Справа № 802/2184/16-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 лютого 2017 р. Справа № 802/2184/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бошкової Юлії Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука Михайла Володимировича,

представників позивача: Пасєки Г.М., Маняка О.П.,

представника відповідача: Гнатюка М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Апеляційного суду Вінницької області

до: виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся Апеляційний суд Вінницької області з адміністративним позовом до виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправним та скасування рішення.

Позов обґрунтовано тим, що за результатами проведеної посадовими особами ВД ВОВ Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності перевірки використання коштів Фонду ССзТВП в Апеляційному суді Вінницької області складено акт від 28.10.2016 року, на підставі якого прийнято рішення №116 від 08.02.2016 року про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності. Апеляційний суд Вінницької області не погоджується з таким рішенням, в зв'язку з чим звернувся з даним позовом до суду, в якому просить: визнати неправомірним та скасувати рішення виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 08.11.2016 року №116.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених в письмових запереченнях. При цьому зазначив, що рішення №116 від 08.11.2016 року про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності прийнято у спосіб та в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, є обґрунтованим та правомірним, а тому відсутні підстави для визнання його протиправним.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову, з наступних підстав.

Так, посадовими особами ВД ВОВ Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на підставі направлення №138 від 17.10.2016 року відповідно до плану-графіка проведення перевірок, затвердженого наказом ВД ВОВ Фонду ССзТВП від 16.09.2016 року №221-ОД проведено планову перевірку Апеляційного суду Вінницької області з питань правомірності використання коштів Фонду за період з 01 квітня 2012 року по 30 вересня 2016 року.

Перевірка проведена з відома виконуючого обов'язки голови Апеляційного суду Вінницької області Вавшко В.С.- заступника голови Апеляційного суду в присутності начальника планово-фінансового відділу Апеляційного суду Вінницької області Пасєки Г.М. та голови комісії із соціального страхування Апеляційного суду Вінницької області Матківської М.В.

За результатами перевірки складено акт б/н від 28.10.2016 року, який підписано із запереченнями та зазначено, що такі будуть надані відповідно до законодавства.

Заперечення (вих. №5-17/62/2016 від 07.11.2016) до акту перевірки по коштах ФСС з ТВП від 28.10.2016 року надіслані відповідачу 08.11.2016 року, про що свідчить відмітка на поштовому відправленні. Відповідач отримав заперечення 14.11.2016 року.

В ході перевірки встановлено наступні порушення.

Так, листок непрацездатності серії АВЯ №082506 (загальне захворювання), виданий ОСОБА_6 на період з 05.06.2013 року по 14.06.2013 року, прийнятий до оплати з трьома виправленнями на лицьовому боці, чим порушено п.4.5 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №532/274/136-0с/1406 від 03.11.2004 року та ч. 1 ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 року №2240-III. Сума неправомірно використаних коштів Фонду становить 925,40 грн.

Порушення Апеляційним судом Вінницької області вимог статті 7 та 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 року №2240-III (із змінами) призвели до зайвих нарахувань коштів по листку непрацездатності ОСОБА_8, які не були повернуті, а були скориговані в бік зменшення по наступному листку непрацездатності. Сума неправомірно використаних коштів становить 110,28 грн.

При призначенні матеріального забезпечення застрахованим особам ОСОБА_9 та ОСОБА_11 позивачем порушено п. 9 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1266 у зв'язку із включенням до розрахунку для обчислення середньої заробітної плати одноразової виплати без врахування пропорційно відпрацьованого часу вказаним особам.

Також перевіркою встановлено, що при призначенні матеріального забезпечення ОСОБА_10, встановлено порушення ч. 3 ст. 30, ст. 33 Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV та п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1266, у зв'язку з включенням до розрахунку для обчислення середньої заробітної плати премії, яка була нарахована у жовтні місяці 2015 року та зайво нараховано допомогу за рахунок коштів Фонду в сумі 1910,87 грн.

08.11.2016 року ВД ВОВ Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності прийнято рішення №116 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, відповідно до якого відшкодуванню до Фонду підлягає 6534, 46 грн., в тому числі за порушення, допущені за період до 01.01.2015 року - 4623,59 грн., за порушення, допущені за період після 01.01.2015 року - 1910, 87 грн.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18 січня 2001 року № 2240-III (далі - Закон № 2240-III, в редакції, чинній на час настання тимчасової непрацездатності), відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей.

Загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї), вагітності та пологів, часткову компенсацію витрат, пов'язаних із смертю застрахованої особи або членів її сім'ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків роботодавцем, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом. (статті 1 Закону № 2240-III).

Як встановлено матеріалами справи, позивач є страхувальником по коштах Фонду, а особи відносно яких видано досліджувані лікарняні листки - застрахованими особами.

В свою чергу, застраховані особи мають право, зокрема, отримувати у разі настання страхового випадку матеріальне забезпечення та соціальні послуги, передбачені цим Законом (п.3 ч.1ст. 29 Закону № 2240-III).

Приписами ч.1 ст. 51 Закону № 2240-III визначено, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, за погодженням з Фондом.

Інструкція про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 р. N 455, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 4 грудня 2001 р. за N 1005/6196 (Далі Інструкція № 455) розроблена відповідно до статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" та визначає порядок і умови видачі, продовження та обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, здійснення контролю за правильністю їх видачі.

Так, право видачі листків непрацездатності надається лікуючим лікарям державних і комунальних закладів охорони здоров'я (пункт 1.4.1. Інструкції № 455).

При цьому, за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, лікарі несуть відповідальність згідно з законодавством України (пункт 8.3 Інструкції № 455).

З огляду на викладені вище обставини, суд констатує, що єдиним належним доказом, що посвідчує тимчасову непрацездатність та є підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Інструкція про порядок заповнення листка непрацездатності, затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 3 листопада 2004 р. N 532/274/136-ос/1406, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2004 р. за N 1456/10055 (Далі Інструкція № 532) визначає порядок заповнення листка непрацездатності.

Так, листок непрацездатності (далі - ЛН) - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв'язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів.

Лицьовий бік бланка ЛН заповнюється лікуючим лікарем або молодшим медичним працівником з медичною освітою. Зворотний бік бланка ЛН заповнюється за місцем роботи застрахованої особи. Записи в ЛН здійснюються розбірливим почерком, без помарок, синім, фіолетовим або чорним чорнилом.

Пунктом 2.2. Інструкції № 532 визначено, що паспортна частина ЛН (прізвище непрацездатного, ім'я та по батькові, вік) заповнюється за даними документів, місце роботи - зі слів непрацездатного.

Відповідно пункту 3.1. Інструкції № 532 підкреслюється слово "первинний" або "продовження" із зазначенням номера та серії попереднього ЛН у разі його продовження. Чітко вказуються: назва і місцезнаходження закладу охорони здоров'я (повністю), що підтверджуються штампом та печаткою закладу охорони здоров'я "Для листків непрацездатності"; дата видачі ЛН (цифрою вказується число, після чого літерами - назва місяця, цифрою вказується рік), прізвище, ім'я, по батькові непрацездатного (повністю); число повних років (цифрами); стать підкреслюється; місце роботи: назва і місцезнаходження підприємства, установи, організації (повністю).

Пунктом 9 Інструкції № 532 регламентовано, що у графі "Діагноз первинний" позначається термін вагітності на час звернення, у графі "Діагноз заключний" - орієнтовний термін пологів, у графі "Причина непрацездатності:" - "вагітність та пологи"; у графі "Режим:" - "амбулаторний та стаціонарний"; у графі "Звільнення від роботи" одним рядком записується сумарна тривалість відпустки з відміткою дати відкриття ЛН, у графі "Стати до роботи" - дата закінчення відпустки. ЛН затверджується підписом лікуючого лікаря, завідувача жіночої консультації, для іногородніх жінок - додатково керівником закладу охорони здоров'я. ЛН завіряється печаткою закладу охорони здоров'я. Додаткові дні післяпологової відпустки при патологічних пологах і багатоплідній вагітності оформлюються окремим (додатковим) бланком ЛН.

Аналізуючи викладене у сукупності, суд констатує, що листок непрацездатності є багатофункціональним документом, з обов`язковими реквізитами і даними, за правильність заповнення якого несе відповідальність лікар, що посвідчує тимчасову непрацездатність.

Судом встановлено, що досліджуваний листок непрацездатності, на підставі якого виплачено допомогу по непрацездатності, в частині, що заповнюється лікарем не відповідають правилам Інструкції № 532, в частині зазначення по батькові непрацездатного здійснено виправлення та зазначено «виправленому вірити» із підписом лікаря.

У разі помилок у тексті здійснюється виправлення тексту, що підтверджується записом "Виправленому вірити", підписом лікуючого лікаря та печаткою закладу охорони здоров'я "Для листків непрацездатності". На бланку ЛН дозволяється не більше двох виправлень.

Також виправлено число з «06.06.13р.» на «05.06.13р.», де також зазначено «виправленому вірити» із підписом лікаря.

У графі «продовжує хворіти» було помилково підкреслено дане словосполучення, у зв'язку з чим його закреслено та закреслено №020118, тобто номер наступного лікарняного листка непрацездатності, за яким особа продовжувала хворіти. Суд не бере до уваги дане виправлення, оскільки фактично особа приступила до роботи.

Крім того, слід зазначити, що саме лікарі несуть відповідальність за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян.

Також, суд вважає необхідним вказати на те, що з положень статті 28 Закону № 2240 вбачається, що страховик має право здійснювати перевірку обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам. Крім того, страховик зобов'язаний: здійснювати контроль за достовірністю поданих страхувальниками та застрахованими особами відомостей, визначених статтями 27 і 51 цього Закону.

Пунктом 8.1. Інструкції № 455 передбачено, що контроль за виконанням цієї Інструкції закладами охорони здоров'я усіх відомств здійснюють у межах своєї компетенції Міністерство охорони здоров'я України, Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, профспілки та їх об'єднання.

При цьому, за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, лікарі несуть відповідальність згідно з законодавством України (пункт 8.3 Інструкції № 455).

Отже, як встановлено судом вище, відповідальність за недотримання Інструкції № 532 несе лікар, що видав листок непрацездатності. При цьому, відповідач як контролюючий орган у сфері соціального страхування з тимчасової втрати працездатності наділений повноваженнями та функціями щодо контролю за закладами охорони здоров'я та притягнення до відповідальності за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач не оспорює настання страхового випадку по досліджуваному листку непрацездатності, суд не приймає до уваги твердження відповідача про обґрунтованість прийняття оскаржуваного рішення в зв`язку з порушенням порядку заповнення листків непрацездатності.

Що стосується виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_8, суд зважає на таке.

Так, в даному випадку, порушення полягало в тому, що зайво нараховані кошти по листку непрацездатності не були повернуті, а були скориговані в бік зменшення по наступному листку непрацездатності. Розмір допомоги по листку непрацездатності, серії АГЯ №116813 (загальне захворювання), який видано ОСОБА_8 за період з 21.11.2013 року по 29.11.2013 року було розраховано з урахуванням 100% страхового стажу. За даними перевірки застрахована особа має стаж до 8-ми років та відповідно розмір страхового стажу становить 80%. Зайво нараховані та виплачені кошти за рахунок Фонду в сумі 110,28 грн., самостійно виявлені страхувальником, не були повернуті на рахунок Фонду, як зайво використані, а скориговані в бік зменшення в заяві-розрахунку №245 від 15.01.2014 року по наступному листку непрацездатності серії АВЯ №264943(первинний), виданому ОСОБА_8 з 22.12.2013 року по 31.12.2013 року.

Статтею 7 Закону № 2240-III ( в редакції, чинній на час настання тимчасової непрацездатності) передбачено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа, яка підлягала загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем або нею страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.

Період отримання виплат за окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, крім пенсій усіх видів (за винятком пенсії по інвалідності), включається до страхового стажу як період, за який сплачено страхові внески виходячи з розміру мінімального страхового внеску.

Страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, а до впровадження такої системи - у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків менша, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу за формулою: ТП = Св : В, де ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається у місяцях; Св - сума єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, сплаченого за відповідний місяць; В - мінімальний розмір страхового внеску за відповідний місяць.

До страхового стажу прирівнюється трудовий стаж, набутий працівником за час роботи на умовах трудового договору (контракту) до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 21 Закону № 2240-III фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами відділень Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Районні, міжрайонні, міські виконавчі дирекції відділень Фонду здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців протягом десяти робочих днів після надходження заяви. У разі якщо сума отриманих страхувальником від Фонду страхових коштів перевищує фактичні витрати на надання матеріального забезпечення, невикористані страхові кошти повертаються до робочого органу Фонду, що здійснив фінансування, протягом трьох робочих днів.

Страхувальник-роботодавець відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України.

Страхувальник-роботодавець, який є бюджетною установою, відкриває окремий рахунок для зарахування страхових коштів в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Кошти Фонду, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку.

Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам.

Враховуючи те, що позивач при нарахуванні допомоги по тимчасовій непрацездатності, в першому випадку, допустивши виплату за листком непрацездатності в більшому розмірі, чим передбачено чинним законодавством, скоригував нарахування по наступному листку непрацездатності шляхом зменшення такої виплати, суд приходить до висновку про відсутність втрат для Фонду та відсутність підстав для застосування фінансових санкції до позивача.

При призначенні матеріального забезпечення ОСОБА_9 та ОСОБА_11, на думку відповідача, включено до розрахунку для обчислення середньої заробітної плати одноразову виплату без врахування пропорційно відпрацьованого часу вказаним особам, чим порушено п. 9 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням ,затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1266. Зокрема ОСОБА_9 включено до розрахунку для обчислення середньої заробітної плати повного розміру премії, що носить разовий характер, нарахованої в грудні 2012 року, коли застрахована особа не працювала з поважних причин з першого до першого числа з 01.12.2012 року по 22.12.2012 року (тимчасова непрацездатність), щорічна відпустка з 24.12.2012 року по 18.01.2013 року), зайво нарахована допомога за рахунок коштів Фонду в сумі 3098,11 грн., а саме: по листку непрацездатності серії АВЯ №128279, виданому ОСОБА_9 за період з 28.02.2013 року по 05.03.2013 року, сума неправомірно використаних коштів Фонду становить 138,87 грн.; листку непрацездатності серії АВЯ №057948, виданому ОСОБА_9 за період з 06.03.2013 року по 18.03.2013 року, сума неправомірно використаних коштів Фонду становить 1110,96 грн.; листку непрацездатності серії АВЯ №129225, виданому ОСОБА_9 за період з 19.03.2013 року по 22.03.2013 року, сума неправомірно використаних коштів Фонду становить 555,48 грн.; листку непрацездатності серії АВЯ №222505, виданому ОСОБА_9 за період з 27.05.2013 року по 04.06.2013 року, сума неправомірно використаних коштів Фонду становить 242,40 грн.; листку непрацездатності серії АВЯ №059809, виданому ОСОБА_9 за період з 05.06.2013 року по 13.06.2013 року, сума неправомірно використаних коштів Фонду становить 565,60 грн.; листку непрацездатності серії АВЯ №222703, виданому ОСОБА_9 за період з 14.06.2013 року по 21.06.2013 року, сума неправомірно використаних коштів Фонду становить 484,80 грн.

ОСОБА_11 при обчисленні середньої заробітної плати для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності включено одноразову виплату без вираховування пропорційно відпрацьованого часу (відпрацьовано у грудні 2012 року 13 днів), що призвело до зайвого нарахування допомоги за рахунок коштів Фонду в сумі 489,80 грн., а саме: по листку непрацездатності серії АВЯ №022076, виданий ОСОБА_11 за період з 21.01.2013 року по 30.01.2013 року, сума неправомірно використаних коштів Фонду становить 219,64 грн.; по листку непрацездатності серії АВЯ №057948, виданий ОСОБА_11 за період з 19.03.2013 року по 26.03.2013 року, сума неправомірно використаних коштів Фонду становить 172,44 грн.; по листку непрацездатності серії АВЯ №162940, виданий ОСОБА_11 за період з 23.05.2013 року по 28.05.2013 року, сума неправомірно використаних коштів Фонду становить 97,72 грн.

Пунктом 9 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням ,затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. N 1266 (в редакції, чинній на час призначення одноразової виплати) передбачено, що до середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) включається заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) у межах максимальної величини (граничної суми) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) та оподатковуваного доходу (прибутку), з яких сплачуються страхові внески до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

У разі коли застрахована особа частину місяця в розрахунковому періоді не працювала з поважних причин (тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком), для обчислення середньої заробітної плати заохочувальні та компенсаційні виплати, що мають разовий характер, та виплати, що не передбачені актами законодавства або що провадяться понад встановлені зазначеними актами норми, в такому місяці враховуються пропорційно відпрацьованому часу.

Абзацом 3 пункту 4 Порядку №1266 передбачено, що для осіб, які брали участь у страхуванні на випадок безробіття на добровільних засадах, розрахунковим періодом для обчислення середнього доходу, для розрахунку виплат за страхуванням на випадок безробіття є останніх шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок (реєстрації особи в державній службі зайнятості як безробітної), і протягом яких особа сплачувала страхові внески.

Так, наказом №94/42 від 24.12.2012 року Апеляційного суду Вінницької області вирішено преміювати державних службовців Апеляційного суду Вінницької області за січень-листопад 2012 року за рахунок економії коштів та по результатам роботи в розмірі 74,6 % від заробітної плати за фактично відпрацьований час.

В судовому засіданні позивачем було надано розрахунки середньої заробітної плати для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_9 та ОСОБА_11, з яких видно, що одноразові виплати було включено з вираховуванням пропорційно відпрацьованого часу.

Щодо призначення матеріального забезпечення за період з 01.01.2015 року по 30.09.2016 року ОСОБА_10 слід зазначити наступне.

Так, на думку відповідача, при розрахунку середньої заробітної плати для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_10 було включено премію, яка була нарахована у жовтні 2015 року. Проте, ОСОБА_10 в жовтні не працювала взагалі, а перебувала у відпустці без збереження заробітної плати, тому позивачем вищевказана премія не мала враховуватись, а саме: по листку непрацездатності серії АГУ №770369 (захворювання загальне), виданий ОСОБА_10 за період з 02.12.2015 року по 11.12.2015 року, сума неправомірно використаних коштів Фонду становить 57, 55 грн.; по листку непрацездатності серії АГУ №770837 (захворювання загальне), виданий ОСОБА_10 за період з 12.01.2016 року по 29.01.2016 року, сума неправомірно використаних коштів Фонду становить 171,86 грн.; по листку непрацездатності серії АГУ №732153 (захворювання загальне), виданий ОСОБА_10 за період з 07.02.2016 року по 12.02.2016 року, сума неправомірно використаних коштів Фонду становить 14,48 грн.; по листку непрацездатності серії АГУ №620854 (вагітність та пологи), виданий ОСОБА_10 за період з 04.04.2016 року на сто двадцять шість днів, сума неправомірно використаних коштів Фонду становить 1666,98 грн.

ОСОБА_10 була надана відпустка без збереження заробітної плати з 31.08.2015 року по 30.10.2015 року. Позивач при нарахуванні і виплаті премії ОСОБА_10 за жовтень 2015 року, виходив із того, що нею відпрацьовано один день - 31 жовтня 2015 року і пропорційно відпрацьованим дням було нараховано премію.

Пунктом 3 Порядку №1266, (в редакції постанови КМУ від 26.06.2015 №439) передбачено, що середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - єдиний внесок та/або страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов'язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати (далі - поважні причини).

Місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, виключаються з розрахункового періоду.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду.

Статтею 33 Закону України № 1105-XIV передбачено, що при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески на страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

Порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.

В силу приписів ст. 2 Закону України «Про оплату праці від 24.03.1995 № 108/95-ВР структуру заробітної плати складають основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Отже, при розрахунку середньої заробітної плати для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_10 Апеляційним судом правомірно включено премію за жовтень та включено жовтень в місяці розрахункового періоду, оскільки особа в жовтні працювала один день - 31.10.2015 року і при обрахунку середньоденної заробітної плати (дохід, грошове забезпечення) відповідно до абз. 1 п.3 Порядку №1266 беруться саме календарні дні зайнятості, а не робочі.

Щодо посилання позивача на отримання їхнім керівником акту перевірки від 28.10.2016 року 31.10.2016 року, слід зазначити, що суд не бере такі доводи позивача до уваги у зв'язку із відсутністю доказів, які б підтверджували отримання акту перевірки не в день його підписання.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що рішення №116 від 08.11.2016 року про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності є протиправним та підлягає скасуванню, а даний адміністративний позов підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат у справі суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якою передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірним та скасувати рішення виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 08.11.2016 року №116.

Стягнути на користь Апеляційного суду Вінницької області судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 (нуль) копійок за рахунок бюджетних асигнувань виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна