Справа № 814/2417/16
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/2417/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

за участю: особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - ГУНП в Миколаївській області) про визнати протиправним і скасування наказу про звільнення зі служби в поліції, поновлення на посаді та стягнення з середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивача протиправно звільнено зі служби в поліції у зв'язку зі скороченням займаної посади.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Суд визнав протиправним та скасував наказ ГУНП в Миколаївській області від 07.11.2016 р. № 303 о/с про звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1. Також, суд поновив позивача на службі в поліції на посаді заступника начальника слідчого відділу Заводського відділу поліції з 08.11.2016 р. Суд стягнув з ГУНП в Миколаївській області на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 6227,40 грн.

Не погоджуючись з постановою суду, представником ГУНП в Миколаївській області подана апеляційна скарга, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 2003 року проходив службу в органах внутрішніх справ.

07 листопада 2015 року наказом т.в.о. начальника ГУНП в Миколаївській області № 3о/с "По особовому складу" відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону № 580 позивач був призначений на посаду заступника начальника слідчого відділу Заводського відділу поліції з присвоєнням звання майора поліції.

Відповідно до наказу від 18.04.2016 р. № 86 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 5 Закону № 580 (через службову невідповідність).

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду 19 серпня 2016 року по справі № 814/1003/16 скасовано наказ від 18.04.2016 р. № 86 о/с та поновлено позивача на посаді заступника начальника слідчого відділу Заводського відділу поліції.

На підставі зазначеного судового рішення був виданий наказ ГУНП в Миколаївській області від 02.09.2016 р. № 246 о/с, яким ОСОБА_1 поновлено на службі в поліції.

06 вересня 2016 року ОСОБА_1 під підпис вручено попередження про можливе наступне звільнення зі служби в поліції в зв'язку зі скороченням займаної посади.

Підставою звернення до суду став наказ ГУНП в Миколаївській області № 303 о/с від 07 листопада 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника слідчого відділу Заводського відділу поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону № 580 (у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Вирішуючи питання та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що трудові гарантії позивача були порушені, у зв'язку з чим повинні бути відновлені шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 68 Закону України "Про Національну поліцію" у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

За загальним правилом, під час вирішення адміністративних спорів з публічної служби пріоритетними є норми спеціальних законів, у цьому випадку Закону України "Про Національну поліцію". Але, у випадках не врегульованих спеціальним законодавством, підлягають застосуванню норми трудового законодавства.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 58 Закону України "Про Національну поліцію", призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Відповідно до пункту 5 частини 10 статті 62 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства.

Таким чином, гарантії захисту від незаконного звільнення розповсюджуються у тому числі і на поліцейських.

У разі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший або при його перепрофілюванні звільнення з публічної служби, зміна її істотних умов можуть мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності чи штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями тощо. Саме по собі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший без скорочення штату не може бути підставою для звільнення з публічної служби чи зміни істотних умов її проходження. Скорочення штату встановлюється шляхом порівняння штатних розписів цієї юридичної особи до і після її реорганізації.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, наказами голови Національної поліції України від 28.04.2016 р. № 360 дск "Про організаційно-штатні зміни в ГУНП в Миколаївській області" та т.в.о. начальника ГУНП в Миколаївській області від 31.05.2016 р. № 440 дск "Про організаційно-штатні зміни в ГУНП в Миколаївській області" були скасовані всі тимчасові штати ГУНП в Миколаївській області та скорочені всі посади, в тому числі і посада, яку обіймав до звільнення позивач, і оголошені постійні штати ГУНП.

В новому штатному розкладі було затверджено штат у кількості 3272 штатних одиниць, з яких поліцейські 2878 і 2197 посад середнього складу поліції.

Посаду позивача було збережено, що підтверджується звітом про добір на службу та рух кадрів в ГУ НП в Миколаївській області.

Також, на час звільнення позивача не було зайнято 842 посади, з яких 19 посад саме керівників слідства.

Наведене свідчить, що в структурі ГУНП в Миколаївській області відбулась реорганізація, при цьому штат Управління ГУНП в Миколаївській області не скоротився, посаду, яку обіймав позивач, не було скорочено. Отже, фактично ніякої реорганізації у ГУНП в Миколаївській області не відбувалось.

Встановлена законодавством можливість зміни штатного розкладу територіального органу поліції з одночасним затвердженням іншого, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню поліцейських на посади за новим штатним розкладом. Це зобов'язання ГУНП в Миколаївській області не виконало, трудові гарантії позивача як працівника порушені.

Окрім цього, частиною 2 статті 68 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено право поліцейського бути призначеним у разі скорочення його посади на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

З відкритих джерел відомо, що в органах національної поліції, є багато вакантних посад, як на території Миколаївської області, так і в інших регіонах України.

За поясненнями позивача, жодної іншої посади, відповідачем йому не пропонувалось, від жодної посади він не відмовлявся.

Доказів відмови позивача від інших посад в будь-якому органі (закладі, установі) поліції, відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції, не надано.

Також, відповідачем не надано доказів встановлення наявності або відсутності у позивача переважного права на залишення на службі в поліції при реорганізації відповідно до вимоги частини 5 статті 68 Закону України "Про Національну поліцію", за якою переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

Як вбачається з апеляційної скарги ГУНП та заперечень до адміністративного позову, фактичною підставою для звільнення позивача є не реорганізація та скорочення штатів, а протокол атестаційної комісії ОП № 15.0004514.0022194 від 11.03.2016, який зберігається в матеріалах особової справи, згідно якого ОСОБА_1 не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Однак, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що ГУНП безпідставно не прийнято до уваги постанову Миколаївського окружного адміністративного суду 19 серпня 2016 року по справі № 814/1003/16, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року, за висновками якої атестаційна комісія дійшла до невмотивованого висновку про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та необхідність звільнення його зі служби в поліції "через службову невідповідність".

Посилання відповідача на відсутність в резолютивній частині постанови суду рішення про скасування висновків атестаційної комісії не означає, що зазначені висновки є чинними і після поновлення ОСОБА_1 на посаді в поліції, та продовжують для нього створювати негативні наслідки.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачем не проводиться реорганізація чи скорочення штатів, а лише заміна тимчасового штатного розпису на постійний та позивачу не було запропоновано жодної іншої посади, як в постійному штаті ГУНП в Миколаївській області так і в іншому органі чи підрозділі поліції, колегія суддів погоджується з висновком суду про протиправність дій відповідача у спірних правовідносинах.

Відповідно до частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За таких обставин, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується протиправність звільнення позивача зі служби в поліції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог позивача про поновлення його на тій посаді та у тому органу, в якому він був протиправно звільнений та відповідно стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.М.Милосердний

Судді: А.І.Бітов

І.Г.Ступакова