Справа № 712/1689/17
Суддя: Токова С. Є.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 712/1689/17
Провадження № 2а/712/306/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі - ТИМОШЕНКО Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, третя особа: відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, про скасування постанов державного виконавця за виконавчим листом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідачів про скасування постанов державного виконавця за виконавчим листом, вказуючи, що 06.02.2017 управлінням отримано постанову про відкриття виконавчого провадження та стягнення з Управління виконавчого збору в сумі 55,12 грн., постанову про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчих витрат в розмірі 110,60 грн. та постанову про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчих витрат в сумі 110,60 грн. Вважають, що дані постанови винесені з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» та підлягають скасуванню, оскільки Управлінням рішення судів виконуються у добровільному порядку. Просили скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що перевірка виконання поза межами виконавчого провадження - не передбачена. Лише відкривши виконавче провадження виконавець має право здійснити такі дії і встановити факт виконання чи невиконання рішення суду. Стягнення виконавчого збору є безумовною дією яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій. Оскільки, виконавчі документи про стягнення витрат виконавчого провадження не скасовані, є такими, що набрали законної сили, державний виконавець був зобов'язаний відкрити окремі виконавчі провадження з їх примусового виконання. Постанова про стягнення виконавчого збору від 02.12.2016 № 53036131 боржником не оскаржувалась і питання про її скасування вже не може бути поставлено у зв'язку із пропуском строку на її оскарження.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області з 02.12.2016 по 27.01.2017 перебувало виконавче провадження № 53036131 з примусового виконання виконавчого листа № 2-а/712/312/16 від 24.11.2016, виданий Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 551,20 грн.

За твердженням представника позивача, рішення суду було виконано в добровільному порядку 30 січня 2017 року.

Як вбачається із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII), виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до п. 1 ч. 3 даної статті, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Таким чином перевірка виконання поза межами виконавчого провадження - не передбачена. Лише відкривши виконавче провадження виконавець має право здійснити такі дії і встановити факт виконання чи невиконання рішення суду.

Підстави, порядок та процедура відкриття виконавчого провадження регулюється Законом України «Про виконавче провадження» (№ 1404-УІІІ) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. З Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Постанова № 53036131 від 27.01.2017 про стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 110,60 грн. та постанова № 53036131 від 02.12.2016 про стягнення виконавчого збору в сумі 55,12 грн. - є виконавчими документами, що підлягають примусовому виконанню в порядку Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

На час відкриття виконавчого провадження № 53311827, строк пред'явлення постанови № 53036131 від 27.01.2017 - не був пропущеним.

На час відкриття виконавчого провадження № 53311778, строк пред'явлення постанови № 53036131 від 02.12.2016 - не був пропущеним.

Відповідно до ч. З ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно п. 8 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій.

Таким чином, норми права, що регулюють виконавчий збір, є багатогранним інститутом. В тому числі, стягнення виконавчого збору - це встановлена державою складова процедури виконавчого провадження, яка гаранту є ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв'язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Таким чином, стягнення виконавчого збору можна за своєю суттю визначити як інститут «забезпечення виконання судового рішення» боржником. У випадку невиконання рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження, боржник вже з моменту відкриття виконавчого провадження несе відповідальність за невиконання. Подальші санкції в межах виконавчого провадження залежать віл здійснених боржником дій на виконання судового рішення.

Відповідно до п. 2 розділу 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5), витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

В контексті положень п. 2 розділу VI Інструкції № 512/5 (в редакції, що діє з 05.10.2016) слід зазначити, що постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4,6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону.

Основне виконавче провадження завершено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа без виконання. Таким чином, в межах виконавчого провадження не встановлено факту виконання боржником свого зобов'язання.

Таким чином, оскільки, виконавчі документи постанова № 53036131 від 27.01.2017 про стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 110,60 грн. та постанова № 53036131 від 02.12.2016 про стягнення виконавчого збору в сумі 55,12 грн. не скасовані, є такими, що набрали законної сили, суд вважає, що державний виконавець був зобов'язаний відкрити окремі виконавчі провадження з їх примусового виконання.

Більше того, постанова про стягнення виконавчого збору від 02.12.2016 № 53036131 боржником не оскаржувалась.

За таких обставин, суд вважає відмовити позивачу в задоволенні позову.

На підставі ст.ст. 2, 11, 69-71, 99, 122, 159, 160-165 КАС України, Закон України «Про виконавче провадження» суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, третя особа: відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, про скасування постанов державного виконавця за виконавчим листом - відмовити.

Постанова може бути оскаржена через суд першої інстанції до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

ГОЛОВУЮЧИЙ: