Справа № 754/1124/17
Суддя: Журавська О. В.
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/218/17
Справа №754/1124/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2017 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Журавська О.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, суд,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, просила визнати дії відповідача стосовно перерахунку ї пенсії неправомірними, зобов'язати відповідача з 14.03.2016 року призначити їй пенсію по втраті годувальника у розмірі 50 відсотків суми раніше встановленої пенсії померлого годувальника, зобов'язавши відповідача здійснити виплату недоотриманих нею сум пенсії з 14.03.2016 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебуває на обліку у відповідача. Постановою Деснянського районного суду м. Києва зобов'язано відповідача призначити їй пенсію по втраті годувальника у розмірі 50 відсотків суми пенсії померлого годувальника у відповідності до ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зобов'язано відповідача здійснити виплату недоотриманих нею сум пенсії з 14.03.2016 року. Однак, при виконанні вказаної постанови суду відповідачем самовільно та неправомірно було перераховано розмір пенсії її померлого чоловіка з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, у зв'язку з чим це зменшило розмір пенсії позивача. Вважає вказаний перерахунок пенсії неправомірним.

Представник відповідача у наданих письмових запереченнях позов не визнав, зазначивши, що Управління не здійснювало протиправних та неправомірних дій.

Розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, тому судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні.

Позивач є дружиною померлого ОСОБА_2 та фактично знаходилася на його утриманні.

ОСОБА_2 при житті отримував пенсію за вислугою років, призначену відповідно до ЗУ «Про прокуратуру».

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Померлий ОСОБА_2 при житті одержував пенсію призначену йому відповідно до Закону України «Про прокуратуру», яка була йому призначена в 1998 році. Розмір пенсії ОСОБА_2 відповідно до довідки з ПАТ КБ «ПриватБанк» від 28.04.2016 року становив за 2015 рік 8 302.48 грн., за грудень 2015 року та січень 2016 року 8 381.68 грн., а в 2014 році до оподаткування пенсій в середньому розмір пенсії становив 9 100 грн.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 23.06.2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії було задоволено частково, а саме визнано протиправними дії Лівобережного об»єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо не переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника у розмірі 50 відсотків суми пенсії померлого годувальника у відповідності до ст. 36 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». Зобов'язано Лівобережне об'єднане управління пенсійного фонду України в м. Києві з 14.03.2016 року призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника у розмірі 50 відсотків суми пенсії померлого годувальника у відповідності до ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зобов'язавши відповідача здійснити виплату недоотриманих нею сум пенсії з 14.03.2016 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного суду м. Києва від 25.07.2016 року апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 23.06.2016 року - повернуто апелянту.

27.10.2016 р. позивач звернулась до відповідача зі зверненням про надання інформації про розмір нарахованої їй пенсії.

Листом від 05.12.2016 р. Управління повідомило позивача, що пенсія позивача була розрахована в розмірі 50 відсотків від пенсії за віком померлого годувальника в розмірі 1 130 грн.

Крім вказаного, у відповідності до листа відповідача від 10.01.2017 р. після перерахунку пенсії позивача у відповідності до Постанови Деснянського районного суду м. Києва виникла переплата пенсії в сумі 1957, 59 грн.

Стаття 46 Конституції України, передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Згідно із ст. 37 вказаного Закону пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Ст. 10 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсій (за віком, інвалідністю, у зв»язку з втратою годувальника) або за різними Законами, що регулюють питання постійного забезпечення окремих категорій громадян - науковців, державних службовців, військовослужбовців та інших, призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно із положеннями абз. 22 ст. 1 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» як пенсії розуміють щомісячні регулярні пенсійні грошові виплати, які отримують фізичні особи (або члени сім»ї) від держави та спеціальних фондів після досягнення пенсійного віку, в разі інвалідності чи втрати годувальника).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними членами сім»ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

Ч. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" передбачає, що до членів сім»ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в ч. 2 цієї статті, якщо вони: 1/ були на повному утриманні померлого годувальника; 2 одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім»ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію, у зв'язку з втратою годувальника.

Виходячи зі змісту наведених норм, можна зробити висновок про те, що отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника безпосередньо залежить від виду та розміру пенсійного забезпечення, що була призначена померлому годувальнику.

Згідно із ч. 3 ст. 45 цього Закону переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника безпосередньо залежить від виду та розміру пенсійного забезпечення, що отримувала померла особа, тобто, нарахування пенсії відбувається з фактичного її розміру.

При цьому, розмір такої пенсії не є сталим і залежить від змін, які відбуваються у законодавстві, проте не може бути меншим від початкової суми, обчисленої від розміру пенсії померлого годувальника.

Крім того, зі змісту положень статті 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вбачається, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника розраховується у відсотковому відношенні до розміру пенсії померлого годувальника.

Оскільки пенсія у зв'язку з втратою годувальника розраховується у відсотковому відношенні до розміру пенсії померлого годувальника, то як попередній вид пенсії слід розуміти саме пенсію, яку отримував на день смерті годувальник.

Діючим законодавством не передбачено перерахунок розміру пенсії померлим особам, у зв'язку з чим дії відповідача щодо перерахунку пенсії померлому ОСОБА_2на пенсію за віком є неправомірними.

Посилання відповідача на те, що 02.03.2015 р. був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», відповідно до п.5 Прикінцевих положень якого у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону, щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01.06.2015 р. скасовуються норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, суд вважає необґрунтованими, оскільки позивач не зверталась з заявами та вимогами про перерахунок пенсії померлого ОСОБА_2 з посиланнями на Закон України «Про прокуратуру», а просила призначити їй пенсію по втраті годувальника у розмірі 50% суми пенсії померлого годувальника, яку останній отримував по день смерті.

Відтак, позивач має право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім»ї у розмірі 50% суми пенсії померлого годувальника, яку останній отримував на день своєї смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Ст. 17 Кодексу визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а саме на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень не було доведено правомірність своїх дій, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Позовна вимог про визнання протиправним розпорядження відповідача від 06.01.2017 р. не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не надано суду ні самого розпорядження, ні доказів його протиправності.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2, 17, 158-162 , 183-2 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києва щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Києва призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника у розмірі 50 відсотків суми пенсії померлого годувальника, яку останній отримував на день своєї смерті, зобов'язавши відповідача здійснити виплату недоотриманих нею сум пенсії з 14.03.2016 року.

Стягнути з Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1, витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: