Справа № 734/3864/16-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 734/3864/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Соловей В.В.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року, ОСОБА_2 звернулась до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 18 травня 2013 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області, з 28 березня 2014 року до 5 вересня 2014 року отримувала пенсію згідно Закону України «Про державну службу», з 5 вересня 2014 року отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 20 грудня 2016 року поновлено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 80 відсотків від суми заробітної плати.

На момент призначення пенсії її загальний трудовий стаж становив 35 років 7 місяців 14 днів (в т.ч. стаж державної служби - 35 років), що було визначено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 283 «Про порядок обчислення стажу державної служби».

На час виходу на пенсію за досягненням граничного віку працювала на посаді начальника фінансового управління Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області.

Законом України «Про державну службу» встановлені чіткі критерії, за яких державний службовець має право на пенсійне забезпечення.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у редакції, чинній на день призначення їй пенсії, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли, встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 25 років, жінок - не менше 20 років, у т.ч. стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Вказаним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків від суми їх заробітної плати, на які нараховується збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. З урахуванням стажу державної служби їй із 28 березня 2014 року нарахована пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 80 відсотків від суми заробітної плати, з якої сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», що набрала чинності з 1 травня 2016 року, визначено нові умови оплати праці працюючих державних службовців, затверджено схему посадових окладів підвищеного розміру та розмір надбавок до посадових окладів. Відповідно до довідки від 20 грудня 2016 року № 255, виданої фінансовим управлінням Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області, про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, сума заробітної плати за посадою начальника управління, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, для перерахунку пенсії з 1 травня 2016 року становить 7736.00 гривень. 20 грудня 2016 року звернулася із заявою до відповідача про здійснення перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням з 1 травня 2016 року посадового окладу та надбавок працюючого державного службовця відповідної посади за останнім місцем її роботи на державній службі. У перерахунку пенсії відмовлено з посиланням на те, що з 1 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року, а тому пенсійне забезпечення державних службовців регулюється ст. 90 та п.п. 10-12 Прикінцевих положень цього Закону.

Крім того, зазначено, що Кабінетом Міністрів України 9 грудня 2015 року прийнята постанова № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», за якою з 1 грудня 2015 року виключено пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», що регулював норми врахування заробітної плати для перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям. Вважає відмову відповідача протиправною і такою, що порушує її права.

Управління Пенсійного фонду України у Козелецькому районі Чернігівської області незаконно відмовило їй в проведенні перерахунку пенсії через те, що безпідставно віднесло її до кола осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року, адже їй була призначена пенсія, як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року, тобто до набрання чинності цим Законом. Як непрацюючий державний службовець, якому призначена пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року, на сьогодні має право на отримання та перерахунок пенсії на підставі законодавчих та нормативних актів, що були чинними на день призначення їй пенсії (станом на 28 березня 2014 року), а саме: пенсії, обчисленої у розмірі 80 відсотків від суми заробітної плати в розмірі 7736.00 гривень, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та яка перераховується і сплачується з 1 травня 2016 року працюючому державному службовцю відповідної посади та рангу за останнім місцем її роботи на державній службі.

20 грудня 2016 року звернулася із заявою до відповідача з проханням про додаткове нарахування до раніше встановленої пенсії із сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року, що не були враховані у заробітну плату при обчисленні розміру пенсії у 2014 році. До Управління Пенсійного фонду України у Козелецькому районі Чернігівської області нею надана довідка фінансового управління Козелецької районної державної адміністрації про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Листом від 23 грудня 2016 року № 2427/03 управління Пенсійного фонду України у Козелецькому районі Чернігівської області їй відмовлено в здійсненні додаткового нарахування пенсії. Відмова у проведенні перерахунку пенсії з включенням до заробітку суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення в заробітну плату вважає незаконною.

Позивач ставить позовні вимоги про: визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України у Козелецькому районі Чернігівської області щодо відмови в перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року, з 1 травня 2016 року у зв'язку з підвищенням посадового окладу та надбавок працюючому державному службовцю відповідної посади та рангу за останнім місцем її роботи на державній службі, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 6 квітня 2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році»; зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Козелецькому районі Чернігівської області провести перерахунок пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» у редакції, що визначала розмір пенсії у відсотках на момент призначення пенсії (80 відсотків), із 1 травня 2016 року із суми заробітної плати в розмірі 7 736, 00 гривень, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та сплачується з 1 травня 2016 року працюючому державному службовцю відповідної посади та рангу за останнім місцем її роботи на державній службі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 6 квітня 2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році»; визнання незаконними дій Управління Пенсійного фонду України у Козелецькому районі Чернігівської області щодо відмови у додатковому нарахуванні (до раніше встановленої пенсії) із сум матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати пенсії; зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Козелецькому районі Чернігівської області здійснити додаткове нарахування пенсії із сум, що включають в себе матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати згідно із Законом України «Про державну службу» в редакції, чинній на момент виходу на пенсію, тобто у розмірі 80 відстоків від суми заробітної плати.

Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 січня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Козелецькому районі Чернігівської області щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.

Зобов'язана Управління Пенсійного фонду України у Козелецькому районі Чернігівської області з 1 січня 2017 року провести ОСОБА_2 перерахунок і виплату пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року у редакції, що визначала розмір пенсії у відсотках на момент призначення пенсії (80 відсотків від суми заробітної плати), із суми заробітної плати в розмірі 7 736 (сім тисяч сімсот тридцять шість) гривень 00 копійок, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та сплачується з 1 травня 2016 року працюючому державному службовцю відповідної посади та рангу за останнім місцем її роботи на державній службі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 6 квітня 2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році».

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Козелецькому районі Чернігівської області щодо відмови ОСОБА_2 у додатковому нарахуванні пенсії (до раніше встановленої пенсії) із сум матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Козелецькому районі Чернігівської області здійснити ОСОБА_2 із 1 січня 2017 року додаткове нарахування пенсії із сум, що включають матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати згідно із Законом України «Про державну службу» в редакції, чинній на момент виходу її на пенсію.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягають частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області з 18 травня 2013 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року.

20 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернулася із заявою до управління Пенсійного фонду у Козелецькому районі Чернігівської області про здійснення перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням з 1 травня 2016 року посадового окладу та надбавок працюючого державного службовця відповідної посади за останнім місцем моєї роботи на державній службі та з проханням про додаткове нарахування до раніше встановленої пенсії із сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року, що не були враховані у заробітну плату при обчисленні розміру пенсії у 2014 році.

Управлінням Пенсійного фонду у Козелецькому районі Чернігівської області у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сорін, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Щодо врахування матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Так, ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачеві, пенсія державним службовцям виплачується за рахунок держави. На одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 2 цього ж Закону в структуру заробітної плати входять основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ч.ч. 2 і 6 ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою № 268 від 9 березня 2006 року Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, прокуратури, судів та інших органів» керівникам цих органів надано право у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Аналіз наведених положень надає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці державного службовця.

Положення Закону України «Про державну службу» і Закону України «Про оплату праці» є загальними щодо спірних відносин. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

У ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексацією грошових доходів населення є встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення. У ст. 2 цього Закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, і, які не мають разового характеру, а саме - оплата праці (грошове забезпечення). Аналіз наведених положень надає підстави для висновку про те, що індексація заробітної плати також входить до структури оплати праці державних службовців.

Отже відповідно до вище зазначеного, матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати, сплачені позивачеві ОСОБА_2, входять до системи оплати праці державного службовця та повинні враховуватися при обчисленні пенсії.

На підставі вище зазаченого колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанці в частині щодо визнання протиправними дій відповідача щодо відмови ОСОБА_3 здійснити перерахунок пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та зазначає за небхідне зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3, із 01.01.2017 року з врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, передбачених Законом України «Про державну службу» в редакції чинній на момент виходу її на пенсію.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Заяви про перерахунок пенсії до Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області подані позивачем ОСОБА_2 20 грудня 2016 року, тому перерахунок пенсії має здійснюватися із 1 січня 2017 року.

Окрім зазначеного вище колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції невповній мірі досліджено матеріали та обставини справи у зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог, що стосуються перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям, та звертає увагу на наступне.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до «Положення про Пенсійний фонд України», яке затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 і здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Згідно пункту 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213, з 01.06.2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723).

Відтак, починаючи з 01.06.2015, органи Пенсійного фонду України пенсії відповідно до Закону № 3723 не призначають і не перераховують.

Порядок та умови визначення розміру заробітної плати для перерахунку пенсій державним службовцям визначались постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (далі - Постанова № 865).

Згідно п. 4 Постанови № 865 було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії визначалась виходячи з заробітної плати працюючих державних службовців за тими ж посадами. і

Відповідно до п. 5 Постанови № 865 перерахунок пенсій провадився з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами , за останнім місцем роботи.

Однак в подальшому законодавство змінилось.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013), до Постанови № 865 внесено зміни, а саме виключено пункт 4, а пункт 5 викладено в новій редакції.

З прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (далі - Постанова № 622) Постанова № 865 взагалі втратила чинність.

Крім цього, Постанова № 622 підлягає застосуванню з 01.05.2016 і прийнята на виконання норм Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-УІП (далі - Закон № 889) та встановлює порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб.

З 01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-УІІІ, у прикінцевих положеннях якого передбачено обов'язок Кабінету Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом забезпечити, зокрема, прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону. Однак, на даний час, жодних нормативно-правових актів з цього приводу Кабінетом Міністрів України прийнято не було.

Колегія суддів звертає увагу на те, що бездіяльність Кабінету Міністрів України не є предметом даного спору. Вирішення питання щодо відповідності Конституції України (конституційності) актів Кабінету Міністрів України відповідно до ст. 150 Конституції України належить до компетенції Конституційного суду України.

Таким чином, з 01.01.2015 законодавець не пов'язує виникнення права на перерахунок пенсії, призначеної відповідно до Закону № 3723, зі зростанням заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, з 1 січня 2015 року вже не проводиться перерахунок спеціальних пенсій щоразу під час зростання заробітної плати працюючих державних службовців, оскільки немає законних підстав для такого перерахунку.

06.04.2016 року була прийнята постанова Кабінету Міністрів України № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році». Вказаною постановою визначено лише умови оплати праці працюючих державних службовців. Дана постанова не встановлює права проведення перерахунку пенсії державним службовцям та порядку (механізму) його проведення. Натомість, постанова прийнята на виконання норм Закону № 889 та встановлює схеми посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів. Управління ПФУ наголошувало, що Постанова № 292 не має жодного відношення до позивача, оскільки стосується осіб, на яких поширюється дія Закону № 889.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 45 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закон, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Таким чином, питання перерахунку пенсії управління зобов'язане вирішувати на підставі правових норм, що діють на час звернення пенсіонера.

Колегія суддів звертає увагу на рішення Конституційного Суду України від 19.04.2000 № брп/2000 (справа про зворотну дію кримінального закону в часі) Конституційний Суд України вказав, що відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Закріплений в Конституції України принцип неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів узгоджується з міжнародно-правовими актами, зокрема Міжнародним пактом про громадянські та політичні права (стаття 15), Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (стаття 7).

Право на перерахунок пенсії у позивача могло виникнути лише після звернення з відповідною заявою до пенсійного органу, однак таке звернення відбулось після того, як в Постанову № 865 були внесені зміни, що й призвело до певних правових наслідків.

Також, колегія суддів звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин судовою колегією також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в ухвалі «Великода проти України» від 03.06.2014 року, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У п.2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) ( 254к/96-ВР ). У Рішенні від 2 березня 1999 року N 2-рп/99 ( v002p710-99 ) у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України ( 254к/96-ВР ), здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України ( 384/2011 ) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на те, що Закон №76-VIII (яким скасовано саме право на перерахунок пенсій) є чинним і підлягає до виконання, Конституційним судом України в установленому порядку неконституційним такий не визнавався, беручи до уваги позицію Конституційного Суду України викладену у рішенні № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року та рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99, позиції Європейського суду з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» та в ухвалі «Великода проти України» від 03.06.2014 р., посилання позивача на звуження його прав та соціальних гарантій з посиланням на положення ст. 22 Конституції України, є помилковим.

Таким чином, у спірних правовідносинах пенсійний орган здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законами України, так як у останнього відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії позивачу з урахуванням того, що Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» скасовано норми, відповідно до ячких позивач просить здійснити перерахунок.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що з 01.05.2016 Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723 втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до окремих категорій осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 прикінцевих та перехідних положень Закону № 889.

Норми ст. 37-1 Закону № 3723, на які посилається у своєму позові позивач не є діючими на момент виникнення спірних правовідносин, а саме звернення позивача до суду - 23.12.2016.

Одночасно, слід наголосити, що Кабінетом Міністрів України не встановлено ні умов, ні порядку проведення перерахунку пенсії, натомість, узгоджено підзаконні нормативно-правові акти таким вимогам, що вказують на відсутність права на перерахунок пенсії.

Зважаючи на вищевикладене, законодавством не визначено ні права, ні порядку (механізму) проведення перерахунку пенсій державним службовцям.

Відпоповідно до вище зазначеного колегія суддів приходить до висновку, що за відсутності визначених законом підстав для перерахунку пенсії, наявні підстави для відмови позивачу в такому перерахунку, а позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Окрім зазначеного колегія суддів звертає увагу на те, що відмова в перерахунку пенсії позивачу не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку вона отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем подано до відповідача довідку про заробітну плату від 20.12.2016 № 255, яка була видана фінансовим управлінням Козелецької районної державної адміністрації ОСОБА_2, та звертає увагу на наступне.

Форма довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям була передбачена постановою правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 року № 15-1.

З прийняттям постанови правління Пенсійного фонду України від 04.07.2016 № 15-2 було виключено форму довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію. Таким чином, довідка про складові заробітної плати, яка затверджена постановою № 15-1 надається виключно для призначення пенсії. Отже, довідка про заробітну плату, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 року № 15-1, може надаватися лише для призначення пенсії, а форма довідки, яка передбачала перерахунок - виключена на підставі постанови Пенсійного фонду України від 04.07.2016 року № 15-2.

Таким чином, з 04.07.2016 форма довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію - виключена.

Станом на час розгляду справи законодавством не передбачена форма довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям та порядок її видачі. У зв'язку з цим, довідка про складові заробітної плати № 255, яка надавалась позивачем для перерахунку пенсії, не може бути доказом у справі та не повинна братись до уваги судом.

Відповідно до вище викладеного колегія суддів приходить до висновку, що в Управління ПФУ в Козелецькому районі відсутні жодні законні підстави для перерахунку пенсії позивача відповідно до ст. ст. 37, 37-1 Закону № 3723 (у редакції, чинній на момент призначення пенсії) та Постанови КМУ № 292, на підставі довідки про заробітну плату від 20.12.2016 № 255.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції невповній мірі досліджено всі обставини справи у зв'язку з чим суд першої інстанці дійшов до помилкового висновку щодо часкового задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому постанова Козелецького районного суду Чернігвської області від 26 січня 2017року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 41, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області - задоволити частково.

Постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 січня 2017року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задоволити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Козелецькому районі Чернігівської області щодо відмови ОСОБА_3 здійснити перерахунок пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Козелецькому районі Чернігівської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3, із 01.01.2017 року з врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, передбачених Законом України «Про державну службу» в редакції чинній на момент виходу її на пенсію.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 07 березня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.