Справа № 806/207/17
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року м. Житомир справа № 806/207/17

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Семенюка М.М.,

з участю секретаря судового засідання Лисайчука А.О.,

позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського апеляційного адміністративного суду про скасування наказу від 12.01.2017 р. №7-к, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом (а.с. 18-21), в якому просить:

- скасувати наказ керівника апарату Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2017 року № 7-к;

- поновити його на посаді помічника судді Житомирського апеляційного адміністративного суду з 13.01.2017 року;

- стягнути з Житомирського апеляційного адміністративного суду на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.01.2017 року.

В обґрунтування позову зазначає, що наказ про звільнення його з посади помічника судді в момент проходження військової служби в особливий період та ненадання йому можливості зберегти місце його основної роботи до мобілізації позбавляє його права на працю, передбаченого ст. 43 Конституції України.

Позивач в судовому засіданні просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, викладених в письмових запереченнях на позов (а.с.50-52), зазначаючи, що позивач був звільнений з посади помічника судді Житомирського апеляційного адміністративного суду Одемчука Є.В. з 12.01.2017 року у зв'язку із закінченням строку трудового договору, так як від ОСОБА_1 не надійшла заява про призначення його на посаду додаткового помічника іншого судді, ніхто з решти суддів не вніс на нього відповідне подання.

Проаналізувавши дослідженні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 10.10.2013 року перебуває на посаді помічника судді Одемчука Є.В. на час виконання останнім повноважень судді Житомирського апеляційного адміністративного суду (а.с. 10, 55).

26.08.2014 року позивач призваний по частковій мобілізації відповідно до Указу Президента України "Про проведення часткової мобілізації" № 607 від 21.07.2014 року (а.с. 12).

Під час проходження служби по мобілізації 25.07.2015 року ОСОБА_1 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України строком на п'ять років з 25.07.2015 року по 25.07.2020 року (а.с. 63-64).

12 січня 2017 року Житомирським апеляційним адміністративним судом видано наказ від 12.01.2017 року № 7-к "Про звільнення ОСОБА_1В.", яким звільнено ОСОБА_1 з посади помічника судді Житомирського апеляційного адміністративного суду Одемчука Євгенія Віталійовича з 12.01.2017 року відповідно до п.2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з закінченням строку трудового договору.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що Положенням про помічника судді суду загальної юрисдикції, затвердженого рішенням Ради суддів України від 25.03.2011 року № 14 (далі - Положення № 14) передбачено, що з моменту звільнення судді із займаної посади у встановленому законом порядку, помічник судді може тимчасово виконувати обов'язки помічника, додаткового помічника іншого судді, про що на підставі особистої заяви помічника судді та подання відповідного судді видається наказ керівника апарату суду, а тому беручи до уваги, що Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 року суддю Житомирського апеляційного адміністративного суду Одемчука Є.В. звільнено у зв'язку з поданням заяви про відставку, а від ОСОБА_1 не надійшла заява про призначення його на посаду додаткового помічника іншого судді, ніхто з решти суддів не вніс на нього відповідне подання, останній був звільнений з посади.

Суд не погоджується з викладеними вище твердженнями представника відповідача та зазначає наступне.

Спеціальним законодавством врегульовано правове становище осіб, які належать до патронатної служби, крім інших, помічники суддів: Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, Законом України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, Положенням про помічника судді суду загальної юрисдикції, затвердженого рішенням Ради суддів України від 25.03.2011 року № 14 та інші.

Проте, суд наголошує, що трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду України від 17.02.2015 у справі №21-8а15, а тому суд не бере до уваги посилання відповідача стосовно застосування Положення № 14 та Закону України "Про державну службу" до даних правовідносин та вказує слідуюче.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу", громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п'ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п'ятою статті 61 Закону України "Про освіту".

Згідно з ч. 3 ст. 119 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову.

Отже, аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що за мобілізованим (прийнятим на військову службу за контрактом) працівником зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток, а працівник лише увільняється від виконання покладених на нього обов'язків. При цьому, роботодавець має право припинити з даним працівником трудові відносини лише в тому випадку, якщо такий працівник після демобілізації або закінчення строку контракту не приступить до виконання своїх прямих обов'язків.

При цьому суд звертає увагу, що відповідач пов'язує закінчення строку трудового договору та звільнення з 12.01.2017 позивача зі звільненням в вересні 2016 року судді Одемчука Є.В., а згідно ч.1 ст.39-1 КЗпП, якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що наказ керівника апарату Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2017 року № 7-к виданий протиправно, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Обчислення середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

З довідки Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2017 року № 05-37/4289/17 (а.с. 66-67) вбачається, що середньоденний заробіток позивача становив 584,88 грн. Тривалість вимушеного прогулу позивача до дня постановлення рішення у справі становить 34 робочих дні. Відтак, розмір середнього заробітку ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу становить 19885,92 грн. (34*548,88 грн.).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконується негайно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати наказ керівника апарату Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2017 року № 7-к "Про звільнення ОСОБА_1В."

Поновити ОСОБА_1 на посаді помічника судді Житомирського апеляційного адміністративного суду з 12.01.2017.

Стягнути з Житомирського апеляційного адміністративного суду на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.01.2017 по день ухвалення судового рішення в сумі 19885,92 грн.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.М. Семенюк

Повний текст постанови виготовлено: 06 березня 2017 р.