Справа № 345/4541/16-а,2-а/345/56/17
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року Справа № 876/1737/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії з врахуванням архівної довідки № 2962-03/03 від 02.10.2003 року, яка видана Архівним управлінням адміністрації муніципальної освіти «м. Воркута», Республіка Комі та врахувати при її обчисленні відповідні суми в повному обсязі; зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії з врахуванням періоду роботи в районі Крайньої Півночі з 29.08.1980 року по 17.07.1997 року в пільговому обчисленні, а саме 1 рік роботи - за 1 рік і 6 місяців; зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії та виплатити недоотримані суми з 09.05.2016 року.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 січня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу відповідно до архівної довідки № 2962-03/03 від 02.10.2003 року, яка видана Архівним управлінням адміністрації муніципальної освіти «м. Воркута», Республіка Комі, та відмови врахувати період роботи в районі Крайньої Півночі з 29.08.1980 року по 17.07.1997 року в пільговому обчисленні, а саме 1 рік роботи - за 1 рік і 6 місяців. Зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачу з врахуванням архівної довідки № 2962-03/03 від 02.10.2003 р., яка видана Архівним управлінням адміністрації муніципальної освіти «м. Воркута», Республіка Комі та врахувати при її обчисленні відповідні суми в повному обсязі. Зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачу та врахувати період роботи в районі Крайньої Півночі з 29.08.1980 року по 17.07.1997 року в пільговому обчисленні, а саме 1 рік роботи - за 1 рік і 6 місяців. Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу та виплатити недоотримані суми, починаючи з 14.06.2016 року. Позовні вимоги в частині перерахунку та виплати пенсії позивачу за період з 09.05.2016 року по 13.06.2016 року - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати і прийняти нову про залишення позову без задоволення.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскільки за оспорюваний період роботи позивач не надав трудових договорів про роботу в районах Крайньої Півночі, тому нема підстав для зарахування стажу за вищевказаний період у кратному розмірі. Крім того, чинним законодавством не передбачено включення в заробітну плату районного коефіцієнту.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є громадянкою Російської Федерації та отримувачем пенсії за віком. Відповідно до тимчасової посвідки на постійне проживання, вона в 2003 році прибула в Україну (а.с. 8) та з 2009 року отримує пенсію в Україні (а.с. 13).

У листопаді 2016 року позивач звернулася з заявою до відповідача про перерахунок пенсії із зарахуванням стажу роботи в районі Крайньої Півночі з 29.08.1980 року по 17.07.1997 року в пільговому обчисленні та врахування зарплати за період 1992-1996 років в повному обсязі, проте листом від 30.11.2016 року № 466/Д-15 їй було відмовлено в такому перерахунку у зв'язку з відсутністю письмових строкових договорів про роботу на Крайній Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та неможливістю врахувати зарплату з включенням районного коефіцієнту (а.с. 10-12).

Відповідно до п. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі Закон № 1058) періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону № 1058 період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ від 10.02.1960 року), постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року N 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року № 1908-VII «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ № 1908).

Статтею 5 Указу від 10.02.1960 року передбачено надання працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, додаткових пільг, зокрема зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Статтею 3 Указу № 1908 встановлено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10.02.1960 року, з п'яти до трьох років та надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Про це йдеться також в Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затв. постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16.12.1967 року № 530/П-28 (п.2 Інструкції).

З аналізу вищенаведеного слідує, що надання пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10.02.1960 року працівникам, які працювали в районах Крайньої Півночі можливе за умови укладання трудового договору. Вказане також може підтверджуватись також трудовою книжкою, в якій є наявний штамп підприємства про розповсюдження пільг по обчисленню стажу роботи або довідкою роботодавця, в якій зазначено про факт роботи за строковим трудовим договором, період, на який він був укладений, та розповсюдження на особу пільг по обчисленню стажу за цей період. Наявність лише запису у трудовій книжці про факт роботи в районах Крайньої Півночі не є достатньою підставою для обчислення стажу з урахуванням кратності.

Щодо періоду стажу після 1991 року, то чинним законодавством не передбачено врахування цих періодів роботи в пільговому обчисленні.

Відповідно до ст.3 Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районі, в галузі пенсійного забезпечення від 19 січня 1993 року при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами Сторін. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року).

Тобто, вказана Тимчасова угода надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

Проте, ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15 січня 1993 року, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Не йдеться про пільгове обчислення такого стажу в Законах України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Судом першої інстанції встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що позивач працювала з 29.08.1980 року по 17.07.1997 року у виробничому об'єднанні по видобутку вугілля «Воркутауголь» філіал шахта «Центральная» ламповщицею, електрослюсарем, електрослюсарем черговим і по ремонту обладнання (а.с. 16, 22-24).

Позивач надала архівні довідки, які підтверджують роботу в районах Крайньої Півночі та трудову книжку із записами про прийняття на роботу і звільнення з роботи, проте не надала трудових договорів про роботу в цих районах, а тому зарахувати стаж роботи з 1980 року по 1997 року в пільговому обчисленні не є можливим.

Щодо врахування довідки про заробітну плату для обчислення пенсії колегія суддів зазначає наступне.

Позивач подала архівні довідки про заробітну плату від 10.03.2005 року № 1300-05/05 та від 02.10.2003 року № 2962-03/03, в яких відображені суми заробітної плати з включенням районного коефіцієнту (а.с. 15, 17).

Статтею 5 Угоди «Про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення» від 13.03.1992 року (далі - Угода) встановлено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць угоди і членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно до ст. 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсій на пільгових умовах та за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення пенсії проводиться із заробітку за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу.

Районний коефіцієнт - показник відносного збільшення заробітної плати з метою компенсації додаткових витрат і підвищених витрат праці, пов'язаних з виконанням роботи і проживанням в регіонах з важкими кліматичними умовами. В даний час районні коефіцієнти, розмір яких від 1,1 до 2,0, застосовуються до заробітної плати працівників, зайнятих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до них, районах Сибіру, Далекого Сходу, Уралу, північних регіонах європейської частини Російської Федерації.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Законом України «Про пенсійне забезпечення» не передбачено включення в заробітну плату північних надбавок та районних коефіцієнтів.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 14 Федерального закону Російської Федерації «Про трудові пенсії в Російській Федерації» від 17 грудня 2001 року № 173-ФЗ при переїзді громадян на нове місце проживання в інші райони Крайньої Півночі і прирівняні до них місцевості, в яких встановлено інші районні коефіцієнти, фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості визначається з урахуванням розміру районного коефіцієнта за новим місцем проживання. При виїзді громадян за межі районів Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостей на нове місце проживання фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості визначається відповідно до пунктів 2 - 5 цієї статті (тобто без урахування районного коефіцієнта).

Таким чином, обчислення розміру пенсії із заробітної плати за період роботи після 01.01.1992 року провадиться без урахування районних та поправочних коефіцієнтів, тому висновок суду про врахування розміру районного коефіцієнта в складі заробітку при обчислені пенсії позивача, який проживає та отримує пенсію на території України, є помилковим.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні заявленого позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 195,197,198,202,205,207,254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задовольнити.

Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 січня 2017 року у справі № 345/4541/16-а скасувати та прийняти нову якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

О.І.Мікула