Справа № 623/221/17
Суддя: Гуренко М. О.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер справи 623/221/17
Номер провадження 2-а/623/44/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Гуренко М. О.

за участі секретаря - Телешевської В. Ю.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізюмі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради Харківської області про скасування рішення відповідача,-

в с т а н о в и в :

В січні 2017 року ОСОБА_1. звернулася до суду з адміністративним позовом до Ізюмської міської ради Харківської області про скасування рішення відповідача.

Позивач просить скасувати рішення Ізюмської міської ради Ізюмської міської ради Харківської області 28 сесії 7 скликання від 23.12.2016 р. «Про розгляд звернення громадянки ОСОБА_1» № 0752; зобов'язати Ізюмську міську раду Харківської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність орієнтовною площею 0,0300 га, що розташована в районі АДРЕСА_1, для ведення індивідуального садівництва; стягнути з Ізюмської міської ради Харківської області на її користь витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу адвоката.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовільнити.

Представник Ізюмської міської ради Харківської області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача.

В судовому засіданні встановлено, що 17 листопада 2016 року позивач звернулась до Ізюмської міської ради Харківської області із заявою, в якій виразила бажання (зацікавленість) в одержанні безоплатно у власність земельну ділянку із земель комунальної власності для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,0300 га, що розташована в районі АДРЕСА_1, відповідно до кадастрового плану. (а.с.9-11).

Як передбачено ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

За результатами звернення позивач отримала рішення Ізюмської міської ради Харківської області 28 сесії 7 скликання від 23.12.2016 р. «Про розгляд звернення громадянки ОСОБА_1», яким їй відмовили у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність площею 0,0300 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, для ведення індивідуального садівництва. (а.с.12).

Вказане оскаржуване рішення відповідача містить наступну його мотивацію: «...беручи до уваги, що на копії планово-картографічних матеріалах (кадастровому плані) поданих разом із заявою не у відповідності до чинних нормативно-правових документів визначено смугу відведення (відчуження) автомобільної дороги Київ- Харків-Довжанське, матеріали належним чином не завірені, не визначені підземні інженерні мережі та з огляду на невідповідність адреси земельної ділянки зазначеної у заяві гр. ОСОБА_1, фактичному зображенню земельної ділянки на кадастровому плані, та в зв'язку із тим, що зазначена в заяві гр. ОСОБА_1 земельна ділянка не входить до складу земель комунальної власності Ізюмської міської територіальної громади ...".

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Діяльність органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб регулюються спеціальними нормами Закону України «Про місцеве самоврядування в України», ст. 26 якого до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено вирішення питань з регулювання земельних відносин. Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 цього Закону виключно на пленарному засіданні міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Отже спеціальними нормами закону визначений виключний перелік підстав для відмови у задоволення заяви та імперативно закріплений обов'язок органу місцевого самоврядування викласти у своєму рішенні мотиви відмови у наданні дозволу на виготовлення землевпорядної документації, передбачені ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

З огляду на зміст оскаржуваного рішення в ньому відповідачем не наведено жодної з передбачених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України належної підстави для відмови у наданні дозволу позивачу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва.

Також не містять належних підстав для такої відмови і норми ст. ст. 12, 71, 79, 79-1 та 118 Земельного кодексу України, ст. 26 та ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», ст. 9 Закону України «Про автомобільні дороги», на які посилається відповідач в тексті оскаржуваного рішення.

Крім того, посилання відповідача на те, що позивач невірно зазначила у заяві адресу земельної ділянки - АДРЕСА_1, є необґрунтованими, так як позивач зобов'язаний зазначити у клопотанні (заяві) цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, а також додати графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Таким чином у Ізюмської міської ради було достатньо інформації та документів, які передбачені нормами ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, для розгляду заяви по суті. Й навіть посилання на найближчу адресу розташування земельної ділянки не є підставою для відмови у розгляді заяви по суті згідно поданих графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташуванняземельної ділянки.

При цьому слід вказати, що сама земельна ділянка як об'єкт цивільних прав лише буде формуватись в процесі відведення цієї земельної ділянки, розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, адреса якій буде присвоюватись самою Ізюмською міською радою.

Також варто зазначити, що посилання відповідача в рішенні Ізюмської міської ради від 23 грудня 2016 року на Правила ремонту і утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів під №СН467-74 не є вірним, оскілки останні втратили чинність, згідно наказу Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 29.12.2007 року за №412.

Згідно ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Земельна ділянка, яку позивач бажає приватизувати, не є ані у приватній, ані у державній власності, знаходиться в межах населеного пункту - м. Ізюма Харківської області, а тому право розпорядження нею виникає лише в Ізюмської міської ради. Вказана земельна ділянка не відноситься до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, за критеріями, що визначені у ч. 4 ст. 83 ЗК, а тому може бути приватизована громадянами України.

Таким чином суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 10, 11, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, ст. 118 ЗК України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовільнити.

Рішення Ізюмської міської ради Ізюмської міської ради Харківської області 28 сесії 7 скликання від 23.12.2016 р. «Про розгляд звернення громадянки ОСОБА_1» № 0752. - скасувати.

Зобов'язати Ізюмську міську раду Харківської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність орієнтовною площею 0,0300 га, що розташована в районі АДРЕСА_1, для ведення індивідуального садівництва.

Стягнути з Ізюмської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_1, витрати по сплаті судового збору у сумі 640,00 грн. та витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 760,00 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ізюмський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М О. Гуренко