Справа № 821/1229/16
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1229/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Державного реєстратора відділу економічного розвитку, торгівлі та інфраструктури управління агропромислового розвитку Білозерської РДА Херсонської області ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування державної реєстрації нерухомого майна,

встановив:

ОСОБА_4 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора відділу економічного розвитку, торгівлі та інфраструктури управління агропромислового розвитку Білозерської РДА Херсонської області ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач), третя особа - ОСОБА_5 (далі по тексту - третя особа) про визнання протиправним та скасування державної реєстрації нерухомого майна.

Позовні вимоги (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) обґрунтовано тим, що 21.07.2016р. під № 15551407 відповідачем з відкриттям розділу, тобто вперше, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис про право власності ОСОБА_5 на однокімнатну квартиру загальною площею 35,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1. Підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу, серія ХТБ № 294, виданий 16.08.2000 року Херсонською товарною біржею "Альтер-Его".

При цьому, позивач зазначив, що вказана квартира є спадковим майном після смерті 02 березня 2016 року його тітки ОСОБА_6

Зазначені дії відповідача ОСОБА_4 вважає протиправним у зв'язку з тим, що договір нотаріально не посвідчений, не зареєстрований в бюро технічної інвентаризації.

Також зазначив, що в матеріалах реєстраційної справи міститься копія заява ОСОБА_5, яка підписана її представником ОСОБА_3, про реєстрацію виникнення права власності, яка не містить дати та часу її подання, номер корпусу будинку, в якому розташована квартира. Державним реєстратором Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області ОСОБА_2, окрім державної реєстрації 21.07.2017 заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 17775115, прийнято рішення за № 30606647 від 25.07.2016 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5

Вказав, що в матеріалах реєстраційної справи відсутній документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, натомість міститься копія квитанції № 54 від 20.07.2016р. про прийом від ОСОБА_7 140 грн. як платіж населення, позивач вважає, що дана квитанція не є документом, що підтверджує сплату адміністративного збору за проведення державної реєстрації ОСОБА_5

В матеріалах реєстраційної справи міститься Інформація з Державного реєстру прав власності від 25.07.2016р, згідно якого за вказаними параметрами запиту у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості відсутні. На думку позивача, це свідчить, що незважаючи на відсутність в реєстрі права власності на квартиру як у ОСОБА_6Я так і у ОСОБА_5, відповідач прийняв незаконне рішення про реєстрацію з відкриттям розділу/ реєстру права власності за ОСОБА_5

На підставі вказаного позивач просить:

- визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на однокімнатну квартиру (загальною площею 35,4 кв. м., житловою площею 17,7 кв.м.), розташовану за адресою: м. Херсон, вул. ОСОБА_8 ОСОБА_9АДРЕСА_2, здійснену 21.07.2016 державним реєстратором відділу економічного розвитку, торгівлі та інфраструктури Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, серія ХТБ № 294, виданого 16.08.2000 року Херсонською товарною біржею "Альтер-Его".

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора відділу економічного розвитку, торгівлі та інфраструктури Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області ОСОБА_2 № 30606647 від 25.07.2016 про державну реєстрацію прав власності ОСОБА_5 на однокімнатну квартиру № 134 у м. Херсоні Херсонської області по вулиці Академіка ОСОБА_9, будинок 18 корпус 2 (номер запису про право власності: 15551407).

- стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач надав до суду заперечення, які обґрунтовано тим, що 21.07.2016 ним зареєстровано право власності однокімнатну квартиру (загальною площею 35,4 кв. м., житловою площею 17,7 кв.м.), розташовану за адресою: м. Херсон, вул. ОСОБА_8 ОСОБА_9АДРЕСА_2. Державна реєстрація, на думку відповідача, вчинена в межах норм чинного законодавства. Щодо посилання позивача на норми Цивільного кодексу, що діяв на час укладання договору купівлі - продажу, вказав, що вважає їх недоречними, оскільки вказані норми стосуються ли житлового будинку. Вказав, що законодавством передбачено, що угоди, які укладено на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідач в судовому засідання заперечення підтримав та просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Трете особа подала до суду заперечення, які обґрунтовано тим, що позивачем не обґрунтовано належним чином, що державний реєстратор при внесенні інформації у державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяження вийшов за межі своїх повноважень або допустив порушення законодавства.

Зазначив, що у державного реєстратора при винесенні рішення про реєстрацію речового права на майно в державному реєстрі речових прав на майно та їх обтяжень не було підстав, згідно із законодавством, відмовляти у такій реєстрації, так само як і не надано йому повноважень у визнанні договору купівлі-продажу недійсним та відмови, з цієї підстави, у державній реєстрації речового права на майно.

Вважає, що згідно із положеннями законодавства, яке діяло на момент укладення договору купівлі-продажу квартири, він вважався укладеним згідно із законом. На час реєстрації договору він не був визнаний недійсним.

В судовому засіданні представник третьої особи заперечення підтримав та просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та третьої особи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного: відповідно до умов договору купівлі - продажу нерухомого майна від 16.08.2000 р., товарної біржі "Альтер-Его", ОСОБА_6 продала ОСОБА_5 однокімнатну квартиру загальною площею 35,4 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3. Зазначена квартира належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.11.1993 р., виданого на підставі наказу від 01.11.1993 р.№6510 і реєстрації в БТІ в книзі 26 з реєстровим № 10372 від 03.02.1994 р.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 64540323, сформованої 28 липня 2016 року, вбачається, що 21 липня 2016р. державним реєстратором Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області ОСОБА_2 проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на однокімнатну квартиру загальною площею 35,4 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м. за адресою: м.Херсон, вул. Тарле ОСОБА_8 АДРЕСА_2.

25 липня 2016 року прийнято рішення № 30606647 про проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_5 на однокімнатну квартиру загальною площею 35,4 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. Реєстраційний номер квартири 01. Підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу, серія ХТБ № 294, виданий 16.08.2000 року Херсонською товарною біржею "Альтер-Его".

Позивач вважає дії державного реєстратора незаконними.

Суд зазначає, що спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р. №1952-IV (далі - Закон №1952-IV) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р. №868 (далі - Порядок №868), а також Цивільним кодексом України.

Згідно з ст.ст.2, 3, 4 Закону №1952-IV (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Пунктами 1-3 частини 3 статті 10 Закону №1952-IV (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) встановлено, що державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Частинами 1, 2 статті 18 Закону України №1952-IV (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) передбачено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації;

6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав;

7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником;

8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктами 6,7 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127 визначено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Державний реєстратор, уповноважена особа за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує та роздруковує заяву, на якій заявник (за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній) проставляє власний підпис. ОСОБА_9 заява долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав.

Відповідно до п. 9 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

З належним чином завіреної копії реєстраційної справи № 91 за адресою: м. Херсон, вул. Тарле ОСОБА_8АДРЕСА_4 вбачається, що до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не надано документ про сплату адміністративного збору. У вказаних матеріалах наявна квитанція № 54 від 20.07.2016 р., відповідно до якої платником ОСОБА_7 сплачено 140 грн., призначення: платежі від населення.

Отже, з доданої квитанції не вбачається, що даний платіж вчинено самою особою, яка подала документи для проведення реєстраційної дії.

Згідно ч. 4 ст. 23 Закону України №1952-IV (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин), заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не приймається за відсутності документа, що підтверджує оплату послуг, та у разі внесення відповідної плати не в повному обсязі.

Крім того, заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не містить номеру корпусу будинку.

Статтею 19 Закону №1952-IV та п.37 Порядку №868 визначено перелік документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно та які є підставою для здійснення державної реєстрації речових прав.

До таких документів, зокрема, віднесено: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Частинами 2, 3 ст. 3 Закону №1952-IV (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вичинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону (ч. 4 ст. 3 Закону №1952-IV в редакції, що діяла на час спірних правовідносин).

Судом встановлено, що державну реєстрацію вчинено на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна від 16.08.2000 р., товарної біржі "Альтер-Его".

Статтею 227 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 № 1540-VI (який діяв на час укладення договору купівлі - продажу) встановлено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Згідно статті 47 Цивільного кодексу Української РСР (який діяв на час укладення договору купівлі - продажу), нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.59 Цивільного кодексу Української РСР (який діяв на час укладення договору купівлі - продажу), угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення.

Також суд зазначає, що п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" від 28.07.1978 № 3 зазначено наступне: з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України викладена в ухвалі від 25.11.2009 р. № 6-21632св08, від 19.02.2009 № 6-16000сво08.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача та третьої особи, що вказані норми стосуються лише посвідчення договорів купівлі - продажу житлових будинків, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні законодавства.

Отже, оскільки договір купівлі-продажу серії ХТБ № 294, виданий 16.08.2000 року Херсонської товарної біржі "Альтер-Его" нотаріально не посвідчений, суд приходить до висновку, що він не може бути підставою для внесення даних до реєстру.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб", затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 121 від 09.06.98 (в редакції чинній на час укладення договору), передбачено, державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов'язковою для власників, незалежно від форми власності.

Відповідно до п. 1.9. Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, до об'єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, відносяться:

а) житлові і нежитлові будинки, садові будинки, дачі, гаражі, будівлі виробничого, господарського, соціально-побутового та іншого призначення, розташовані на окремих земельних ділянках вулиць, площ і провулків під окремими порядковими номерами;

б) вбудовані в житлові будинки нежитлові приміщення (як частини цих будинків);

в) квартири багатоквартирних будинків.

Суд зазначає, що в наявній в матеріалах справи копії реєстраційної справи № 91 квартири за адресою: м. Херсон, вул. Тарле ОСОБА_8АДРЕСА_4 не вбачається, доказів, які підтверджують реєстрацію ОСОБА_5 права власності на об'єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації.

Суд зазначає, що в матеріалах реєстраційної справи наявна Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон та відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, індексний номер документа 64204558 від 25.07.2016р. (аркуш справи 154), відповідно до якої за вказаними параметрами запиту у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості відсутні.

Отже, зважаючи на вказаний документ, суд приходить до висновку, що відповідачем не встановлено право власності на квартиру як у ОСОБА_6Я так і у ОСОБА_5

Частиною 1 статті 26 Закону №1952-IV (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин), записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації речових прав та їх обтяжень визначений ст.24 Закону №1952-IV.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1952-IV, за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно з п. 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868, Державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 24 Закону України № 1952-IV, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку, що державним реєстратором не встановлено відповідності заявлених прав наданим документам.

25 липня 2016 року державним реєстратором прийнято рішення № 30606647 про проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_5 на однокімнатну квартиру загальною площею 35,4 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. Реєстраційний номер квартири 01. Підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу, серія ХТБ № 294, виданий 16.08.2000 року Херсонською товарною біржею "Альтер-Его".

При цьому, в матеріалах справи наявна Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 64540323, сформованої 28 липня 2016 року, з якої вбачається, що 21 липня 2016р. державним реєстратором Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області ОСОБА_2 проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на однокімнатну квартиру загальною площею 35,4 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м. за адресою: м.Херсон, вул. Тарле ОСОБА_8 АДРЕСА_2.

Отже, державній реєстрації не передувало винесення рішення про проведення державної реєстрації права власності, як це передбачено законодавством.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсною та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_5 на однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: м. Херсон, вул. ОСОБА_8 ОСОБА_9АДРЕСА_2, здійснену 21.07.2016 державним реєстратором відділу економічного розвитку, торгівлі та інфраструктури Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, серія ХТБ № 294, виданого 16.08.2000 року Херсонською товарною біржею "Альтер-Его" суд зазначає, що вказана позовна вимога є неналежним способом захисту порушеного права.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд не погоджується з посиланнями відповідача та третьої особи, оскільки вони гуртуються на помилковому тлумаченні законодавства.

Суд вважає, що в даному випадку відповідачем не надано жодного належного, допустимого доказу правомірності своїх дій, щодо оскаржуваного рішення, як і не доведено законність своїх дій.

У зв'язку з цим, суд, аналізуючи викладене приходить до висновку, що позов ОСОБА_4 до Державного реєстратора відділу економічного розвитку, торгівлі та інфраструктури управління агропромислового розвитку Білозерської РДА Херсонської області ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування державної реєстрації нерухомого майна підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України судові витрати належать до відшкодування на користь позивача частково.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст.2,8,9,12,17,19,158,159, 160-163,167 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора відділу економічного розвитку, торгівлі та інфраструктури Білозерської РДА Херсонської області (Державного реєстратору речових прав на нерухоме майно) ОСОБА_2 № 30606647 від 25.07.2016 р. "Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", яким проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на квартиру, розташовану за адресою: Херсонська область, м. Херсон, вулиця Тарле ОСОБА_8АДРЕСА_2 (номер запису про право власності 15551407).

Заходи забезпечення адміністративного позову, вжиті ухвалою суду від 31 серпня 2016 року залишити без змін до набрання рішенням у справі законної сили.

Стягнути на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області () шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 03 березня 2017 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 6.3