Справа № 802/2121/16-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

28 лютого 2017 р. Справа № 802/2121/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Т.Ю.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача 1: ОСОБА_2

представника відповідача 2: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_4

до: Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, Департаменту архітектурно будівельного контролю Вінницької міської ради

про: визнання протиправними та скасування постанови та припису

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_4 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, Департаменту архітектурно будівельного контролю Вінницької міської ради про визнання протиправними та скасування постанови та припису.

15.12.2016 року на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_4 про поновлення строків звернення до суду із вимогами визнання протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення від 09.11.2016 року №401 та припису про усунення вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №360 від 26.10.2016 року. Обґрунтовуючи дане клопотання позивач зазначив, що строк звернення до суду був пропущений ним з поважних причин, оскільки для збирання доказів на підтвердження обставин цього позову необхідний був значний час, так як необхідно було відшукати серед документів його покійного батька документи про притягнення його до адміністративної відповідальності за теж саме порушення. Тому вважає, що є всі підстави для забезпечення реалізації ним права на доступ до суду та можливості вирішення даного спору в судовому порядку.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги даного клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Присутні у судовому засіданні представники відповідачів проти заявленого клопотання заперечили та вказали на відсутність будь-яких поважних причини пропуску ОСОБА_4 строків звернення до суду.

Суд, розглянувши подане клопотання та вивчивши матеріали справи приходить до наступного.

Згідно частини 1 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 99 КАС України).

Так, у поданому клопотанні позивач просить суд поновити в тому числі і строк на оскарження припису про усунення вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №360 від 26.10.2016 року.

Разом із тим суд звертає увагу, що для оскарження даного припису про усунення вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №360 від 26.10.2016 року застосовується загальний шестимісячний строк звернення до суду, який в даному випадку ОСОБА_4 пропущений не був.

Таким чином враховуючи, що встановлений ч. 2 ст. 99 КАС України строк звернення до суду з вимогою визнання протиправним та скасування припису №360 від 26.10.2016 року позивачем пропущений не був, а тому й підстави для розгляду питання про його поновлення відсутні.

Визначаючись щодо дотримання позивачем строків звернення до суду з іншою вимогою про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення від 09.11.2016 року №401, суд зазначає наступне.

Частиною 3 статті 99 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення №401 винесена Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області - 09.11.2016 року, а тому враховуючи положення статті 289 КУпАП останнім днем на її оскарження було 19.11.2016 року. Однак 19.11.2016 року припало на вихідний день (субота), у зв'язку із чим, фактично останнім днем на її оскарження було - 21.11.2016 року, тобто перший робочий день (понеділок).

Разом із тим, підписана позивачем 20.11.2016 року позовна заява надійшла до суду засобами поштового зв'язку лише 06.12.2016 року, тобто із пропуском 10-денного строку, встановленого ст. 289 КУпАП.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку звернення до суду позивач зазначає, що оскаржувану постанову він отримав лише 16.11.2016 року, а враховуючи необхідність значного часу на збирання доказів в підтвердження обставин даного позову, які потрібно було відшукати серед документів його покійного батька, вважає, що такі строки були пропущені ним з поважних причин.

Надаючи оцінку вказаним доводам позивача, суд зазначає таке.

Так, із матеріалів справи судом встановлено, що оскаржувана постанова №401 від 09.11.2016 року дійсно була отримана позивачем лише 16.11.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення постанови (а.с. 62).

При цьому суд в повній мірі погоджується із посилання позивача на те, що саме з моменту отримання оскаржуваної постанови він отримав можливість визначити обсяг порушених цим рішенням прав, що в свою чергу є необхідним для належної реалізації права на судовий захист.

В контексті вказаного слід зазначити, що поважними причинами пропущення строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

В даному ж випадку враховуючи, що із змістом оскаржуваної постанови №401 від 09.11.2016 року позивач ознайомився лише 16.11.2016 року, а також беручи наявність у останнього необхідності у збиранні доказів на підтвердження обставин в обґрунтування мотивів даного позову, ОСОБА_4, на переконання суду, з об'єктивних причин не мав змоги реалізувати своє право на судовий захист в межах встановлено ст. 289 КУпАП десятиденного строку.

Крім того, при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строків звернення до суду суд не може оминути поза увагою передбачене статтею 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі "ОСОБА_3 проти Туреччини" правило встановлення обмежень доступу до суду в зв'язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У даному випадку обставини справи вказують на те, що пропуск позивачем строку звернення до суду із вимогою про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 09.11.2016 року №401 мав місце із поважних причин.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про необхідність визнання поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 167, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати поважними причини пропуску позивачем ОСОБА_4 строку звернення до адміністративного суду в частині оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення від 09.11.2016 року № 401, винесеної Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області.

Ухвала оскарженню не підлягає. Відповідно до ч. 6 ст. 254 КАС України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту постановлення.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович