Справа № 804/4574/16
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2017 рокусправа № 804/4574/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Кругового О.О. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Криворізької Північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2016 р. по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДИКОМ" до Криворізької Північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дакар Констракшн", Товариство з обмеженою відповідальністю "Торінг ОСОБА_1" про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Медиком до Криворізької центральної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.04.2016р. про збільшення ТОВ Медиком суми грошового зобовязання за платежем податок на прибуток за основним платежем 328500,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 164250,00 грн. та податкового повідомлення-рішення № грн. про збільшення ТОВ Медиком суми грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість за основним платежем 365000,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 182500,00 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2016 року залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, Товариство з обмеженою відповідальністю Дакар Констракшн, Товариство з обмеженою відповідальністю Торінг ОСОБА_1.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2016 р. адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не повне зясування судом обставин справи, просив постанову суду скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача просить суд задовольнити апеляційну скаргу, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Свідок ОСОБА_2П, як директор ТОВ «Медиком» показав, що підбором контрагентів займався сам, оскільки для профілактики, діагностики та ремонту медичного обладнання своїх спеціалістів не було в штаті товариства. При виборі контрагента для нього було важливо, щоб дане підприємство було належним чином зареєстроване в ЄДРПОУ, та було платником податку, після чого встановлював наявність відповідної освіти та документів, щоб підтверджували даний факт. Також свідок пояснив, що перед укладенням договорів з контрагентами, виясняв, чи можливо буде проводити оплату послуг з контрагентами векселями, оскільки з ТОВ «Медиком» інші контрагенти несвоєчасно розраховувалися та оплата векселем давала можливість ТОВ «Медиком» розраховувалися з затримкою в часі.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, В період з 14.03.2016р. по 25.03.2016р. Криворізькою центральною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ Медиком з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України під час здійснення взаємовідносин з ТОВ Дакар Констракшн за листопад 2015 року, ТОВ Торінг ОСОБА_1 за грудень 2015 року.

За результатами перевірки 31.03.2016 року складено акт №331/04-81-14-00/32975288

На підставі акту 21.04.2016р. контролюючим органом прийнято: податкове повідомлення-рішення № про збільшення ТОВ Медиком суми грошового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств за основним платежем 328500 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 164250 грн., та податкове повідомлення-рішення № про збільшення ТОВ Медиком суми грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість за основним платежем 365000 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 182500 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, а також права та обов'язки платників податків і зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України, який вступив в силу з 01.01.2011 року.

Згідно з п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України).

Згідно абз. 1 п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати валові витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статус первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, валові витрати. При цьому, неодмінною характерною рисою господарської діяльності в рамках податкових відносин є її направлення на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Крім цього, відповідно до підпункту «а» п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з безпосереднім придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З наведеного вбачається, що умовою для виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту є придбання платником податків товарів (послуг) для використання їх в своїй господарській діяльності. Підставою для виникнення такого права є податкова накладна, виписана контрагентом платника податків, який зареєстрований як платник податку на додану вартість.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Із системного аналізу положень цих норм законодавства України вбачається, що податковий кредит є правом платника податку щодо зменшення податкових зобов'язань звітного періоду, яке виникає виключно за наявності податкових накладних. Закон забороняє включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі ціни придбання товарів (робіт, послуг), якщо ці суми не підтверджені податковими накладними, та передбачає відповідальність платника податків за порушення цих вимог у вигляді фінансових санкцій.

Отже, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.

Умовою для виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту є придбання платником податків товарів (послуг) для використання їх в своїй господарській діяльності.

Вивченням матеріалів справи колегією суддів встановлено, що 30.10.2015р. між ТОВ Медиком (замовник) та ТОВ Дакар Констракшн (виконавець) укладено договір про надання послуг №7, згідно якого виконавець зобовязується надати послуги з профілактичної діагностики та обслуговування обладнання.

Виконання умов цього договору підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): акт №602 від 18.11.2015р. - надані послуги з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання на суму 375000 грн. з ПДВ; акт №756 від 23.11.2015р. - надані послуги з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання на суму 375000 грн. з ПДВ.

За наслідками проведеної господарської операції ТОВ Дакар Констракшн на адресу позивача була виписана податкові накладні №602 від 18.11.2015р., №756 від 23.11.2015р..

Розрахунок між ТОВ Медиком та ТОВ Дакар Констракшн здійснено шляхом виписання простого векселя Серія АА №2677726 від 25.01.2016р..

Актом про вексельний платіж від 25.01.2016р. встановлено, що заборгованість замовника, зокрема, за договором №7 від 30.10.2015р. відсутня.

Між ТОВ Медиком (замовник) та ТОВ Торінг ОСОБА_1 (виконавець) укладено договір про надання послуг №45/11 від 30.11.2015р., згідно якого виконавець зобовязується надати послуги з профілактичної діагностики та обслуговування обладнання.

Виконання умов цього договору підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): акт №1072 від 29.12.2015р. - надані послуги з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання на суму 380000,00 грн. з ПДВ; акт №1131 від 30.12.2015р. - надані послуги з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання на суму 720000 грн. з ПДВ.

За наслідками проведеної господарської операції ТОВ Торінг ОСОБА_1 на адресу позивача були виписані податкові накладні №1072 від 29.12.2015р, №1131 від 30.12.2015р.

Розрахунок між ТОВ Медиком та ТОВ Торінг ОСОБА_1 здійснено шляхом виписання простих векселів Серія АА №2678747 від 22.02.2016р., Серія АА №2678748 від 22.02.2016р..

Актом про вексельний платіж від 22.02.2016р. встановлено, що заборгованість замовника за договором №45/11 від 30.11.2015р. відсутня.

Слід зазначити, що основною діяльністю ТОВ Медиком є діяльність лакарняних закладів; загальна медична практика, діяльність у сфері охорони здоровя, що передбачає наявність медичного обладнання, яке в свою чергу має бути у належному робочому стані. З акту перевірки вбачається наявність на балансі ТОВ Медиком медичного обладнання: рентгенівська діагностична система; автоматизоване робоче місце лікаря-рентгенолога АРМ; алкотест Алконт 01 СУ, аналізатор сечі, апарат для УВЧ, апарат електрохірургічний, дефібрилятор-мотітор, електрокардіограф тощо.

Отже здійснення профілактичної діагностики та обслуговування обладнання є необхідним заходом задля забезпечення та підтримання належного робочого стану медичного обладнання.

Встановленими під час розгляду справи обставинами підтверджено отримання позивачем від контрагентів ТОВ Дакар Констракшн та ТОВ Торінг ОСОБА_1 послуг з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання на загальну суму 2190000 грн., а також їх використання у власній господарській діяльності. Отже, позивачем було повністю дотримано всіх вимог закону з реалізації права на податковий кредит. Вказані позивачем суми підтверджені наявними у матеріалах справи копіями первинних бухгалтерських документів.

Крім того, підтверджено отримання позивачем від контрагентів ТОВ Дакар Констракшн та ТОВ Торінг ОСОБА_1 послуг з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання на загальну суму 2190000 грн., а також їх використання у власній господарській діяльності. Вказані позивачем суми підтверджені наявними у матеріалах справи копіями первинних бухгалтерських документів.

На момент здійснення правовідносин, контрагента позивача було зареєстровано як юридичну особу та платником податку на додану вартість, доказів існування вироків суду у кримінальних справах, якими б встановлювався факт фіктивного підприємництва, відповідачем не надано.

Колегія суддів, також, звертає увагу, що Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягають застосуванню судами як джерела права, визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому, платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

При цьому, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Тобто, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому сама по собі несплата податку (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) не може бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції.

Крім того, слід зазначити, що поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у суб'єкта господарювання додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його контрагентами правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов'язань.

Таким чином, враховуючи відсутність доказів на підтвердження обставин, на які посилається апелянт, суб'єктивний та оціночний характер доводів, якими це підтверджується, наявність первинних документів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДИКОМ" та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Разом з тим, з відповідача на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги, оскільки сплата судового збору була відстрочена до ухвалення судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги. Розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги, становив 17164,25 грн.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Криворізької Північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2016 р. без змін.

Стягнути з Криворізької північної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 17164,25 грн., здійснивши зарахування за реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві (м.Київ) (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві; Код банку отримувача (МФО): 820019; Рахунок отримувача: 0001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня викладення повного тексту згідно ст.ст. 211-212 КАС України.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: О.М. Лукманова