Справа № 325/208/17
Суддя: Апалькова О. М.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року Приазовський районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді: Апалькової О.М.

при секретарі: Цукановій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Приазовське цивільну справу за адміністративним позовом в порядку адміністративного судочинства ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Приазовської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги,

В С Т А Н О В И В :

09.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на наступні підстави: так,він є інвалідом війни і відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», він набув статус інваліда війни 3-ої групи.

Названим законом передбачена виплата Управлінням праці та соціального захисту населення разової допомоги у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком до 05 травня.

Однак, Управління виплатило йому лише - до 05 травня 2016 р.-2310,00грн.

Незважаючи на його звернення, відповідач в особі УПтСЗН Приазовської райдержадміністрації відмовляється від сплати разової допомоги в повному обсязі,тому просив суд визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Приазовської райдержадміністрації під час проведення у 2016 році виплати одноразової щорічної допомоги до 5 травня по ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» та стягнути з відповідача на його користь одноразову щорічну допомогу до 5 травня в розмірі семи мінімальних пенсій за віком за 2016 рік з урахуванням раніше сплачених сум в розмірі 5600,00 гривень.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, належним чином сповіщений про день та час розгляду справи, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує і просить його задовольнити.

Відповідач до суду не зявився, хоча належним чином повідомлений про день та час слухання справи, надавши до суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника управління, проти позову заперечував, в обґрунтування чого надав суду заперечення проти позову. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, вивчивши матеріали справи встановив наступні фактичні обставини:

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с.7);

Позивач у 2016 році отримав допомогу до 5 травня в розмірі 2310,00 гривень.

Управління праці та соціального захисту населення Приазовської райдержадміністрації зазначає, що немає заборгованості по виплаті щорічної грошової допомоги перед позивачем та при виплаті допомоги за 2016 рік діяло на підставі чинного законодавства України.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України. Бюджетним кодексом України. Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно з пунктом 26 розділу VI «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VIII) встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до частини 2 статті 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

У рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня,визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

В рішенні Конституційного Суду України віл 25 січня 2012 року №3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності.

Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Суд під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно - правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Пунктом 1 частини 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, інвалідам війни 3 групи 2310,00 гривень.

Позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою про поновлення пропущеного ним процесуального строку. Обставини, на які посилається позивач суд врахував при ухваленні рішення та вважає строк поновити і справу розглянути по суті.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям, зазначеним в ч.3 ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що призначаючи та виплачуючи позивачам грошову допомогу у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, а тому підстави для задоволення позову про зобов'язання відповідача здійснити відповідні нарахування та стягнення недоплаченої грошової допомоги за 2016 рік на користь позивача відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11,71,158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Приазовської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Приазовський районний суд Запорізької області 10 днів з дня її оголошення. Якщо постанову було постановлено у письмовому провадженні або за відсутності особи, яка брала участь але не була присутня при її проголошенні, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії станови.

Суддя О.М.Апалькова