Справа № 1888/10/2170
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2010-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2010 р. 14 год. 40 хв.Справа № 2-а-1888/10/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Попова В.Ф.,

при секретарі: Головчук Ю.І.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

приватного підприємства "Новий дім"

до державної податкової інспекції у м. Херсоні

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Приватне підприємство «Новий дім» (далі ПП «Новий дім», позивач) звернулось до суду з позовом до державної податкової інспекції у м. Херсоні (далі ДПІ, відповідач) про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення від 01.10.2009 р. № /0, прийнятого на підставі акту від 4 вересня 2009 року № 2568/15-2/31390524 про результати документальної невиїзної (камеральної) перевірки податкової декларації з податку на додану вартість. Вказаним податковим повідомленням-рішенням підприємству визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 445 600,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 22 280,00 грн., всього 467 880 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Пояснив, що спірне податкове повідомлення-рішення сформоване на підставі незаконних висновків акту перевірки від 04.09.2009 р. Як вбачається з цього акту, підставою для збільшення суми податку на додану вартість (далі ПДВ) є включення ПП «Новий дім» до декларації з ПДВ за червень 2009 року податкового кредиту на підставі податкових накладних, виписаних контрагентом підприємства протягом серпня-жовтня 2006 року. Зазначив, що дії позивача відповідають вимогам закону, оскільки платник податків має право надати уточнюючий розрахунок, у разі самостійного виявлення помилки у показниках раніше поданої декларації, що й мало місце у даному випадку. Під час перевірки стану ведення бухгалтерського та податкового обліку на підприємстві після зміни складу його засновників, було виявлено помилки у показниках раніше податкових податкових декларацій за серпень-жовтень 2006 р. Позивач вважає, що висновки відповідача носять помилковий характер і не розглядають всіх способів реалізації його права на податковий кредит, передбачених законодавством України. Позивач провів з цього питання повну, але безрезультатну процедуру апеляційного узгодження донарахованих податкових зобовязань податковим органом.

Представник відповідача проти позову заперечила, суду пояснила, що законом не передбачено можливостей платника податку приймати самостійне рішення щодо відстрочення реалізації своїх прав на отримання податкового кредиту після настання права на податковий кредит. Відповідач вважає, що у разі коли платник податків не скористався своїм правом на податковий кредит в установлений законодавством строк, то слід вважати, що він прийняв рішення про формування податкового кредиту без включення до його складу сплачених (нарахованих) сум ПДВ по окремим постачальникам товарів (робіт, послуг).

Відповідно до Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997р. №168/97-ВР (далі Закон №168/97-ВР) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається: дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пп. 7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону №168/97-ВР не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

За змістом пп. 7.2.6 п.7.2 ст. 7 Закону №168/97-ВР податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. У разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг).

Отримання такої скарги є підставою для проведення позапланової виїзної перевірки такого постачальника для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з цього податку за такою цивільно-правовою операцією.

Враховуючи зазначені норми законодавства України з ПДВ відповідач вважає, що позивач мав право включити ПДВ до податкового кредиту по взаємовідносинах з ПП «Вісконс» у серні, вересні та у жовтні 2006р., а разі відмови постачальника надати йому належним чином складені податкові накладні позивач повинен був звернутись із відповідною скаргою до податкового органу і тим самим реалізувати своє право на податковий кредит в установлений законодавством спосіб.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Виконуючи свій обовязок як платника податків, позивач надав відповідачеві декларацію з податку на додану вартість за червень 2009 р., за встановленою формою та у строки, передбачені законодавством України з ПДВ. За поданою декларацією позивач задекларував своє право на податковий кредит червня 2009 р. за рядком 10.1 Декларації у сумі 445 600 грн. Відповідач при досліджені червневої декларації позивача з ПДВ встановив, що до складу податкового кредиту червня 2009 року було включено податкові накладні, складені ПП «Вісконс» на поставку пшениці у серпні-жовтні 2006 р., на загальну суму ПДВ 445 600 грн.

Відповідно до вимог п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ передбачено, що податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені. Форма уточнюючих розрахунків визначається у порядку, встановленому для податкових декларацій.

Позивач вважає, що при подачі декларації з ПДВ за червень 2009 року виправив помилки, які він допустив при складанні декларації з ПДВ за серпень, вересень та жовтень 2006р. тому, що ці виправлення підтверджені належним чином складеними податковими накладними та зроблені в межах строків давності.

Законодавством України платникові податків надана можливість виправляти помилки шляхом надання нового розрахунку податкових зобовязань за той період за який виявлено помилки або включити виявлені помилки до податкової звітності наступної за виявленням помилок. Зазначені зміни повинні проводитись в межах строку давності, та у порядку встановленому для податкових декларацій. Крім того, при внесені змін до податкової звітності платник податків зобовязаний сплатити штраф у розмірі 5 відсотків від заниженого таким чином податкового зобовязання.

Враховуючи особливості оподаткування, які встановлені Законом України №168/97-ВР, збільшення податкового кредиту не тягне за собою збільшення податкових зобовязань платника податків і тому суд вважає, що для внесення виправлень у результаті виявлення нереалізованого права на податковий кредит платникові податків достатньо надати податковому органу уточнюючу декларацію з ПДВ або включити ПДВ до складу податкового кредиту будь-якої наступної декларації з ПДВ з урахування строків давності.

Порядок складання декларацій з податку на додану вартість та уточнення її показників визначений наказом ДПА України «Про затвердження форми податкової декларації та Порядку її заповнення і подання» від 30.05. 1997 р. N 166, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 09.07. 1997 р. за N 250/2054. За Наказом № 166 коригування податкового кредиту у разі самостійного виявлення помилок відображається у рядках 16 та 16.1. Декларації з ПДВ з наданням розшифровки проведених уточнень.

Отже, позивач при проведені уточнень показників декларацій за серпень-жовтень 2006р. у червні 2009 року не дотримався встановленого порядку проведення цього уточнення та порушив вимоги наказу ДПА України від 30.05.1997р. № 166.

Однак, у даному випадку має місце суперечність між суттю та формою проведення виправлень показників декларацій позивача з податку на додану вартість.

За суттю законодавство дозволяє платникові податку збільшувати податковий кредит у будь-якому періоді у межах стоків давності при виявлені помилки, яка полягає у виявлені нереалізованого права на податковий кредит, а за формою позивач відобразив збільшення податкового кредиту не за тим рядком декларації, що в кінцевому рахунку не впливає на загальний розмір податкового кредиту та податкових зобовязань з ПДВ цього податкового періоду.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

В порушення ч. 2 ст. 71 КАС України ДПІ у м. Херсоні як субєкт владних повноважень не довела правомірність своїх дій щодо визначення суми податкового зобовязання з ПДВ.

За таких обставин, позовні вимоги ПП «Новий дім» є обґрунтованими, а рішення ДПІ у м. Херсоні протиправним.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд,

постановив:

Позовні вимоги приватного підприємства "Новий дім" до державної податкової інспекції у м. Херсоні про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Херсоні від 01.10.2009 р. № /0.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копій відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, якщо вони не були подані у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 11 травня 2010 р.

Суддя Попов В.Ф.

кат. 2.11.1