Справа № 263/207/17
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шевченко О.А.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року справа №263/207/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Васильєвої І.А., Василенко Л.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23 січня 2017 р. у справі № 263/207/17 (головуючий І інстанції Шевченко О.А.) за позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції міста Маріуполя Снигура Олександра Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області з адміністративним позовом до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції міста Маріуполя Снигура Олександра Васильовича, в якому просив, скасувати постанову поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції міста Маріуполя Снигура О.В. про накладення адміністративного стягнення серія АР № 334300 від 02.01.2017 року (а.с.1).

Постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23 січня 2017 року відмовлено в задоволені позовних вимог (а.с.32-34).

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що вказана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Окрім того, вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи. В апеляційній скарзі зазначено, що позивач проїжджав на автомобілі перехрестя на дозволяючий сигнал світлофора. Інспектором в порушення норм законодавства винесено постанову на місці зупинки транспортного засобу, позбавивши позивача скористатися правами передбаченими ст.. 268 КУпАП. Також, судом не враховано висновки викладені в рішенні Конституційного суду України № 1-11/2015 від 26.05.2015 року. Крім того, постанова в порушення статті 283 КУпАП не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Апелянт також зазначає, що відеозапис, який був досліджений судом, зроблений не 02.01.2017 року та не з патрульної машини, судом в порушення вимог КАС України не було розглянуто клопотання про проведення експертизи відеозапису та залучення свідка (а.с.25-27).

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

02 січня 2017 року Інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції міста Маріуполя Снигура О.В. прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 334300 від 02.01.2017 року, у відношенні позивача - ОСОБА_2, якою накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Підставою для прийняття постанови стало порушення позивачем пп. 8.7.3(ґ) та7.7.3(є) ПДР , а саме: рух на заборонений сигнал світлофора - поєднання червоного та жовтого сигналів . В постанові зазначено, що до неї додається відео (а.с.2).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що матеріалами справи доведено скоєння позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем було правомірно накладено адміністративне стягнення та винесено постанову на місці вчинення правопорушення.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп.8.7.3 розділу 8 Регулювання дорожнього руху Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, сигнали світлофора мають, зокрема, такі значення: (ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; (е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух; (є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

За пунктом 8.10 Правил дорожнього руху, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до частини 2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно частини 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім того, відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постанова у справі про адміністративне правопорушення складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, так, як відповідачем надано достатньо доказів правомірності своїх дій та підтвердження наявності в діях позивача правопорушення. Зокрема, вчинення правопорушення підтверджується відеозаписом про фіксування порушення ПДР позивачем, в якому зафіксовано початок руху та заїзд за дорожній знак «стоп» на червоний сигнал світлофору транспортного засобу «Honda Civic» державний номер НОМЕР_1, також, виїзд та перехрещування транспортним засобом проїзної частини на жовтий сигнал світлофору, чим створено перешкоду для руху пішоходів.

Колегія суддів зазначає, що вказаний відеозапис містить дату та час його здійснення, відповідно скоєння позивачем правопорушення, а саме 02.01.2017 року 14 год. 45-46 хв. Зазначений час відповідає поясненням позивача щодо руху транспортного засобу та здійснення ним маневру.

Стосовно посилання апелянта на сумніви щодо відповідності відеозапису, який був досліджений судом першої інстанції, а саме він зроблений не 02.01.2017 року, оскільки на відеозаписі погодні умови та інтенсивність руху транспортних засобів не відповідають дійсності, колегія суддів не приймає, оскільки вищевказані посилання позивача не підтверджуються належними доказами та сприймає їх , як ухилення від відповідальності.

Посилання позивача не те, що відеозапис вівся не з патрульної машини, оскільки колір машини не відповідає кольору машини з якої велась зйомка, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

За статтею 40 зазначеного Закону, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Отже, вказаними нормами передбачено закріплення на службових транспортних засобах відеотехніки для фіксування правопорушення.

З дослідженого відеозапису вбачається, що зйомка велась саме з патрульної машини, що підтверджується емблемою Національної поліції України на капоті транспортного засобу, колір транспортного засобу відповідає впровадженому кольору для патрульних автомобілів.

Крім того, позивач не спростовує, що транспортний засіб зафіксований на відеозапису належить йому.

Щодо посилання апелянта на порушення статті 49, 146 та не призначення судової експертизи, колегія суддів зазначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, особа, яка подає заяву про призначення експертизи з підстав невідповідності відеозапису, має згідно із загальними правилами доказування подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів. Як зазначалось, в підтвердження своїх сумнівів позивачем не надано жодного доказу, сумнівів щодо відповідності відеозапису у суду не має.

Стосовно посилання апелянта на не залучення свідка, колегія суддів зазначає, що позивачем у відповідності до статті 65 КАС України, як особа, яка бере участь у справі, має право забезпечити виклик свідка в судове засідання. Крім того, з матеріалів справи взагалі не вбачається, що в момент скоєння вищезазначеного правопорушення на місці події був свідок на якого посилається позивач.

Колегія суддів не приймає посилання позивача на порушення відповідачем статті 283 КУпАП в частині відсутності в оскаржуваній постанові відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, як підставу для її скасування, оскільки, наявність послання відеозапис без зазначення технічного засобу, яким його здійснено, з урахуванням підтвердження скоєння позивачем правопорушення не може бути підставою для скасування постанови.

Стосовно посилання апелянта на винесення постанови в порушення 276 КУпАП на місці зупинки транспортного засобу та не врахування висновків Конституційного суду України викладених в рішенні № 1-11/2015 від 26.05.2015 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 та 4 статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395), визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції № 1395).

Згідно пункту 4 р.І Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами 1, 2, 3, 5 і 6 статті 121КУпАП.

Відповідно до пункту 1 та 2 р.III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами 1, 2, 3, 5 і 6 статті 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, у випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими законом особами розглядати справу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення визначені частинами першою та другою статті 258 КУпАП, вимоги статті 276 КУпАП не застосовуються.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає правомірними дії відповідача щодо складення спірної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195, 197, 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23 січня 2017 р. у справі № 263/207/17 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23 січня 2017 р. у справі № 263/207/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: Е.Г. Казначеєв

Судді: І.А. Васильєва

Л.А. Василенко