Справа № 489/3872/16-а
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 489/3872/16-а

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції м. Миколаєва рядового поліції Жайворонок Богдана Аркадійовича, Управління патрульної поліції у м. Миколаєві про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідачів, в якому просила скасувати постанову серії ПС2 №598029, винесену 21.07.2016 інспектором роти №4 батальйону №4 УПП в м. Миколаєві рядовим поліції Жайворонком Б.А. про накладення не неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. за порушення ч.1 ст.122 КУпАП; закрити відносно неї провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.07.2016 р. відносно неї інспектором патрульної поліції рядовим поліції Жайворонок В.А. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп. за порушення вимог ч.1 ст. 122 КУпАП, оскільки позивачка нібито здійснила зупинку в забороненій зоні, чим порушила ПДР України. Проте, ОСОБА_1 з вказаною постановою не погоджується, оскільки відповідачем порушено порядок притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задовольнити частково: визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 №598029 від 21.07.2016 року інспектора роти №4 батальйону №3 УПП у м. Миколаєві про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст..122 ч.1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн., в решті вимог відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.07.2016 р. ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки Toyota Corolla, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухалась по вулиці Садовій у напрямку проспекту Центрального.

Відповідно до Постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, позивачка керувала автомобілем Toyota Corolla, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та здійснила зупинку в зоні знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушила вимоги ПДР України. Автомобіль позивачки було виявлено інспектором патрульної поліції № 4 батальйону №4 Управління Патрульної поліції м. Миколаєва рядовим поліції Жайворонок Б.А., та винесено Постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ПС2 № 598029 за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідно до якої на позивачку було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255 грн. 00 коп.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що інспектор патрульної поліції правомірно виніс вищевказану Постанову відносно ОСОБА_1, оскільки у випадку виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі без складання відповідного протоколу у випадку, коли особа визнає свою вину. Щодо вимог позивачки про закриття провадження у справі, вони є безпідставними, оскільки розгляд даного питання у справі про адміністративне правопорушення не відноситься до компетенції суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно до ч.2, 4,5 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення складається у випадку, коли особа оспорює допущене порушення.

З матеріалів справи вбачається, а саме: з фото та відео фіксації (а.с. 18,20), що при складанні постанови інспектор повідомив позивачку про вчинене нею правопорушення, роз`яснив її права та обов`язки, заперечень зі сторони позивача не надходило.

Судом першої інстанції також встановлено, що сам факт порушення ПДР позивач, при складанні постанови, визнавала, проте вважала, що це не тягне за собою відповідальності, оскільки відповідачем також було порушено ПДР. Крім того, про несправності автомобіля позивачем відповідача повідомлено не було, не були вжиті необхідні дії, передбачені у випадках зупинки транспортного засобу через технічні несправності, ПДР.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст. 276 КУпАП(справа 1-11/2015 від 26.05.2016 року № 5-рп/15) зазначено, що у частинах першій, другій ст..258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Положення частини першої ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, позивач не оспорювала допущеного нею порушення, дане порушення було зафіксовано на відео та фото зйомку в зв`язку з чим відповідачем правомірно не було складено протокол, а прийнято постанову про накладення на позивача штрафу у розмірі 255 грн.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апелянтом не надано доказів того, що нею не вчинялось порушень ПДР. Факт скоєння правопорушення підтверджується складеною у відповідності до вимог КУпАП Постановою про адміністративне правопорушення, відеозаписом перебування автомобіля позивача в зоні дії забороняючого дорожнього знаку.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності є правомірним.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, безпідставними, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів. Особи, які брали участь у справі, однак не були присутні у судовому засіданні апеляційної інстанції, мають право подати касаційну скаргу протягом 20 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст рішення виготовлено 06.03.2017 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик