Справа № 826/22056/15
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року м. Київ К/800/26070/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді-доповідача Стрелець Т.Г.

суддів: Горбатюка С.А.

Мороз Л.Л.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської Служби України у Донецькій області

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року

у справі № 826/22056/15

за позовом ОСОБА_3

до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної

казначейської служби України у Донецькій області

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України (далі - ГУ ДКСУ) у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності щодо неперерахування коштів у сумі 165 743,18 грн. з єдиного казначейського рахунку на рахунок позивача; визнання протиправними дій щодо зарахування коштів в сумі 165 743,18 грн. до єдиного казначейського рахунку; зобов'язання перерахувати кошти в сумі 165 743,18 грн. на рахунок позивача та подати звіт про виконання судового рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ДКСУ у Донецькій області щодо зарахування коштів з депозитного рахунку Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку (далі - ВДВС Калінінського РУЮ у м. Донецьку) згідно з виконавчим документом від 17 березня 2011 року № 2-7336, виданим Київським районним судом м. Донецьк у сумі 165 743,18 грн. до єдиного казначейського рахунку. Зобов'язано ГУ ДКСУ у Донецькій області перерахувати з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 165 743,18 грн. Зобов'язано ГУ ДКСУ у Донецькій області протягом місяця з дня набрання цієї постанови законної сили подати звіт про виконання судового рішення в частині перерахування з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 коштів у сумі 165 743,18 грн. У замовленні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ГУ ДКСУ у Донецькій області оскаржило їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати вказані рішення судів попередніх інстанцій з мотивів порушення цими судами норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення - про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що ГУ ДКСУ у Донецькій області не є суб'єктом владних повноважень, який наділений повноваженнями щодо вирішення спірного питання позивача, відповідач не обслуговує і ніколи не обслуговував депозитний рахунок ВДВС Калінінського РУЮ у м. Донецьку, не є розпорядником Єдиного казначейського рахунку. Водночас, ГУ ДКСУ у Донецькій області у своїх доводах заявляє про те, що належні позивачу кошти перебувають на депозитному рахунку ВДВС Калінінського РУЮ у м. Донецьку, до якого відповідач не має доступу.

У своїх запереченнях на касаційну скаргу С.В. просив залишити таку без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Справу розглянуто у попередньому судовому засіданні в установленому статтею 2201 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України порядку.

Згідно з частиною другою статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм процесуального та матеріального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, на виконанні у ВДВС Калінінського РУЮ у м. Донецьку перебувало виконавче провадження № 28845270 з примусового виконання виконавчого листа № 2-7336, виданого 17 березня 2011 року Київським районним судом м. Донецька про стягнення на користь ОСОБА_3 компенсації за порушення авторського пава в сумі 210 000,00 грн., моральної шкоди в сумі 75 000,00 грн., матеріальної шкоди в сумі 330,45 грн. (всього 285 330,45 грн.).

ВДВС Калінінського РУЮ у м. Донецьку проведено прилюдні торги з реалізації нерухомого арештованого майна, яке перебувало у власності боржника ОСОБА_4 Грошові кошти на загальну суму 182 328,00 грн. надішли на рахунок з обліку депозитних сум ВДВС Калінінського РУЮ у м. Донецьку.

Розпорядженням начальника ВДВС Калінінського РУЮ у м. Донецьку від 03 жовтня 2013 року визначено, зокрема, що грошові кошти у сумі 165 743,18 грн. необхідно перерахувати на користь ОСОБА_3, 16 504,82 грн.

ВДВС Калінінського РУЮ у м. Донецьку видало платіжне доручення від 25 жовтня 2013 року № 8618 про перерахування на користь позивача коштів в сумі 165 743,18 грн., у якому зазначено банківські реквізити позивача для перерахування коштів. Крім того, у цьому платіжному дорученні зазначено, що платником є ГУ ДКСУ у Донецькій області (код банку 834016).

Відповідно до змісту листа Управління Державної казначейської служби України у Калінінському районі м. Донецька Донецької області від 13 грудня 2013 року № 02-1953 в управлінні на виконанні знаходиться платіжне доручення від 25 жовтня 2013 року № 8618, проте видатки, зазначені у платіжному дорученні, не є захищеними та будуть перераховані в межах наданого підкріплення.

Листом від 23 липня 2015 року № 11-13/996-19445 Державна казначейська служба України повідомила позивача про можливість вирішення питання щодо перерахування коштів після повернення території Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, під контроль органів державної влади.

Також судами попередніх інстанцій установлено, що кошти витребувані позивачем протягом року з дня зарахування їх на депозитний рахунок, а тому підстави для зарахування таких коштів до Державного бюджету України відсутні, проте кошти зараховані до єдиного казначейського рахунку. Водночас, належних доказів того, що кошти позивача не зараховано на єдиний казначейський рахунок Державного бюджету України, відповідачем не надано.

Приймаючи рішення в частині задоволеного позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що належні позивачеві грошові кошти не є бюджетними коштами та витребувані останнім до закінчення року з дня їх зарахування на депозитний рахунок, отже ГУ ДКСУ у Донецькій області зараховано такі кошти на єдиний казначейський рахунок в порушення чинних норм законодавства. Водночас, згідно з даними платіжного доручення саме ГУ ДКСУ у Донецькій області повинне відновити порушене право позивача на повернення належних йому грошових коштів, оскільки зазначені кошти ВДВС Калінінського РУЮ у м. Донецьку були спрямовані саме на рахунок позивача, проте станом на час розгляду справи йому не повернуті.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з обґрунтованими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до змісту статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

За письмовою заявою стягувача - фізичної особи чи його представника (за наявності відповідних повноважень) стягнуті грошові суми можуть бути перераховані державним виконавцем на зазначений ним рахунок у банку або в іншій фінансовій установі чи надіслані на адресу стягувача поштовим переказом, що здійснюється за його рахунок, крім переказу аліментних сум.

Не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 54 цього Закону). Забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких ці суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником у іншому виконавчому провадженні).

У разі якщо стягнуті з боржника грошові суми не витребувані стягувачем протягом одного року з дня їх зарахування на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, ці суми зараховуються до Державного бюджету України в порядку, встановленому Державним казначейством України.

Крім того, положеннями розділу ХІІ «Облік депозитних сум» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Інструкція), передбачено наступне.

Органи ДВС мають відповідні рахунки в органах Державної казначейської служби України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках.

Розрахунки з таких рахунків здійснюються тільки в безготівковій формі. Не допускаються видача та переказ стягнутих державними виконавцями сум стягувачам без зарахування на депозитний рахунок органу ДВС.

У разі відсутності відомостей, яким чином проводити виплату коштів, державний виконавець повідомляє стягувача про наявність належних йому коштів та пропонує йому повідомити шляхи отримання ним коштів (через фінансові установи з обов'язковим зазначенням реквізитів для перерахування коштів або поштовим переказом із зазначенням повної адреси стягувача).

Після цього не пізніше ніж протягом трьох робочих днів від дня ознайомлення з інформацією про надходження коштів державний виконавець у разі достатності суми для покриття всіх вимог стягувача та наявності відомостей від стягувача про шляхи отримання ним коштів готує одне розпорядження (додатки 4, 5) (у тому числі за зведеним виконавчим провадженням), яким визначає належність указаних коштів та спосіб перерахування стягувачу, яке затверджується начальником органу ДВС із зазначенням дати та скріплюється печаткою органу ДВС. Указане розпорядження готується в двох примірниках, оригінал видається особі, відповідальній за ведення книги обліку депозитних сум, копія залишається у виконавчому провадженні.

Копії платіжних доручень (реєстри до платіжних доручень) про перерахування коштів стягувачам долучаються до матеріалів виконавчого провадження, яким визначено належність указаних коштів стягувачам.

Якщо у стягувача - фізичної особи є рахунок в установі банку, то в платіжному дорученні обов'язково вказується, на який рахунок слід перерахувати кошти.

Платіжне доручення підписується керівником органу ДВС та особою, яка уповноважена на ведення відповідного рахунку органу ДВС.

Кошти, які внесені на депозитний рахунок органу ДВС та які не витребувані сторонами виконавчого провадження протягом року з дня їх зарахування на депозитний рахунок, зараховуються до Державного бюджету України.

Особа, відповідальна за ведення книги обліку депозитних сум, у передостанній день строку зберігання коштів на рахунку письмово повідомляє про це начальника органу ДВС, який не пізніше наступного дня визначає особу для підготовки розпорядження про зарахування коштів до Державного бюджету України.

Дозвіл на перерахування коштів з рахунку надається виключно керівником органу ДВС або уповноваженою ним особою, який є розпорядником рахунку.

Беручи до уваги встановлені обставини справи та викладені положення норм чинного законодавства України, колегія суддів вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій щодо неправомірності зарахування належних стягувачу ОСОБА_3 коштів у сумі 165 743,18 грн. до єдиного казначейського рахунку, оскільки позивач витребував їх у межах року з дня їх зарахування на депозитний рахунок ВДВС Калінінського РУЮ у м. Донецьку. Доводи ГУ ДКСУ у Донецькій області про відсутність доступу та будь-якого відношення до депозитного рахунку ВДВС Калінінського РУЮ у м. Донецьку не заслуговують на увагу, оскільки згідно з даними платіжного доручення від 25 жовтня 2013 року № 8618 про перерахування на користь позивача коштів в сумі 165 743,18 грн. платником є ГУ ДКСУ у Донецькій області.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи касатора про необхідність заміни у справі ГУ ДКСУ у Донецькій області належним відповідачем - ВДВС Калінінського РУЮ у м. Донецьку, оскільки судами попередніх інстанцій установлено вчинення ВДВС Калінінського РУЮ у м. Донецьку всіх передбачених законодавством дій для перерахунку стягувачу (позивачеві) коштів. Водночас, платіжне доручення від 25 жовтня 2013 року № 8618 ГУ ДКСУ у Донецькій області не виконане і кошти ОСОБА_3 не перераховані.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до змісту пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

У п. 147 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіцький проти України» від 26 липня 2012 року (Заява № 26/10/2012) зазначено, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов'язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Таким чином, необґрунтована невиплата з 2013 року присуджених в судовому порядку на користь ОСОБА_3 коштів в сумі 165 743,18 грн. є порушенням принципів Верховенства права, визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком судів попередніх інстанцій щодо протиправності дій відповідача та наявності підстав для часткового задоволення позову.

Отже, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права, установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень.

Згідно з частиною третьою статті 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И ЛА:

Касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської Служби України у Донецькій області відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237- 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді