Справа № 337/2301/16-а(2а/337/87/2016)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
"28" лютого 2017 р.Справа № 337/2301/16-а(2а/337/87/2016)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,
секретарі судового засідання: Федосеєвої Ю.В.,
за участі представника відповідача Матвєєнко Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 22 листопада 2016 року у справі №337/2301/16-а за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання нечинним рішення про відмову у виплаті однаразової грошової допомоги та зобов`язання призначити одноразову грошову допомогу, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач 21.06.2016 року звернувся до Хортицького районного суду м.Запоріжжя з позовом до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
- визнати нечинним рішення Міністерства оборони України про відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовця, викладене у листі Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 25.12.15 №248/3/6/4134.
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі інвалідності військовослужбовця в розмірі 206700,00 грн..
Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 22 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.11.2015 року про виплату одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовця.
Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути та прийняти в установленому порядку рішення за заявою ОСОБА_1 від 25.11.2015 року про виплату одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовця.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.
Позивач в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов`язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.
Постанова суду першої інстанції про відмову в задоволенні частини позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції в цій частині не переглядається.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 03.11.1978 року по 26.11.1980 року проходив строкову військову службу в лавах Збройних Сил СРСР, в т.ч. в період часу з 17.02.1980 року по 26.11.1980 року на території Демократичної Республіки Афганістан, має статус учасника бойових дій, є інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с.5, 8).
Згідно виписки до акту огляду МСЕК №496441 від 04.11.2013 року ОСОБА_1 первинно встановлено 3 групу інвалідності внаслідок поранення, отриманого під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії. Інвалідність встановлена на строк до 01.12.2014 року (а.с.10).
Згідно виписки до акту огляду МСЕК №0280381 від 24.11.2014 року ОСОБА_1 повторно встановлено 3 групу інвалідності внаслідок поранення, отриманого під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії. Інвалідність встановлена на строк до 01.12.2016 року (а.с.11)
25.11.2015 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 з заявою про направлення до комісії Міністерства оборони України його документів для виплати одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи. Вказана заява зареєстрована 26.11.2015 року (а.с.61)
Зазначена вище заява позивача з доданими документами 02.12.2015 року направлена Запорізьким обласним військовим комісаріатом до Департаменту фінансів Міністерства оборони України із попереднім висновком про відсутність підстав для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги (а.с.60).
Листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 25.12.2015 року №248/3/6/4134, який надійшов до ІНФОРМАЦІЯ_3 15.01.2016 року, зазначено, що ОСОБА_1 не має права на отримання одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що він був звільнений зі строкової військової служби в 1980 році та інвалідність первинно отримав у 2013 році. Вказаним листом документи ОСОБА_1 повернуті без реалізації (а.с.7).
Листом від 19.01.2016 року ІНФОРМАЦІЯ_1 направив ОСОБА_1 копію зазначеного вище листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України, який було отримано ОСОБА_1 19.01.2016 року (а.с.6).
Не погодившись з таким рішенням Міністерства оборони України, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.
Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що Міністерство оборони України не розглянуло в установленому порядку та строки заяву ОСОБА_1 від 25.11.2015 року про виплату останньому одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовця. Такими діями відповідача порушено вимоги ст.16, ст.23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку №499, чим допустив протиправну бездіяльність, оскільки діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені діючим законодавством.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII (далі по тексту - Закон №2011), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №2011 дія його поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.16 Закону №2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
За приписами п.«б» ч.1 ст.16-2 Закону №2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності IІI групи.
Як встановлено ч.6 ст.16-3 Закону №2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
На виконання вимог статей 16-2 та 16-3 Закону №2011 постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі по тексту - Порядок №975), пунктом 6 якого передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІI групи.
Відповідно до п.12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Пунктом 13 Порядку №975 встановлено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Відповідно до п. 15 Порядку №975 рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
Запорізьким ОВК, як уповноваженим органом на вимогу ОСОБА_1 направлялися Міністерству оборони України, як розпоряднику бюджетних коштів, документи для призначення позивачу одноразової грошової допомоги.
Судом першої інстанції встановлено, що вказані документи надійшли до Департаменту фінансів Міністерства оборони України (далі по тексту - Департамент), який є структурним підрозділом МОУ без статусу юридичної особи і здійснює попередню підготовку матеріалів про виплату одноразової грошової допомоги, які зобов`язаний передати на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (далі по тексту - Комісія).
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача пояснила, що виключно до повноважень Комісії відноситься прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовця або про відмову в її призначенні, яке оформлюється протокольно та затверджується Міністром оборони України. Департамент фінансів Міністерства оборони України таких повноважень немає.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, та проти цього не заперечував апелянт, заява позивача про призначення йому грошової допомоги, Комісією не розглядалась, протокольне рішення про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги не приймалось.
В порушення Порядку №975 Департамент фінансів Міністерства оборони України заяву позивача на розгляд Комісії не передав, а своїм листом від 25.12.2015 року відмовив позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги та повернув документи до Запорізького ОВК без реалізації.
Представник апелянта в судовому засіданні апеляційної інстанції підтвердила, що відповідачем був порушений порядок розгляду заяви позивача, оскільки Порядком №975 не передбачено прийняття саме Департаментом фінансів Міністерства оборони України будь-якого рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги або відмови в такому призначенні.
Вимоги щодо права позивача на отримання вказаної грошової допомоги колегія суддів вважає передчасними та не розглядає їх, оскільки з цього питання відповідного рішення повноважним на то органом не приймалось, заява позивача про призначення йому грошової допомоги, Комісією взагалі не розглядалась.
Відповідно до части 2 статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, зобов`язавши відповідача Міністерство оборони України розглянути та прийняти в установленому порядку рішення за заявою ОСОБА_1 від 25.11.2015 року про виплату одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовця, хоча і вийшов за межі позовних вимог, але такий висновок суду є необхідним для повного захисту прав та інтересів позивача.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення адміністративного позову.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.
Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 22 листопада 2016 року у справі №337/2301/16-а залишити без задоволення.
Постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 22 листопада 2016 року у справі №337/2301/16-а залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.
В повному обсязі ухвалу складено 06 березня 2017 року.
Головуючий суддя: І.В. Юрко
Суддя: М.М.Гімон
Суддя: С.Ю. Чумак