Справа № 619/2553/16-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 р.Справа № 619/2553/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

позивача - ОСОБА_1, представників сторін: позивача - ОСОБА_2, відповідача - Зеленської М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 16.12.2016р. по справі № 619/2553/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області (далі по тексту - відповідач, УПСЗН Дергачівської РДА), в якому просить суд:

- визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області в частині зупинення застосування пільги ОСОБА_1, як пенсіонеру МВС України, у вигляді 50 % знижки для нього та членів його сім'ї плати по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива - протиправними;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області поновити ОСОБА_1 пільгу у вигляді 50 % знижки для нього та членів його сім'ї плати по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива, починаючи з 07.11.2015 року.

Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 16.12.2016 року по справі № 619/2553/16-а у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено повністю.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 16.12.2016 року по справі № 619/2553/16-а та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги та у судовому засіданні, зокрема, посилається на те, що скасування права на довічну 50-відсоткову знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг та палива є незаконним, оскільки прийняття Закону України «Про Національну поліцію» та скасування у зв'язку з цим Закону України «Про міліцію» звузило обсяг прав позивача та фактично позбавило прав останнього, що були передбачені Законом України «Про міліцію», зокрема в частині надання пільг з оплати жилої площі, комунальних послуг та палива. Таким чином, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а його позовні вимоги - задоволенню.

Представник відповідача, у надісланих запереченнях на апеляційну скаргу та у судовому засіданні, з підстав, викладених в останніх, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зокрема зазначив, що з 07.11.2015 року, відповідно до п. 1 та п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», втратив чинність Закон України «Про міліцію», у зв'язку з чим ОСОБА_1 втратив право на 50-відсоткову знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг та палива в межах норм, встановлених законодавством, оскільки Законом України «Про національну поліцію» не передбачено права на 50-відсоткову знижку на плату за користування комунальними послугами та паливом. Зокрема зазначає, що таке право передбачено Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», однак ОСОБА_1 статусу ветерана органів внутрішніх справ не має, що підтверджується листом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 20.01.2016 року № 9/2-76, у зв'язку з чим право на вищезазначені пільги у позивача відсутні.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позивача та представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 до 15 грудня 2009 року проходив службу в органах внутрішніх справ України. Наказом ГУМВС України в Харківській області від 15 грудня 2009 року № 163 о/с ОСОБА_1 звільнений у відставку за віком (п. "а" ст. 65 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України) (а.с. 3).

19 січня 2010 року ГУМВС України в Харківській області позивачу видано довідку № 10031417, з якої вбачається, що ОСОБА_1 та члени його сім'ї з 16.12.2009 року мають право довічно на 50-відсоткову знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива (а.с.3).

ОСОБА_1 перебував на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, що мають пільги в Управлінні праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації з 29.02.2012 року до 07.11.2015 року (а.с.11) та отримував пільги з житлово-комунальних послуг з дати звернення по 30.06.2015 року за категорією «міліціонер на пенсії» у розмірі 50-відсотків знижки по оплаті жилої площі, комунальних послуг, та палива в межах норм, встановлених законодавством.

10.07.2015 року ОСОБА_1 надіслано повідомлення, що з 01.07.2015 року дію пільг на житлово-комунальні послуги припинено у зв'язку з тим, що «недостатньо даних для розрахунку доходу». Оскільки з 01.07.2015 року ОСОБА_1 не звернувся до Управління з декларацією та заявою для продовження права на отримання пільг, а з 07.11.2015 року відповідно до пунктів 1 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» втратив чинність Закон України «Про міліцію», ОСОБА_1 зупинено застосування права на 50-відсоткову знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, та палива в межах норм, встановлених законодавством.

24.05.2016 року позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області із заявою щодо підстав скасування пільг на оплату житлово-комунальних послуг.

Листом відповідача від 27.05.2016 року № 08-10/2700 позиву повідомлено про те, що з 07.11.2015 року відповідно до п. 1 та п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію» втратив чинність Закон України «Про міліцію», у зв'язку з чим пільги на житлово-комунальні послуги для вказаної пільгової категорії громадян "міліціонер на пенсії" втрачені. Зокрема зазначає, що таке право передбачено Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» (а.с. 4).

Позивач, не погодившись із такими діями відповідача, звернувся до суду з даним позовом про визнання дії протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має права на отримання пільги на житлово-комунальні послуги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Правовий і соціальний захист працівників міліції та їх пенсійне забезпечення врегульовано Законом України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року, та з 07.11.2015 року Законом України "Про національну поліцію".

Згідно з частинами першою та другою статті 22 Закону України «Про міліцію», держава гарантує працівникам міліції соціальний захист. Працівники міліції користуються пільгами при розподілі житла, встановленні квартирних телефонів, влаштуванні дітей у дошкільні заклади, вирішенні інших питань соціально-побутового забезпечення у порядку, передбаченому законодавством України.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону України "Про міліцію", в редакції, чинній на час призначення позивачу спірної пільги, працівникам міліції та членам їх сімей надавалась 50-відсоткова знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.

Згідно з ч. 6 ст. 22 Закону України "Про міліцію", за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом.

Пунктом 12 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року в статті 22 Закону України "Про міліцію" частини шосту та сьому викладено у такій редакції: "За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом. Пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України".

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року внесені зміни в Закон України "Про міліцію" і частина сьома статті 22 викладена у новій редакції, згідно якої пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою та шостою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вказаного Закону від 28 грудня 2014 року Кабінетом Міністрів України 04 червня 2015 року прийнято постанову № 389, яка набрала чинності 01 липня 2015 року та якою затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Вказаним Порядком визначено механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, а також послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім'ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами.

Згідно пункту 2 цього Порядку, дія останнього поширювалась на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом України "Про міліцію".

Таким чином, у період з часу призначення позивачу пільги та до 01.07.2015 року чинним законодавством встановлювалось право певного кола осіб відповідно до Закону України "Про міліцію" на отримання 50-відсоткової знижки по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.

Механізм реалізації вказаного права підзаконними нормативно-правовими актами не встановлювався. З набранням чинності Законом України №76-VIII внесено зміни до Закону України "Про міліцію", за змістом яких право на отримання працівниками міліції та членами їх сімей, а також працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, 50-відсоткової знижки плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо збережено, за змістом і колом осіб не звужено. Між тим, законодавцем встановлено умову, за наявності якої вказана пільга призначається, а саме: якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

Кабінетом Міністрів України на виконання зазначеної норми закону затверджено механізм реалізації права на отримання зазначеного виду пільг, яким врегульовано в тому числі види доходів, які враховуються до складу сукупного доходу сім'ї пільговика.

Постановою Кабінету Міністрів України №36 від 27 січня 2016 року до пункту 2 Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї було внесено зміни та слова "Про міліцію" (звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, осіб начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв'язку з виконанням службових обов'язків, непрацездатні члени сімей, які перебували на їх утриманні), виключено.

З 07 листопада 2015 року у зв'язку з набуттям чинності Законом України "Про Національну поліцію" втратив чинність Закон України "Про міліцію", відповідно до статті 22 якого позивач мав право на 50-відсоткову знижку по сплаті за користування житлом та комунальними послугами, за паливо.

Згідно абзаців 2 та 3 пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Отже, наведеною нормою прямо закріплено застереження щодо можливості збереження за пенсіонерами МВС та членів їхніх сімей лише тих пільг, які наразі передбачені Законом України «Про Національну поліцію» для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Колегія суддів зазначає, що Закон України "Про Національну поліцію" не містить норм, які б передбачали пільги, а саме 50-відсоткову знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг не тільки для колишніх міліціонерів, а й для тих, які виходять на пенсію після вступу цього закону в силу.

Доводи апеляційної скарги про неприпустимість звуження змісту і обсягу існуючих прав і свобод, шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 03 жовтня 1997 року №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Враховуючи те, що останнім в часі є Закон України "Про Національну поліцію", то пріоритетними в даному випадку є положення саме цього Закону.

Стосовно посилань позивача на те, що довідку від 19.01.2010 року № 10031417 видано довічно, апеляційний суд зауважує, що довічний термін дії довідки не абсолютизує права позивача на отримання зазначених у ній пільг.

Згідно з ч.1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Із цим конституційним правом громадян кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення.

З цього приводу, судовою колегією враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена у рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014 року, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Згідно зі ст. 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача відсутні правові підстави для надання позивачу пільг на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки вказані пільги не передбачені чинним законодавством, зокрема Законом України "Про Національну поліцію", а тому позовні вимоги є необґрунтованими, та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, зупиняючи застосування пільги ОСОБА_1, як пенсіонеру МВС України, у вигляді 50 % знижки на оплату житлово- комунальних послуг, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Дергачівського районного суду Харківської області від 16.12.2016 року по справі № 619/2553/16-а відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 16.12.2016р. по справі № 619/2553/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Дюкарєва С.В.
Повний текст ухвали виготовлений 27.02.2017 р.