Справа № 809/172/17
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2017 р. Справа № 809/172/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі

судді Могили А.Б.,

за участі:

секретаря судового засідання Цугорки Н.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Карпаш Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання незаконним припису №09-01-0030/698-596 від 23.12.2016, визнання незаконними та скасування постанов про накладення штрафу від 05.01.2016 за №№09-01-021/12, 09-01-021/13,-

ВСТАНОВИВ:

фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся в суд із адміністративним позовом до управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання незаконним припису №09-01-0030/698-596 від 23.12.2016, визнання незаконними та скасування постанов про накладення штрафу від 05.01.2016 за №№09-01-021/12, 09-01-021/13.

Позовні вимоги, мотивовані тим, що висновки, викладені в акті перевірки щодо додержання ОСОБА_1 вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, є необґрунтованими, внаслідок чого припис за №09-01-0030/698-596 від 23.12.2016 та постанови про накладення штрафу №№09-01-021/12, 09-01-021/13 від 05.01.2016, винесені за результатами перевірки, підлягають до скасування.

Позивач, його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених в адміністративному позові. Суду пояснили, що порушення висвітлені в акті перевірки за № 09-01-0030/698 не відповідають дійсності. Так, управління Держпраці в Івано-Франківській області стверджує, що громадянка ОСОБА_5 станом на 15.09.2016 працювала в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1", де позивач здійснює свою господарську діяльність, без укладення трудового договору. Однак, дані твердження не відповідають дійсності, про що також ним зазначено в акті перевірки. Підставою для такого висновку слугував лист управління праці Івано-Франківської міської ради, згідно якого 15.09.2016 рейдовою міською групою з питань легалізації заробітної плати та зайнятості населення встановлено, що в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" стажувалася ОСОБА_5, трудовий договір з якою не укладено. Наголосив, що вказана громадянка, дійсно під час рейду перебувала в магазині, однак не виконувала обов'язки продавця, а ознайомлювалася з умовами праці, з метою подальшого працевлаштування, про що нею були надані відповідні пояснення. Вищевказане не було взято відповідачем до уваги, внаслідок чого безпідставно винесено рішення про накладення штрафу. Щодо посилання відповідача на невірне зазначення в табелі обліку загальної тривалість відпрацьованого робочого часу за жовтень 2016 року та не скорочення на одну годину робочого дня напередодні Дня захисника Вітчизни, то в даних випадках мали місце механічні помилки в табелях обліку, які жодним чином не вплинули на розмір заробітної плати працівників. Крім цього, продавцями були надані пояснення, відповідно до яких напередодні святкового дня, останні працювали на годину менше, як це вимагає трудове законодавство. Позов просили задовольнити повністю.

Представник відповідача адміністративний позов не визнала, з підстав, зазначених у поданому запереченні. Суду пояснила, що у відповідності до п.п. 2, 3 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці. Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". За наслідками проведеної перевірки ОСОБА_1 встановлено ряд порушень вимог законодавства про працю, про що складено акт № 09-01-0030/698 та видано відповідний припис. Під час перевірки було встановлено, що позивачем здійснено фактичний допуск працівника до роботи без укладення трудового договору, чим порушено ч.ч. 1, 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України. Крім цього, позивачем в табелі обліку робочого часу за жовтень 2016 року неправильно вказана загальна тривалість відпрацьованого трьома працівниками робочого часу та не скорочено робочий дань на одну годину напередодні святкового дня. За вищевказані правопорушення, у відповідності до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, управлінням Держпраці в Івано-Франківській області винесено постанови про накладення штрафу, які прийняті з урахуванням всіх обставин та на підставі норм чинного законодавства. В задоволенні позову просила відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд зазначає наступне.

Державна служба України з питань праці (Держпраці) згідно Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

У відповідності до пп.6 п.4 Положення, Управління Держпраці, здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Згідно з пп.5 п.6 Положення Управління Держпраці має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Судом встановлено, що відповідно да направлення за № 04-13/15-10/6789 від 13.12.2016, Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області, проведено позапланову перевірку додержання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с.32).

Підставою для проведення вказаної перевірки слугував лист управління праці Івано-Франківської міської ради за № 70/02-03в від 28.02.2016 з урахуванням рішень Держпраці (а.с. 64).

Позапланові перевірки за зверненням фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюється за наявності згоди Держпраці України.

Враховуючи наказ Держпраці України від 04.12.2015 №157, позапланова перевірка позивача проведена підставно.

За результатами проведеної перевірки встановлено порушення ч.ч. 1, 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, ст. 30 Закону України "Про оплату праці", ст. 53 Кодексу законів про працю України, які зафіксовані в акті за № 09-01-0030/698. Одночасно видано протокол про адміністративне правопорушення за № 09-01-0030/607 від 23.12.2016 та припис за №09-01-0030/698-596 від 23.12.2016, яким позивача зобов'язано усунути виявлені порушення до 23.01.2017 (а.с. 17, 20, 21 - 31).

На підставі вищевказаного акту перевірки, відповідачем винесено рішення про накладення штрафу, а саме: постанову за № 09-01-121/12 від 05.01.2017 за порушення вимог ч.ч. 1, 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України; постанову за № 09-01-121/13 від 05.01.2017 за порушення вимог ст. 30 Закону України "Про оплату праці", ч.1 ст.53 Кодексу законів про працю України (а.с. 15-16).

Щодо правомірності винесення відповідачем постанови за № 09-01-121/12 від 05.01.2017 про накладення штрафу в розмірі 48 000 грн. суд зазначає наступне.

В акті перевірки відповідача зазначено, що від управління праці Івано-Франківської міської ради до управлінням Держпраці в Івано-Франківській області надійшов лист, згідно якого 15.09.2016 рейдовою міською групою з питань легалізації заробітної плати та зайнятості населення у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_1) було встановлено, що на робочому місці продавця знаходилася ОСОБА_5, однак наказ про її прийняття на роботу ОСОБА_1 не видавався.

Таким чином, Управління Держпраці в Івано-Франківській області дійшло до висновку, що позивачем здійснено фактичний допуск працівника до роботи без укладення трудового договору, чим порушено ч.ч. 1, 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України ".

У відповідності до ч.1 ст.21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ст. 24 Кодексу законів про працю України Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

В протоколі про адміністративне правопорушення за № 09-01-0030/607 від 23.12.2016 відповідачем зазначено, що позивачем порушено приписи ч.ч. 1 та 3 статті 24 Кодексу законів про працю України.

Частиною 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб підприємців, які використовують найману працю, від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з рішення Івано-Франківського міського суду від 09.02.2017 у справі за № 344/321/17 провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито на підставі ст.38, п.7 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. При цьому винним у вчинення вказаного порушення його не визнано.

Як вже встановлено судом, 15.09.2016 рейдовою міською групою з питань легалізації заробітної плати та зайнятості населення було проведено обстеження в фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за наслідками якого складено довідку від 15.09.2016.

Проте, у вказаній довідці від 15.09.2016 не зазначено, з яких підстав зроблено висновок, про те що ОСОБА_5 працює в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" без укладення трудового договору. Докази про проведення ОСОБА_5 розрахунків із покупцями суду не надані, а інформація про проведення контрольної закупки відсутня.

Таким чином, даний документ не може слугувати та не підтверджує допуск ОСОБА_5 до роботи без укладення трудового договору.

В графі акту перевірки за № 09-01-0030/698 "Опис пояснень, зауважень або заперечень" позивачем внесено запис про те, що ОСОБА_7 в трудових відносинах на той час з ним не перебувала, а знаходилася в магазині з метою ознайомлення з умовами праці. Жодних обов'язків остання не виконувала, розрахунків не здійснювала, заробітної плати не отримувала, про що нею були надані письмові пояснення.

Згідно пояснень ОСОБА_5, вона 15.09.2016 знаходилася в приміщені магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" з метою працевлаштування - ознайомлення з умовами та об'ємом роботи. Будь-яких дій, щодо здійснення операцій з грошима не здійснювала та обов'язків не виконувала, у трудових відносинах з ОСОБА_1 не перебувала (а.с. 74).

Судом встановлено, що у відомостях на виплату грошей станом на 15.09.2016 ОСОБА_5 відсутня.

Крім того, встановлено, що 19.09.2016 позивачем подано до органів Державної фіскальної служби повідомлення про прийняття працівника на роботу, а 20.09.2016 між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено трудовий договір від 20.09.2016 (а.с. 69-71, 72).

Згідно ч. 11 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб'єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.

Станом на момент проведення перевірки відповідачем, порушення ОСОБА_1 ч.ч. 1 та 3 статті 24 Кодексу законів про працю України не встановлено, так як ОСОБА_5 офіційно працевлаштована в позивача з 20.09.2016, що підтверджується вже дослідженим трудовим договором від 20.09.2016, а тому в даному випадку пункт 1 припису за №09-01-0030/698-596 від 23.12.2016 є протиправним.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки судом не здобуто, а відповідачем не надано доказів на підтвердження трудових відносин між позивачем та ОСОБА_5 до 20.09.2016, та враховуючи те, що довідка виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 15.09.2016 не підтверджує такий факт, то порушення позивачем ч.ч. 1 та 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, зафіксовані в акті перевірки за № 09-01-0030/698, є необґрунтованими.

Як наслідок постанова про накладення штрафу за № 09-01-121/12 від 05.01.2017 в розмірі 48 000 грн винесена Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області є протиправною та підлягає скасуванню.

Протиправними, на переконання суду, є також пункти 2 та 3 припису управлінням Держпраці в Івано-Франківській області за №09-01-0030/698-596 від 23.12.2016 з огляну на нижчевикладене.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 "Про оплату праці" роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

При цьому, форма табелю обліку робочого часу рекомендована та затверджена наказом Державного комітету статистики України "Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці" від 05.12.2008 №489.

Перевіркою встановлено, що в табелі обліку використання робочого часу за жовтень 2016 року неправильно вказана загальна тривалість відпрацьованого робочого часу, а саме 152 год замість 160 год.

Судом досліджено надані позивачем суду копію табелю обліку робочого часу за жовтень 2016 року. Так працівниками відпрацьовано 20 робочих днів по 8 годин, а тому загальна кількість годин повинна становити 160. Проте, на думку суду вказана помилка є механічною та жодним чином не вплинула на розмір заробітної плати працівникам, яка була аналогічною в наступні місяці. Дана обставина підтверджується відомостями позивача про виплату заробітної плати.

При цьому табелі обліку використання робочого часу не містять жодних дефектів форми чи змісту, що зумовлює висновок про необґрунтованість та необ'єктивність тверджень контролюючого органу про не забезпечення достовірного обліку виконуваної працівниками роботи і бухгалтерського обліку витрат на оплату праці позивача, а тому пункт 2 припису підлягає до скасування.

Приписами ст. 53 Кодексу законів про працю України встановлено, що напередодні святкових і неробочих днів тривалість роботи працівників, крім працівників, зазначених у статті 51 цього Кодексу, скорочується на одну годину як при п'ятиденному, так і при шестиденному робочому тижні. Напередодні вихідних днів тривалість роботи при шестиденному робочому тижні не може перевищувати 5 годин.

Під час проведення перевірки посадовими особами управління Держпраці в Івано-Франківській області встановлено порушення ч. 1 ст. 53 Кодексу законів про працю України, яке полягало в тому, що 13.10.2016, напередодні Дня захисника Вітчизни, працівники фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 відпрацювали повний восьмигодинний робочий день.

Як зазначав позивач у суді, вищевказана обставина є помилковою, так як ним було невірно зазначено в табелі обліку використання робочого часу восьмигодинний робочий день, хоча його продавці працювали на одну годину менше.

На підтвердження вказаного в матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_8, ОСОБА_5, та ОСОБА_9 відповідно до яких вони напередодні Дня захисника Вітчизни працювали 7 год.

Також доказом скороченого робочого часу на 1 год, 13.10.2016, на переконання суду, є відомості позивача про виплачену заробітну плату за жовтень 2016 року.

Враховуючи відсутність вищезазначених порушень, які зафіксовані в приписі управління Держпраці в Івано-Франківській області №09-01-0030/698-596 від 23.12.2016, прийнята на підставі них постанова про накладення штрафу за №09-01-021/13 від 05.01.2016 підлягає до скасування.

Таким чином, позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання незаконним припису №09-01-0030/698-596 від 23.12.2016, визнання незаконними та скасування постанов про накладення штрафу від 05.01.2016 за №№09-01-021/12, 09-01-021/13 підлягає до задоволення.

У відповідності до ч.3 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи дане положення, суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Івано-Франківській області на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 3200 грн. сплаченого ним судового збору.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати припис управління Держпраці в Івано-Франківській області №09-01-0030/698-596 від 23.12.2016 та постанов про накладення штрафу від 05.01.2016 за №09-01-021/12, №09-01-021/13.

Стягнути з Управління Держпраці в Івано-Франківській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_1) 3200 (три тисячі двісті) грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.

Постанова складена в повному обсязі 06.03.2017.