Справа № 122/10545/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року м. Київ К/800/43120/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим на постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2013р. у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом (з урахуванням уточнених позовних вимог - а.с. 59) про визнання рішення УПФУ в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 21.11.2012р. протиправним та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії як особі льотного екіпажу повітряних суден цивільної авіації відповідно до частини 3 статті 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 13.11.2012р.

Постановою Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 23.01.2013р. у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2013р. скасовано рішення суду першої інстанції, позов задоволено.

З таким рішенням суду апеляційної інстанції не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалене апеляційним судом рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частини 3 статті 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (частина перша статті 64 та статті 65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами першою - третьою, шостою статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75 процентів заробітку для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах. При цьому розмір пенсії для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія.

Згідно пункту 2 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України» від 17.11.1999р., дія статті 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» поширюється на працівників з числа осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконували спеціальні роботи в польотах, які вийшли на пенсію до набрання чинності цим Законом.

Згідно статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті.

Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту «г» пункту 1 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992р. №418, один рік роботи на посадах льотного складу в навчальних і спортивних авіаційних організаціях ДТСААФ, Товариства сприяння обороні України - за півтора року вислуги за умови виконання плану навчально-льотної підготовки, а при виконанні елементів складного або вищого пілотажу - за два роки вислуги.

У пунктах 1 і 2 вказаного Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, названо членів екіпажів повітряних суден та інших літальних апаратів, а також льотно-інструкторський склад.

В ході розгляду справи судами встановлено, що з 05.04.1985р. по 07.04.1997р. позивач працював в Сімферопольському авіаційному спортивному клубі ТСО України (ДТСААФ) на посаді льотчика-інструктора-парашутиста (а.с. 4-5).

З 08.04.1997р. позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до статті 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 64).

13.11.2012р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії відповідно до частини 3 статті 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом УПФУ в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 21.11.2012р. повідомлено позивача, що пенсія за вислугу років йому призначена як парашутисту, дія частини 3 статті 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на нього не поширюється (а.с. 19-20).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що посада позивача не належить до посад, зазначених в переліку посад осіб льотного екіпажу повітряних суден цивільної авіації в частині 3 статті 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що посада льотчика-інструктора-парашутиста відноситься до посад працівників льотного складу повітряних суден цивільної авіації, згідно реєстраційного посвідчення повітряного судна повітряні судна в Сімферопольському авіаційному спортивному клубі ТСО України (ДТСААФ) зареєстровані у державному реєстрі цивільних повітряних сил України, а тому відповідач протиправно відмовив у перерахунку пенсії позивача відповідно до частини 3 статті 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З такими висновками апеляційного суду колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки суду не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що посада, на якій працював позивач до виходу на пенсію за вислугою років, відповідає переліку посад, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і перерахунку цієї пенсії у розмірі, встановленому частиною 3 статті 53 цього Закону, а тому апеляційний суд обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 24.06.2008р. (справа № 21-2124во07), від 02.12.2008р. (справа №21-1473во07) та від 09.06.2009р. (справа №21-120во09).

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційним судом правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим відхилити, а постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2013р. у даній справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

В.В. Швець