Справа № 2а-309/08/2370
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-309/08/2370 Головуючий у 1-й інстанції: Тимошенко В.П. Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року за поданням Головного Державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича про зміну способу і порядку виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Черкаської обласної державної адміністрації, Міністерства фінансів України, третя особа на стороні відповідача: Державне казначейство України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року у задоволенні подання від 26 грудня 2016 року про зміну способу і порядку виконання судового рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича про зміну способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Черкаської обласної державної адміністрації, Міністерства фінансів України, третя особа на стороні відповідача Державне казначейство України про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії - відмовлено.

ОСОБА_2 та головний Державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко Олексій Степанович, не погоджуючись із зазначеною ухвалою, подали апеляційні скарги, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять суд скасувати ухвалу та прийняти нову, якою задовольнити подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича про зміну способу і порядку виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2009 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року апеляційну скаргу головного Державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко Олексія Степановича повернуто особі, яка її подала у зв'язку з невиконанням ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2017 про усунення недоліків апеляційної скарги щодо сплати судового збору.

Згідно до частини четвертої ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 06.02.2009, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2010, адміністративний позов ОСОБА_2 до Черкаської обласної державної адміністрації, Міністерства фінансів України, третя особа на стороні відповідача: Державне казначейство України про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Черкаської обласної державної адміністрації щодо ненарахування та невиплати 85% посадового окладу ОСОБА_2, у зв'язку з його відставкою як державного службовця першої категорії відповідно до частини четвертої ст.31 Закону України «Про державну службу». Зобов'язано Міністерство фінансів України виділити кошти Черкаській обласній державній адміністрації у розмірі 297239 грн 07 коп. для проведення виплат ОСОБА_2 за період з 21.01.2005 до 21.01.2009 у зв'язку з його відставкою як державного службовця першої категорії відповідно до частини четвертої ст.31 Закону України «Про державну службу». Зобов'язано Черкаську обласну державну адміністрацію виплатити ОСОБА_2 кошти у розмірі 297239 грн 07 коп. за період з 21.01.2005 до 21.01.2009 у зв'язку з його відставкою як державного службовця першої категорії відповідно до частини четвертої ст.31 Закону України «Про державну службу» (а.с. 70-73, 134-135 Том I).

29 листопада 2010 року Черкаським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист про зобов'язання Міністерство фінансів України виділити кошти Черкаській обласній державній адміністрації у розмірі 297239 грн 07 коп. для проведення виплат ОСОБА_2 за період з 21.01.2005 до 21.01.2009 у зв'язку з його відставкою як державного службовця першої категорії відповідно до частини четвертої ст.31 Закону України «Про державну службу» (а.с. 10 Том II).

Також, 29 листопада 2010 року Черкаським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист про зобов'язання Черкаську обласну державну адміністрацію виплатити ОСОБА_2 кошти у розмірі 297239 грн 07 коп. за період з 21.01.2005 до 21.01.2009 у зв'язку з його відставкою як державного службовця першої категорії відповідно до частини четвертої ст.31 Закону України «Про державну службу» (а.с. 11 Том II).

16 лютого 2011 року постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-а-309/08 від 29.11.2010 (а.с. 180-181 Том I).

26 грудня 2016 року головний Державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко Олексій Степанович звернувся до суду з поданням, в якому просив: змінити спосіб і порядок виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 06.02.2009 у справі №2-а-309/08, на підставі якої видано виконавчий лист, із «зобов'язання Черкаської ОДА виплатити ОСОБА_2 кошти в сумі 297239 грн 07 коп. за період з 21.01.2005 до 21.01.2009 у зв'язку з його відставкою як державного службовця першої категорії відповідно до частини четвертої ст.31 Закону України «Про державну службу», на «шляхом стягнення з відповідного рахунку Черкаської ОДА на користь ОСОБА_2 кошти у розмірі 297239 грн 07 коп. за період часу з 21.01.2005 по 21.01.2009 у зв'язку з його відставкою як державного службовця першої категорії відповідно до частини четвертої ст.31 Закону України «Про державну службу» (а.с. 1-5 Том IV).

Відмовляючи у задоволенні подання головного Державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича, суд першої інстанції виходив з того, що зміна на підставі статті 263 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 КАС України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. При цьому, спосіб та порядок виконання судового рішення є заходами його реалізації, тому в порядку застосування ст.263 КАС України суд не уповноважений приймати додаткове рішення за вимогами, що не були заявлені предметом спору. Оскільки судом під час прийняття рішення для відновлення порушених прав позивача визначено конкретний порядок виконання судового рішення, зміна його резолютивної частини призведе до результату вирішення нового спору, що є недопустимим.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з частинами першою та другою статті 162 КАС України за результатами розгляду звернення особи до суду з адміністративним позовом і в разі його задоволення можуть бути прийняті постанови: 1) про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматись від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини четвертої статті 105 КАС України адміністративний позов може містити як вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень - прийняти рішення або вчинити певні дії, так і про стягнення з нього коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено права та обов'язки державного виконавця, якою, крім іншого, передбачено, що державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Під зміною способу і порядку виконання судового рішення розуміють застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв'язку з неможливістю виконання цього рішення визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного суду України від 25.11.2014 (справа №21-506а14).

Частиною другою статті 263 КАС України передбачено, що суд розглядає питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або сторони виконавчого провадження, що звернулися із поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі, та у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду. У разі прийняття рішення про відстрочення чи розстрочення виконання постанови в адміністративній справі суд змінює строк подання суб'єктом владних повноважень звіту про виконання такої постанови.

З аналізу приписів вказаної норми вбачається, що підставою зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є обставини, що роблять виконання судового рішення неможливим. При цьому, під порядком виконання судового рішення слід розуміти законодавчо врегульовану послідовність і зміст виконавчих дій державного виконавця, а також права і обов'язки суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом раніше встановленим судом.

Тому, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб і порядок виконання рішення суду. При цьому під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність обставин, які є об'єктивно непереборними, тобто такими що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб.

Наявність таких обставин має бути підтверджена належними та допустимими доказами.

З резолютивної частини постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 06.02.2009, вбачається, що Міністерство фінансів України зобов'язано Черкаську обласну державну адміністрацію виплатити ОСОБА_2 кошти у розмірі 297239 грн 07 коп. за період з 21.01.2005 до 21.01.2009 у зв'язку з його відставкою як державного службовця першої категорії відповідно до частини четвертої ст.31 Закону України «Про державну службу».

Аналізуючи норми частини першої статті 263 КАС України у системному зв'язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, можна дійти висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовувалася необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний державним виконавцем спосіб захисту порушеного права позивача не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.

Аналогічна правова позиція щодо застосування частини першої статті 263 КАС України, якою передбачено право на звернення із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 25 листопада 2014 року (справа №21-506а14) та від 11 листопада 2014 року (справа № 21-475а14).

Таким чином, зміна на підставі статті 263 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 КАС при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права, а, отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду із зобов'язання Черкаської обласної державної адміністрації здійснити виплату на зобов'язання про стягнення коштів є незаконною.

Змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов'язання відповідача виплатити кошти на стягнення з відповідного рахунку відповідача таких коштів, суд змінить постанову по суті і виходить при цьому за межі позовних вимог.

Крім того, за правилами статті 124 Конституції України та статті 14 КАС України постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).

Аналогічна правова позиція викладена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 14 квітня 2015 року (справа № 21-78а15).

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскільки зміна на підставі статті 263 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 КАС України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права, відтак підстави для задоволення подання державного виконавця про зміну способу і порядку виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2009 року відсутні.

Згідно із частиною першою ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П.Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.