Справа № 227/390/17
Суддя: Мацишин Л. С.
Дата ухвалення: 2017-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2017 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мацишин Л.С.,

при секретарі Верній М.Г.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконкомі Добропільської міської ради Донецької області про визнання дій протиправними та про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Адміністративної комісії при виконкомі Добропільської міської ради Донецької області, в якій просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову Адміністративної комісії при виконкомі Добропільської міської ради Донецької області про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 172 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що Адміністративна комісія при виконкомі Добропільської міської ради Донецької області винесла постанову, якою визнано його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 152 КК України та накладено штраф у сумі 850 грн. Вважає дану постанову необґрунтованою, винесеною з порушенням норм КУпАП. Зокрема вказує, що при розгляді справи не були зясовані обставини, які б свідчили про наявність в діях є ознаки проступку. Крім того звертає увагу, що у постанові яку він отримав не вказано дати винесення постанови, не вказано його анкетні дані крім прізвища, тобто не вказано, що саме він зробив, та де і коли скоїв.

В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві. Крім того пояснив, що його по телефону було викликано на 09 лютого 2017 року в Добропільську міську раду, коли він прийшов, то його повідомили, що це адміністративна комісія та вручили йому оскаржувану постанову, нічо його не питали, його особу не встановили по документу який засвідчує особу. А тому він припустив, що оскаржувана постанова - від 09 лютого 2017 року.

Представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання, з невідомих суду причин, повторно не зявився, хоча були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, про що свідчать розписки.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає часткового задоволенню з наступних підстав.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи-ст.280 КУпАП.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статею 152 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до вимог ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Вищезазначеним вимог закону оскаржувана постанова не відповідає.

Як встановлено судом та підтверджується копією постанови адміністративної комісії при виконкомі Добропільської міської ради Донецької області від 2017 року, вбачається, що Мельнікова притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП у зв`язку з розміщенням тимчасової споруди на території благоустрою.

Згідно аналізу оскаржуваної постанови, судом встановлені наступні порушення:

- у ній не зазначено дати її винесення, а зазначено лише 2017 рік;

- у вступній частині де має бути зазначено відомості про особу, стосовно якої розглядається справа зазначено лише прізвище Мельніков, без повного імя та по батькові, без встановлених анкетних даних. Крім того допущена помилка в написанні прізвища, замість ОСОБА_1 написано Мельніков, що підтверджується паспортними даними в паспорті ОСОБА_1. Вказане порушення допущене і при написанні резолютивної частини постанови. А тому невідомо, яку саме особу притягяють до адміністративнї відповідальності.

- у мотивувальній частині постанови, де має бути зазначено опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначено лише, що встановлено розміщення тимчасової споруди на території благоустрою, тобто не встановлено місце вчинення адміністративного правопорушення.

Також зі змісту постанови не зрозуміло від кого надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення, які були розглянуті на засіданні комісії та на підставі яких винесена оскаржувана постанова. Крім того, копія вказаної постанови, яку вручили особі, відносно якої була винесена постанова не є належним чином завірена. У ній містяться дописи ручкою, різними чорнилами.

Крім того, вказана постанова розглянута за відсутності позивача, який був викликаний лише для її вручення.

Також, суд звертає увагу, що підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення має бути протокол, складений особою, яка має право складати протокол про адміністративне правопорушення, які визначені вимогами ст.298 КУпАП.

Так, згідно ч.1 ст. 298 КУпАП орган внутрішніх справ (Національна поліція) уповноваженний складати постанову про адміністративне правопорушення передбачене ст. 152 КУпАП.

Як стверджує позивач ОСОБА_1 щодо нього не складався протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності, копії протоколу йому ніхто не направляв. А зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, чи був складений протокол відносно позивача, також не можливо встановити, від кого надійшли матеріали про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

У відповідності до ч. 1 ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згадно ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення; при наявності свідків і потерпілих, протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідгнл до вимог ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається правосвідомістю.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і зібрані у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що відповідачем не представлено і у судовому засіданні не здобуто будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст. 152 КУпАП, із зазначенням мотивів відхилення доказів позивача, а тому вимога ОСОБА_1 підлягає про визнання дій відповідача щодо винесення постанови протиправним та скасуваня постанову адміністративної комісії Добропілсьької міської ради у звязку із відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.152 КУпАП

Врахувавши вищенаведене, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, то суд відповідно до приписів ст. 162 КАС України позбавлений таких повноважень при вирішенні адміністративної справи, а тому у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Адміністративної комісії при виконкомі Добропільської міської ради Донецької щодо винесення постанови адміністративної комісії при виконкомі Добропільської міської ради Донецької від 2017 року про притягнення до адміністративної ОСОБА_1.

Постанову адміністративної комісії при виконкомі Добропільської міської ради Донецької від 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень - скасувати.

В задоволенні решта позовних вимог відмовити.

Відшкодувати ОСОБА_1 понесені ним у справі судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Добропільської міської ради

Постанова суду, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Л.С.Мацишин

03.02.2017