Справа № 806/160/17
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року м.Житомир справа № 806/160/17

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

за участю: секретар судового засідання Добровольська Н.А.,

позивач ОСОБА_1, представник відповідача Беспризваний А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання протиправним і скасування наказу №20 о/с від 09.12.2016р. щодо звільнення зі служби, поновлення на службі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що відповідно до постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016року був поновлений на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Новоград-Волинського міського відділу УМВС України в Житомирській області. Вказане судове рішення Відповідачем в особі ліквідаційної комісії було виконано 09.12.2016року, але в той же день був виданий оскаржуваний наказ про звільнення Позивача зі служби в органах внутрішніх справ з 16.06.2016року, тобто заднім числом. Позивач вважає оскаржуваний наказ протиправним, так як, на його думку, в трьохмісячний термін його ніхто не повідомляв про наступне вивільнення у зв'язку із скороченням штатів, не проводилося засідання атестаційної комісії. Позивач також зазначив, що він не відмовлявся від проходження служби в органах поліції.

Представник Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, Відповідача по даній справі, в судовому засіданні проти позову заперечив і пояснив, що відповідно до оскаржуваного наказу Позивач правомірно був звільнений зі служби, так як Закон України "Про міліцію" з 07.11.2015року втратив чинність і ліквідовано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області та всі посади в цій установі, а дата звільнення відповідає даті проведення повного розрахунку з Позивачем.

Заслухавши пояснення Позивача, представника Відповідача, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються уточнені позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо підстав і порядку звільнення осіб зі служби в органах внутрішніх справ врегульовані правовими нормами Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. N 114 (надалі - Положення), що були чинні на день виникнення спору.

Судом встановлено та визнається сторонами, що відповідно до постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016року Позивач був поновлений на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Новоград-Волинського міського відділу УМВС України в Житомирській області. Вказане судове рішення Відповідачем в особі ліквідаційної комісії було виконано 09.12.2016року, Позивач був поновленій на посаді та на службі в органах внутрішніх справ з 05.11.2015року.

В той же день був виданий оскаржуваний наказ №20 о/с від 09.12.2016р. про звільнення Позивача зі служби в органах внутрішніх справ з 16.06.2016року у запас Збройних сил через скорочення штатів.

Як зазначено в оскаржуваному наказі №20 о/с від 09.12.2016р., Позивач, майор міліції, звільнений із займаної посади та зі служби в органах внутрішніх справ згідно вимог пунктів 10 та 11 розділу ХI Закону України "Про національну поліцію".

За приписами п.10 розділу ХI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про національну поліцію" від 2 липня 2015 року N 580-VIII (надалі - Закон N 580-VIII) працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

В розумінні вимог п.8 та п.11 розділу ХI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону N 580-VIII з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ) вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів. Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Вказаний Закон N 580-VIII офіційно опублікований 06.08.2015року в Голосі України (2015, 08, 06.08.2015 N 141-142), тобто Позивач наряду із іншими працівниками міліції вважається з 06.08.2015року таким, що попереджений у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Зазначене свідчить про безпідставність доводів Позивача про те, що він не був в установленому порядку повідомлений про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Безпідставними є також доводи Позивача про те, що після прийняття постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016року він не відмовлявся від проходження служби в поліції.

За приписами п.9 розділу ХI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону N 580-VIII одне бажання працівника міліції проходити службу в поліції не ототожнюється із прийняттям на таку службу.

Таке призначення в органи поліції можливе виключно за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону, або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Наказ про призначення Позивача на службу до поліції протягом трьох місяців з дня опублікування цього Закону чи за результатами проходження Позивачем конкурсу не видався, що не заперечує сам Позивач.

Одночасно суд зазначає, що права та повноваження працівників органів внутрішніх справ визначалися правовими нормами Закону України "Про міліцію", який втратив чинність ще з 07.11.2015року згідно із Законом України від 2 липня 2015 року N 580-VIII.

Відповідно до постанови КМ України від 16 вересня 2015 р. N 730 Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області ліквідовано як юридичну особу публічного права.

Згідно наказу МВС України від 06.11.2015року № 1388 всі посади та вся штатна чисельність працівників Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області скорочена в зв'язку з ліквідацією цього територіального підрозділу МВС України.

Таким чином, позовні вимоги Позивача щодо зобов'язання Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області видати наказ про поновлення Позивача як майора міліції в органах внутрішніх справ не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не підлягають задоволенню. Судовим рішенням не можна зобов'язати Відповідача по справі надати можливість виконання Позивачем тих повноважень, які втратили чинність з 07.11.2015року згідно із Законом України від 2 липня 2015 року N 580-VIII.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів". В абзаці третьому пункту 18 цієї Постанови прямо зазначено, що у випадку, коли працівника звільнено без законних підстав або з порушенням встановленого порядку, але поновити його на роботі неможливо внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, суд визнає звільнення неправильним і зобов'язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника) виплатити цьому працівникові заробітну плату за час вимушеного прогулу (ч. 2 ст. 235 КЗпП). Одночасно суд визначає працівника звільненим за п. 1 ст. 40 КЗпП у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації.

В розумінні вимог п."г" п.64 Положення скорочення чисельності та штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі, в тому числі у зв'язку із ліквідацією установи (органу внутрішніх справ), є самостійною підставою для звільнення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу зі служби в запас (з постановкою на військовий облік).

Безпідставними є також доводи Позивача про те, що його звільнення проводилося без відповідного рішення атестаційної комісії.

Безспірно, пунктами 47 та 48 Положення визначалося, що з метою вдосконалення діяльності органів внутрішніх справ, підвищення ефективності їх роботи, поліпшення добору, розстановки і виховання кадрів, стимулювання підвищення кваліфікації, ініціативності, творчої активності та відповідальності працівників за доручену справу проводиться атестація осіб рядового і начальницького складу.

Підстави та процедура проведення такої атестації визначалися правовими нормами 1.2 Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 березня 2005 року N 181

Пунктом 4.11 Інструкції встановлено, що на підставі всебічного розгляду показників роботи, професійної компетентності працівника і його ділових та особистих якостей комісія шляхом відкритого голосування приймає один з таких висновків: займаній посаді відповідає; займаній посаді не відповідає.

При цьому суд зазначає, що вказана Інструкція втратила чинність згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року N 1465.

За повідомленням ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області атестаційні комісії не функціонують з 07.11.2015року у зв'язку із процесом ліквідації УМВС України в Житомирській області.

Таким чином, звільнення Позивача з посади оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Новоград-Волинського міського відділу УМВС України в Житомирській області та зі служби в органах внутрішніх справ у запас Збройних Сил у зв'язку із ліквідацією Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Разом з тим суд зазначає, що реальне виконання судового рішення та реальне поновлення Позивача на посаді мало місце лише 09.12.2016року шляхом видання відповідного наказу від 09.12.2016року.

За загальним правилом звільнення особи з відповідної посади не може в часі передувати його призначенню (поновленню) на цій же посаді.

Таким чином, враховуючи, що Позивач був поновлений на вказаній посаді лише 09.12.2016року, а тому дата його звільнення не може передувати даті поновлення на посаді, а тому оскаржуваний наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області №20 о/с від 09.12.2016року є протиправним лише в частині дати звільнення майора міліції ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Новоград-Волинського міського відділу УМВС України в Житомирській області у запас Збройних Сил.

Суд враховує і сторони по справі не заперечують, що Позивач був поновлений з 05.11.2015року, грошове утримання Позивачу було виплачено по 16.06.2016року включно виходячи із середньоденного його грошового утримання в розмірі 116,85грн. Грошове утримання Позивачу з 17.06.2016року по 09.12.2016року (дата видачі наказу про поновлення) в кількості 146 днів не виплачувалося.

Правові норми Положення не регулюють відносин щодо поновлення працівника органів внутрішніх справ на посаді та щодо виплати йому грошового забезпечення за період несвоєчасного виконання рішення про поновлення на посаді.

Для вирішення способу захисту порушеного в цій частині права Позивача суд застосовує аналогію закону.

В розумінні вимог ст.ст.116, 240-1 КЗпП України суд визнає датою звільнення Позивача з посади оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Новоград-Волинського міського відділу УМВС України в Житомирській області у запас Збройних Сил 09.12.2016року та визнає право Позивача на виплату йому грошового утримання в розмірі 17060,10грн. (146х116,85грн.).

Вказані кошти підлягають стягненню з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області на користь ОСОБА_1.

Керуючись статтями 2,86,94,159-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов задовольнити частково, визнати протиправним наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області №20 о/с від 09.12.2016року в частині дати звільнення майора міліції ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Новоград-Волинського міського відділу УМВС України в Житомирській області у запас Збройних Сил та внести зміни в даний наказ, зазначивши дату такого звільнення з 09.12.2016року.

Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 17060,10грн. грошового утримання за час вимушеного прогулу з відрахуванням з цієї суми податків, зборів та обов'язкових платежів.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повний текст постанови виготовлено: 02 березня 2017 р.