Справа № 691/774/16-а
Суддя: Синиця Л. П.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 691/774/16-а
провадження № 2-а/691/12/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі судді Синиці Л.П., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залу суду м. Городище Черкаської області, матеріали адміністративної позовної заяви ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

встановив:

позивач звернувся до суду з позовними вимогами до Управління ПФУ в Городищенському районі Черкаської області, та просив визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області щодо відмови в перерахунку пенсії протиправними (1), зобовязати здійснити перерахунок пенсії, призначеної як державному службовцю, відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу», в редакції, чинній на день призначення пенсії, та Постанови КМУ від 31.05.2000 №865 в редакції, чинній на дату призначення пенсії, провівши перерахунок з 01.12.2015 року у звязку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям згідно з Постановою КМУ від 09.12.2015 року №1013, який застосовується з 01.12.2015 року у такому ж самому процентному відношенні, в якому її нарахування здійснювалось до 01.12.2015 року (2), стягнути з Державного бюджету понесені витрати на сплату судового збору (3).

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, вказуючи, що з огляду на незворотність дії законів в часі право перерахунку пенсії, що призначена з квітня 2010 року, за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, чинної на момент призначення пенсії, залишається непорушним і не може бути скасованим. Пасивна поведінка і бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо прийняття нормативного акту, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, це не що інше як тримання громадян у невизначеності і є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею Першого протоколу та унеможливлюють реалізацію Конституційний прав громадян на достатній життєвий рівень. Аргументи відповідача щодо п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 №213-УІІ, введення в дію Закону України від 10.12.2015 №889-УІІ «Про державну службу», то ці норми застосовуються та регулюють призначення пенсій в подальшому, а не перерахунку вже призначених. Про порушення прав щодо перерахунку пенсії дізнався 29.06.2016 року, з моменту отримання від Управління ПФУ в Городищенському районі відмову в проведенні перерахунку пенсії, до цього часу не було жодних підстав звертатися до суду. Відповідач не наділений повноваженнями приймати рішення щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії через недостатній фінансовий стан в державі. Міжнародна судова практика забороняє зменшення соціальних гарантій, які передбачені чинним національним законодавством, якщо право на такі соціальні виплати обумовлені попередньою сплатою внесків до державних фондів, а згідно ст.46 Конституції України право громадян на пенсію гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням саме за рахунок страхових внесків. Приймаючи рішення просив врахувати доводи наведені у відповіді на заперечення, що подані до суду, та те, що в Україні діє верховенство права, і жодна з норм Конституції не може бути застосована на виправдання дій відповідача при наданні відмови в перерахунку пенсії. Просив взяти до уваги позицію Вищого Адміністративного суду України від 28 липня 2016 року, по справі №К/800/10756/16 щодо спірних правовідносин, постанови Пленуму Верховного суду України від 01.11.1996 року №9, від 06.03.2008 року №2, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пертиченко проти України» від 12 липня 2016 року, у справі «Амола проти Фінляндії» від 9 грудня 1994 року, у справі «Стратіс проти Греції» від 19 червня 2012 року, Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, подав заперечення, з посиланням на те, що відмова здійснити перерахунок пенсії ґрунтується на діючому законодавстві, винесена в межах повноважень, у передбачений спосіб, та не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку позивач отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих прав та/або позбавлення її права на соціальний захист. 28.12.2014 року Верховна Рада України ухвалила Закон України №76-УІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів (набрав чинності з 01.01.2015р.), яким, зокрема, внесено зміни до статті 37-1 Закону від 16.12.1993 №3723-ХІІ. Постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» не передбачає підвищення заробітної плати державних службовців, лише збільшуються на 25% посадові оклади за рахунок зменшення складових заробітної плати (індексації, надбавок, доплат, премій). З 01.05.2016 року вступив в дію Закон України від 10.12.2015 року №889-УІІ «Про державну службу», стаття 37-1 втратила чинність, та проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону від 16.12.1993 №3723-ХІІ, не передбачає взагалі.

Суд, заслухавши думку сторін, в т.ч. представника відповідача, щодо невизначеності механізму перерахування пенсії державним службовцям, вивчивши доводи позовної заяви, заперечення на позов, та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

За нормами ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожному гарантується в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися за захистом своїх прав, свобод та інтересів, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а також розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості - ст.71 ч.1, ст.11 ч.1 КАС України.

Отже, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі і обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Згідно ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсія державним службовцям, за нормами ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії), призналася у певному відсотковому співвідношенні до суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії), у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Пунктом 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року №865, редакція 25.03.2014 року, передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим держаним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії визначалась виходячи з заробітної плати працюючих державних службовців за тими ж посадами, та перерахунок пенсії провадився з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.

За матеріалами провадження вбачається, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач у справі, з квітня місяця 2010 року отримує пенсію за віком призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, у розмірі 85% заробітної плати.

У звязку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2015р. №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативних актів», якою збільшено посадові оклади державним службовцям, позивач ОСОБА_2 13.07.2016 року, вдруге, звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області, відповідача у справі, з заявою про перерахунок пенсії.

13.07.2016 року №2521/03 Управлінням ПФУ в Городищенському районі Черкаської області, позивачу розяснено, що немає законодавчих підстав проводити перерахунок пенсії, так як відсутній порядок, що був визначений п.4 постанови КМУ від 21.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», діяв до 01.12.2015 року.

Отже, спірні правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про державну службу», яким визначаються загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

За нормами ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Вбачається, що станом на момент призначення позивачу пенсії, законодавством було встановлено право осіб, яким призначена пенсія, згідно Закону України «Про державну службу», на її перерахунок у разі підвищення складових заробітної плати, в тому числі посадового окладу, працюючих державних службовців, і позивач мав право на перерахунок пенсії, відповідно до умов та в порядку, які повинні були бути визначені Кабінетом Міністрів України.

За нормами Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII, який набрав чинності 01 грудня 2015 року, текст статті 37-1 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Зобовязано, у Прикінцевих положеннях Закону №76-VIII від 28 грудня 2014 року, Кабінет Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом забезпечити, зокрема, прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону.

Отже, вказану норму викладено у новій редакції, відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

На момент звернення позивача до територіального органу Пенсійного фонду України, тобто Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області, відповідача у справі, за перерахунком пенсії, питання такого перерахунку пенсії чинним законодавством не врегульоване, в той час як в силу приписів ст.37-1 Закону України «Про державну службу» умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям повинні бути визначені Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, маючи відповідне право, позивач звернувся з заявою про перерахунок пенсії, та отримавши відмову компетентного органу, не може його реалізувати, що і слугувало зверненню до суду з позовною заявою в порядку адміністративного судочинства.

Визначальним елементом урегулювання суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

За нормами постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 ««Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативних актів», до постанови №865 внесено зміни, виключено пункт 4, пункт 5, та викладено в новій редакції.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 09.02.1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальним правилом закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Посилання представника відповідача на п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, згідно якого у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу», є необґрунтованим, виходячи з того, що ця норма стосується призначення, а не перерахунку вже призначених пенсій.

Дійсно, на момент звернення позивача до Управління ПФУ в Городищенському районі Черкаської області, на момент звернення до суду з адміністративним позовом вже діяли норми Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року, набрав чинності з 01.05.2016р., але ці норми не повинні поширюватися на позивача, який є пенсіонером з 2010 року та отримує відповідне пенсійне забезпечення.

Відповідно до ч.2 ст.72 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Бездіяльність держави в особі Кабінету Міністрів України щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших законодавчих актах і тримання таким чином громадян у правовій невизначеності, слід, на думку суду констатувати, як невиправдане втручання у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Вбачається, що Кабінетом Міністрів України не вжито заходів на реалізацію вищенаведеної норми, хоча у Прикінцевих положеннях Закону України №76-VIII від 28 грудня 2014 року є пряма вказівка, та виходячи із приписів ст.58 ч.1 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, та ст.22 Конституції України, згідно з якою закріплені Конституцією України права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані.

Приймаючи рішення, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, в т.ч., рішення у справах «Ейрі проти Ірландії», «Великода проти України», вважає, що останні у регулюванні спірних відносин (суспільних відносин у соціальній сфері) є гарантуванням права кожного на достатній життєвий рівень, і змінюючись, законодавчі норми не можуть погіршувати соціально-економічні права громадян, тобто позивача у справі, та оцінивши наведені сторонами докази, приходить до висновку позивач має право на перерахунок пенсії.

Суд, враховує, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, та те, що 01.12.2015 року була збільшена заробітна плата зокрема, по посаді, на якій працював позивач, що і було підставою для перерахунку.

Аналогічна позиція підтримується Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 17.01.2017 року у справі №К/800/27323/16, зазначено, «Стаття 22 Конституції України визначає, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року №5-pn/2005, роз'яснено розуміння словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України. Так, Конституційний Суд України вважає, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. Визнання законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина є скасуванням або обмеженням цих прав і свобод. З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що рішення відповідача по справі прийнято у спосіб, який не відповідає статті 22 Конституції України та статті 37-1 Закону України «Про державну службу», якою передбачено проведення перерахунку пенсій державних службовців. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» передбачено, що якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає або суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини. Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами при вирішенні питання перерахунку пенсії державного службовця підлягає застосуванню Закон України «Про державну службу», а саме нормативні положення 37-1 цього закону, які були чинними на момент виникнення у позивача права на перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців з 1 грудня 2015 року. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Отже, при перерахунку пенсії державному службовцю мають бути застосовувані норми, що визначали умови та порядок перерахунку пенсії, які діяли на момент її призначення позивачу, тобто ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії", в редакції, чинній на день призначення пенсії.

З огляду на встановлене, суд приходить до висновку, про наявність підстав для проведення перерахунку та виплати ОСОБА_2 позивачу в справі, пенсії державного службовця, з урахуванням Довідки про заробітну плату №33 від 12.07.2016 року, з 01.07.2016 року (ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

За нормами ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступив стороною у справі, або якщо стороною у справі виступила його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 22, ч.1 ст.58 Конституції України, Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» №865 від 31.05.2000 року, в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії, постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», ст. ст. 6, 7, 11, 17, 18, 23, 71, 72, 94, 159, 161, 163, 185 КАС України, Законом України «Про судовий збір», суд, -

постановив:

позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_2, у звязку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям протиправною.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області, здійснити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перерахунок та виплату пенсії державного службовця, відповідно до ст.37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії", в редакції, чинній на день призначення пенсії, у звязку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", в розмірі 85% від суми заробітної плати, на підставі Довідки про заробітну плату №33 від 12.07.2016 року, що видана Городищенською районною державною адміністрацією Черкаської області, починаючи з 01.07.2016 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити з Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області, за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, кошти в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20коп. судові витрати.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду, через Городищенський районний суд Черкаської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_3