС України №4 від 11.01.2016 року (далі Порядок №4). Таким чином на думку представника ГУНП у відповідача були відсутні правові підстави для виплати одноразової допомоги ОСОБА_1. Посилання позивача на Закон України «Про міліцію» та Постанову КМУ №850 від 21.10.2015 року «Про Порядок та умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (далі Порядок №850) відповідач вважав, безпідставними, оскільки вказані нормативно-правові акти втратили свою дію із набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію». Крім того відповідач просив врахувати, що Закон «Про Національну поліцію» (п.4 ч.1 ст. 97) визначає у 90 прожиткових мінімумів розмір одноразової грошової допомоги при встановленні поліцейському інвалідності 2 групи внаслідок захворювання повязаного із проходженням служби в поліції, а не 200 прожиткових мінімумів, як просив ОСОБА_1.

У судовому засіданні позивач підтвердив обставини викладені у позові, підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Додатково просив суд врахувати, що він тривалий час добросовісно працював в міліції де отримав захворювання, які призвели до інвалідності, а тому вважав, що має право на грошову допомогу передбачену ст. 23 Закону України «Про міліцію».

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Підтвердила письмові заперечення проти позову.

Суд вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, оголосивши письмові заперечення відповідача проти позову, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_1 з 14.08.1995 по 19.11.2002 року та з 21.12.2004 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України. 06.11.2015 року звільнений з ОВС у звязку із переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації). З 07.11.2015 року прийнятий на службу до Національної поліції, що підтверджено записами в трудовій книжці позивача (а.с. 18-19), довідкою ГУНП від 24.10.2016 року (а.с. 21), наказом №311 о/с УМВС України в Черкаській області від 06.11.2016 року (а.с. 53).

18.04.2016 року військово-лікарською комісією складено Свідоцтво про хворобу №78 (а.с. 22) згідно з яким у ОСОБА_1 виявлені ряд захворювань повязаних з проходженням служби в ОВС та позивач визнаний непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час.

Наказом №58 о/с від 29.04.2016 року по ГУНП, - ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції через хворобу (п.2 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію») (а.с. 20).

Висновком МСЕК від 14.11.2016 року ОСОБА_1 з 11.11.2016 року безтерміново встановлена ІІ (друга) група інвалідності з причини захворювань повязаних з проходженням служби в ОВС, ступінь втрати професійної працездатності 75% (а.с. 23-24).

09.12.2016 року ОСОБА_1 подав до ГУНП заяву від 05.12.2016 року про виплату одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням ІІ групи інвалідності, додавши до своєї заяви оригінал та копію довідки МСЕК, копії свідоцтва про хворобу, паспорту, довідки про ідентифікаційний номер, довідку банку (а.с. 16).

Листом від 29.12.2016 року №29/Д-176 заступника начальника ГУНП ОСОБА_3 відмовлено у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги оскільки статтею 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачені випадки призначення такої допомоги при встановленні інвалідності з причини захворювання повязаного із проходженням служби в ОВС (а.с. 17).

За змістом ч.6 ст. 23 Закону України «Про міліцію», - у разі інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоровя здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно абзацу 3 пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», - право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Доводи відповідача про неможливість застосування до спірних правовідносин Закону України «Про міліцію» не можуть бути прийняті судом, оскільки суперечать абзацу 3 пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію».

Отже ОСОБА_1, як особа, якій встановлена інвалідність ІІ групи внаслідок захворювання повязаного із проходженням служби в ОВС, має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ч.6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Той факт, що позивач після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ був прийнятий на службу в органи поліції не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 23 Закону України «Про міліцію».

Улистопаді 2016 року (на час встановлення інвалідності позивачу) прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1450 гривень (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік»), а тому одноразова грошова допомога ОСОБА_1 повинна складати 290 000 гривень (із розрахунку 200 х 1450).

Наказом МВС України від 11.01.2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4).

Відповідно до пп. 4 п. 5 Розділу 1 Порядку № 4 встановлено значення термінів, що визначають випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, а саме: пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми чи каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Отже і Порядок №4 не заперечує можливості отримання одноразової грошової допомоги при інвалідності з причини захворювання повязаного із проходженням служби в ОВС.

Згідно пункту 3 розділу 3 вказаного Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Таким чином ОСОБА_1 09.12.2016 року обґрунтовано звернувся до ГУНП за останнім своїм місцем служби із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

Певні термінологічні колізії та суперечності у підзаконних нормативно-правових актах зокрема у Порядку №850 та Порядку №4 з приводу механізму реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, на думку суду повязані із процесом реформуванням міліції в Національну поліцію та не можуть бути підставою для відмови у захисті законних прав та інтересів позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України, - громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

ОСОБА_1 вступаючи на службу до ОВС і тривалий час виконуючі свої професійні обовязки, повязані з ризиком для життя та здоровя, мав законне сподівання, що у випадку втрати працездатності на службі він отримає гарантований Державою соціальний захист, який включає у тому числі й одноразову грошову допомогу в розмірі визначеному Законом України «Про міліцію».

За таких обставин необхідно визнати протиправним рішення ГУНП про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 викладене у Листі №29/Д-176 від 29.12.2016 року та зобовязати ГУНП призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в сумі 290 000 гривень у звязку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Позовні вимоги в частині зобовязання ГУНП розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги задоволенню не підлягають, оскільки така заява від 09.12.2016 року вже розглянута відповідачем про що свідчить лист №29/Д-176 від 29.12.2016 року.

Керуючись статтями 19, 46 Конституції України, статтею 23 Закону України «Про міліцію», абзацем 3 пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», статтями 8-10, 71, 86, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Національної поліції в Черкаській області про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 викладене у Листі №29/Д-176 від 29.12.2016 року заступника начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Зобовязати Головне управління Національної поліції в Черкаській області призначити та виплатити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) одноразову грошову допомогу в сумі 290 000 (двісті девяносто тисяч) гривень у звязку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Шипович В.В.

Повний текст постанови виготовлено 03.03.2017 року.

Суддя: ОСОБА_4