Справа № 1516/10/2170
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2010-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2010 р. 14 год.15 хв.Справа № 2а-1516/10/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Морська Г.М.,

при секретарі: Симоненко І. А.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецформула"

до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Херсонської області

про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення - рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецформула» (далі - позивач) звернулось з адміністративним позовом до Каховської обєднаної державної податкової інспекції (далі - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 30.12.2009р. № /0, яким позивачу збільшено зобовязання з податку на прибуток на 155506, 00 грн., у тому числі за основним платежем на 141369,00 грн. та за штрафними санкціями на 14137,00 грн.

Позивач просить скасувати спірне податкове повідомлення-рішення, оскільки, на його думку, при складені цього документу відповідач невірно застосував норми діючого податкового законодавства при визначені обєкту оподаткування з податку на прибуток.

Позивач стверджує, що відповідач при проведені перевірки збільшив зобовязання з податку на прибуток на підставі того, що із складу валових витрат виключив частину витрат на придбання імпортних товарів. На думку позивача, є невірним підхід відповідача, що до валових витрат платника податків відносяться витрати на придбання імпортованих товарів у межах вартості, зазначеної у вантажно-митних деклараціях, а вартість придбання іноземної валюти для розрахунків з іноземними партнерами при цьому до уваги не приймається. Позивач, посилаючись на Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994р. №334/94-ВР (далі Закон № 334/94-ВР), вважає, що валові витрати за придбаний товар при розрахунках з іноземними постачальниками визначається виходячи з балансової вартості придбаної валюти, яка у свою чергу визначається із витрат, повязаних з придбанням цієї валюти. Тому позивач вважає, що висновки відповідача з цього питання є незаконними, а спірне рішення про збільшення зобовязань з податку на прибуток підлягає скасуванню.

Відповідач проти позову заперечує і просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на те, що розмір валових витрат підприємство повинно визначити, виходячи із вартості товару, зазначеної у вантажно-митних деклараціях по курсу НБУ на день оприбуткування. І у подальшому дана сума не може бути скоригована у звязку із коливанням обмінного курсу національної валюти. Також відповідачем зазначено, що винні дії посадових осіб позивача у вчиненні даного порушення податкового законодавства підтверджуються постановами про притягнення директора та головного бухгалтера підприємства до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Спірне податкове повідомлення-рішення від 30.12.2009р. № /0 про збільшення позивачеві зобовязань з податку на прибуток винесено на підставі висновків акту планової виїзної документальної перевірки позивача від 18.12.2009р. №735/23/34256002.

Позивач проводив процедуру адміністративного оскарження донарахованих спірним податковим повідомленням-рішенням зобовязань з податку на прибуток. За результати розгляду скарг позивача ДПА у Херсонській області залишило скаргу без задоволення, а розмір донарахованих зобовязань з податку на прибуток за податковим повідомленням - рішенням від 30.12.2009р. № /0 без змін.

За актом перевірки від 18.12.2009р. на визначення розміру донарахованих зобовязань з податку на прибуток вплинуло зменшення за наслідками перевірки задекларованих валових доходів на 701784,00 грн. та зменшення задекларованих валових витрат на 1267260, 00 грн.

У ході слухання справи сторони не заявили про необхідність перегляду висновків про завищення у перевіряємому періоді позивачем задекларованих валових доходів на 701784,00 грн. і тому суд вважає, що ці висновки відповідають діючому податковому законодавству і є узгодженою позицією сторін із цього питання.

Зменшення задекларованих валових витрат на 1267260,00 грн. відбулось внаслідок того, що позивач, на думку відповідача, в порушення пп.7.2.3.2. пп.7.3.3 п.7.3 ст.7 пп.11.2.3. п.11.2 ст.11 Закону України №334/94-ВР незаконно збільшував валові витрати на різницю між вартістю придбаних товарів у іноземних постачальників, зазначеною у вантажно-митних деклараціях, та вартістю придбаної іноземної валюти, використаної для розрахунків з цими постачальниками.

Позивач протягом перевіряємого періоду імпортував сільськогосподарську техніку, добрива та інші товари на територію України. Зовнішньоекономічні контракти на придбання товарів були укладені в іноземній валюті з відстрочкою платежу, тобто першою подією було ввезення та оприбуткування імпортованих товарів.

Відповідач, посилаючись на пп.11.2.3. п.11.2. ст. 11 Закону № 334/94-ВР вважає, що датою збільшення валових витрат платника податків є дата оприбуткування імпортованих товарів, а оскільки першою подією при віднесені до валових витрат імпортованих товарів є фактичне їх оприбуткування (отримання), позивач, на думку відповідача, зобовязаний був оприбуткувати придбаний товар за вантажно-митними деклараціями, виходячи з курсу НБУ на момент митного оформлення цих товарів.

На думку відповідача, у подальшому, при перерахуванні коштів за отримані товари, перерахування валових витрат не відбувається оскільки відповідно до пп.7.3.3. Закону № 334/94-ВР заборгованості в іноземній валюті не виникає, а розрахунки за поставлений товар є умовно проведеними в день оприбуткування товарів.

Крім того відповідач стверджує, що відповідно до пп. 7.3.2. ст.7 Закону № 334/94-ВР витрати, понесені (нараховані) платником податку в іноземній валюті протягом звітного періоду у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до валових витрат такого платника податку, визначаються у сумі, що має дорівнювати балансовій вартості такої іноземної валюти, визначеної згідно із положеннями підпунктів 7.3.1, 7.3.4, 7.3.6 цієї статті, і не підлягають перерахуванню у зв'язку із зміною обмінного курсу гривні протягом такого звітного періоду.

На думку позивача заборгованість за поставлений товар є монетарною (оскільки її буде погашено грошима) і тому на кінець звітного періоду та на дату погашення щодо неї потрібно визначати курсові різниці.

З огляду на зазначене суд вважає за необхідне врахувати наступне.

Відповідно до п.7.3.2 Закону № 334/94-ВР валові витрати платника податку, які понесені ним в іноземній валюті, визначаються, виходячи з балансової вартості такої іноземної валюти.

За нормами пп. 7.3.4. п.7.3 ст.7 Закону № 334/94-ВР у разі купівлі іноземної валюти за гривні валові витрати або валові доходи платника податку не змінюються. Сума гривень, сплачена платником податку у зв'язку з такою купівлею (без урахування комісійних або вартості інших послуг осіб, що здійснюють конверсійні (обмінні) операції за дорученням платника податку), вважається балансовою вартістю такої іноземної валюти.

За п. 5.1. ст. 5 Закону № 334/94-ВР валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Таким чином покупна вартість іноземної валюти є її балансовою вартістю і при проведені розрахунків з використанням цієї валюти з закордонними постачальниками витрати на придбання цієї валюти повинні використовуватись для визначення вартості придбаних товарів робіт чи послуг.

Суд вважає помилковим твердження відповідача, що вартість придбаних товарів за іноземну валюту визначається виходячи тільки з курсу НБУ цієї валюти на момент такого придбання. На думку суду порядок застосування курсу НБУ щодо оцінки вартості придбаних товарів застосовується стосовно тієї іноземної валюти, яка була на балансі СПД на момент придбання товарів або здійснення розрахунків. Однак нормами ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» передбачено відображення у податковому обліку платника податків прибутків та збитків при наявності курсової різниці від проведення операцій з використанням іноземної валюти.

Отже, системний аналіз законодавства України з оподаткування прибутку підприємств свідчить, що при використанні іноземної валюти при розрахунках за придбаний товар чи сплату вартості послуг їх вартість у кінцевому рахунку визначається, виходячи з покупної вартості цієї валюти.

На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що позивач при складанні декларації з податку на прибуток вартісні показники валових витрат стосовно придбаних товарів (робіт, послуг) за іноземну валюту мав право формувати виходячи з покупної (балансової) вартості придбаної іноземної валюти.

Крім цього необхідно зазначити, що застосувати запропонований податковим органом спосіб остаточного визначення валових витрат при здійсненні операцій із нерезидентами із відстрочкою платежу як суму вартості товарів, вказану у вантажно-митних деклараціях неможливо. Оскільки балансова вартість валюти, придбана підприємством для розрахунків за поставлений товар, стане відома лише після придбання такої валюти та проведення остаточних розрахунків.

Суд не приймає як доказ допущення позивачем порушення податкового законодавства постанови судді Каховського міськрайонного суду про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 163-1 ч. 1 КУпАП (відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України) посадових осіб ТОВ "Спецформула" - директора ОСОБА_4 та головного бухгалтера ОСОБА_5 з огляду на наступне.

07 червня 2010 року дані постанови про притягнення до адміністративної відповідальності були скасовані, а провадження у справі закрито.

Частиною 1 ст. 72 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Факт відсутності постанов про притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб позбавляє можливості відповідача посилатись на них, незважаючи на підстави для їх скасування та закриття провадження у справі.

Враховуючи наведене суд скасовує податкове повідомлення рішення від 30.12.2009р. № /0, яким позивачу збільшено зобовязання з податку на прибуток на 155506, 00 грн., у тому числі за основним платежем на 141369,00 грн. та за штрафними санкціями на 14137,00 грн., повністю.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецформула" до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Херсонської області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Херсонської області від 30.12.2009р. № /0.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копій відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, якщо вони не були подані у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 21 червня 2010 р..

Суддя Морська Г.М.

кат. 2.11.3