Справа № П/811/1196/16
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 березня 2017 рокусправа № П/811/1196/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2016 року по справі

за позовом Приватного підприємства «ДЦ Арт - Салон» до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне підприємство «ДЦ Арт - Салон» (далі - ПП «ДЦ Арт - Салон») звернулося до суду з позовом до відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (далі - ГУ ДФС у Кіровоградській області), в якому просить визнати протиправними та скасувати винесенні відповідачем 12.08.2016 року податкові повідомлення - рішення, а саме:

податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 204 345 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 102 173 грн.;

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем в розмірі 244 288 грн.;

податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 94 907 грн.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.12.2016 року позовні вимоги задоволено, присуджено на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачену суму судового збору в розмірі 9 685,69 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ГУ ДФС у Кіровоградській області подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно ст.41 КАС України не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Із матеріалів справи вбачається, що в період з 13.07.2016 року по 26.07.2016 року ГУ ДФС у Кіровоградській області проведено документальну планову виїзну перевірку ПП «ДЦ Арт - Салон» з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати податків та зборів, дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, а також з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.03.2016 року, за результатами якої складено акт №51/11-28-14-04/33372439 від 02.08.2016 року.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків позивачем порушено приписи: п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2015 рік на суму 244 288 грн.;

п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, ст.201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 204 345 грн., в тому числі за квітень 2015 року в розмірі 33 892 грн., листопад 2015 року в розмірі 113 787 грн., грудень 2015 року в розмірі 56 666 грн.;

п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, ст.201 ПК України, в результаті чого завищено від'ємне значення між сумами податкового зобов'язання та податкового кредиту за жовтень 2015 року в розмірі 94 907 грн.

Висновки податкового органу ґрунтуються на податковій інформації №316/20-38-14-02-09 від 06.06.2016 року, отриманої від Східної ОДПІ м. Харкова, щодо нереальності господарських операцій контрагента позивача ТОВ «ФКБ «Строй - Сіті».

На підставі акту перевірки відповідачем 12.08.2016 року прийнятті податкові повідомлення - рішення, а саме:

податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 204 345 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 102 173 грн.;

податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем в розмірі 244 288 грн.;

податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 94 907 грн.

Не погодившись з зазначеними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач оскаржив їх в судовому порядку.

Приписами пп.134.1.1 п.134.1. ст.134 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі ст. 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі ст.138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених ст.152 цього Кодексу.

Згідно п.138.2,138.4 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу; та витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139 ст.139 ПК України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не включаються до складу витрат.

Із матеріалів справи вбачається, що ПП «ДЦ Арт - Салон» з контрагентами укладено договори підряду на виконання позивачем як підрядником ремонтних робіт на АЗС,а саме: з ТОВ «Геомакс - Ресурс договір підряду №06/10 від 31.05.2015 року за адресою м. Запоріжжя, вул. Морфлотська, 52,з ПАТ «Концерн Галнафтогаз» договір підряду №31/03 від 06.10.2015 року за адресою м. Київ, Харківське шосе, 203.

З метою належного виконання даних договорів між ПП «ДЦ Арт - Салон» та ТОВ «ФКБ «Строй - Сіті» укладено договори субпідряду №01/04-Х від 01.04.2015 року та № 06/10-Х від 06.10.2015 року , відповідно до умов договорів ТОВ «ФКБ «Строй - Сіті» в якості субпідрядника виконує на користь ПП «ДЦ Арт - Салон» вищевказані ремонтні роботи.

Господарські відносини між ПП «ДЦ Арт - Салон» та ТОВ «ФКБ «Строй - Сіті», а також факт належного виконання позивачем на користь ТОВ «Геомакс - Ресурс, ПАТ «Концерн Галнафтогаз» зазначених ремонтних робіт підтверджується первинними бухгалтерськими документами, оформленими згідно вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV(далі - Закон № 996-XIV), а саме: податковими накладними, актами прийому - передачі виконаних робіт, платіжними дорученнями про здійснення оплати виконаних робіт тощо.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що позивач правомірно включив до складу валових витрат за 2015 рік суми вартості виконаних робіт по операціям з контрагентом ТОВ «ФКБ «Строй - Сіті», а тому винесене ГУ ДФС у Кіровоградській області податкове повідомлення - рішення № від 12.08.2016 року щодо збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем в розмірі 244 288 грн. в даному випадку є неправомірним та підлягає скасуванню.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.2. ст.198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до приписів п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, п.198.6 ст.198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними. У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до приписів ст.200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду; якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п. 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п.201.7 ст.201 ПК України, податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.(п.201.10 ст.201 ПК України).

Згідно вищевказаних норм, Податковим кодексом України встановлено вичерпний перелік документів (податкова накладна, митна декларація, товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ), на підставі яких у платника податків виникає право на включення відповідних сум до податкового кредиту.

Пунктом 201.8,201.9. ст. 201 ПК України встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу. Не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, виписана платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

Виконання вищевказаних договорів підтверджується первинними бухгалтерськими документами, оформленими згідно вимог Закону №996-XIV.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем в даному випадку правомірно включено до складу податкового кредиту суму від'ємного значення та суму податку на додану вартість за квітень, жовтень - грудень 2015 року, оскільки чинне податкове законодавство України не ставить в залежність право сторони в договорі на податковий кредит від проведення перевірок податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету.

Відповідачем не надані належні докази нереальності господарських відносин позивача з ТОВ «ФКБ «Строй - Сіті», також не існує судових рішень, якими даний контрагент визнаний фіктивним, а його установчі документи - недійсними, на час дії угод контрагент був зареєстрований в установленому порядку як платник податку на додану вартість, мав право виписувати та надавати податкові накладні, не був виключений із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Приймаючи до уваги викладене суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що прийняті ГУ ДФС у Кіровоградській області податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 204 345 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 102 173 грн. та податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 94 907 грн. є неправомірними та підлягають скасуванню.

Суд першої інстанції відповідно до приписів ст. 94 КАС України правомірно присудив на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачену суму судового збору в розмірі 9 685,69 грн.

Доводами апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовуються.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай