Справа № 133/2837/16-а
Суддя: Воронюк В. А.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 133/2837/16-а
ПОСТАНОВА
02.03.2017 року
КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙСУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі головуючого судді Воронюк В.А.
при секретарі Полонській Н.М.
з участю позивача ОСОБА_1
представника позивача Кравчука М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятині
справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом в якому просить визнати бездіяльність Управління соціального захисту населення Козятинської райдержадміністрації Вінницької області щодо відмови у перерахунку йому щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі встановленого статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік протиправною. Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити йому щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позову зазначив, що він являється ветераном війни - учасником бойових дій. Відповідно до положень ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5-го травня учасникам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Згідно із законодавством мінімальна пенсія за віком з 01 травня 2016 року складає 1130 гривень, тому відповідно до вищевказаних положень закону, соціального захисту розмір разової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня в 2016 році мав складати (1130x5) 5650 гривень. Така допомога була виплачена йому в 2016 році, проте в значно менших розмірах а саме в сумі 920 гривень, тобто сума недоплаченої грошової допомоги складає 4730 гривень.
В зв`язку з порушенням його законних прав на отримання допомоги в повному обсязі, він 07.12.2016 звернувся з відповідною заявою до відповідача та отримав лист вих. № 04/3731 від 12.12.2016 року про те, що йому виплачена грошова допомога відповідно до положень ст.12 ЗУ "Про статус ветеранів війни , гарантії їх соціального захисту" в розмірі встановленому Постановою КМУ від 02.03.2016 року №141, а саме 920 гривень. Вважає таку відмову відповідача незаконною, тому звернувся з даним позовом до суду.
В судовому засіданні позивач та його представник Кравчук М.О. позов підтримали в повному обсязі.
Представник відповідача - управління соціального захисту населення Козятинської райдержадміністрації Вінницької області - в судове засідання не з`явився, на адресу суду надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення проти позову. В обґрунтування своїх заперечень представник управління соціального захисту населення Козятинської райдержадміністрації Вінницької області посилається на те, що виплату допомоги ОСОБА_1 здійснено відповідно до чинного законодавства: Конституції України, Бюджетного кодексу України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань» в якій затверджено порядок виплати допомоги особам на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Заслухавши позивача та його представника, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 19.10.2015 року, видане Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 (а.с.6) та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни. Статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога.
Відповідно до листа Управління соціального захисту населення Козятинської райдержадміністрації Вінницької області № 04/3731 від 12.12.2016 року, розглянувши заяву ОСОБА_1 , повідомило, що відповідно до ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачу виплачено разову грошову допомогу в розмірі встановленому Постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 р. «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань», а саме - 920 гривень.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, щорічна разова грошова допомога для учасників бойових дій є формою соціального забезпечення громадян, які, відповідно до спеціального закону, є учасниками бойових дій. Тобто, фактично ця допомога є формою реалізації конституційного права громадян, які є учасниками, ветеранами чи інвалідами війни, на соціальний захист.
Згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України. За умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату грошової допомоги учасникам бойових дій - ветеранам війни це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена пільга. У справі "Кечко проти України" Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону… з точки зору його відповідності Конституції і у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.
За ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Таку редакцію цієї норми, викладену в Законі України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 було визнано такою, що не відповідає Конституції України і вона втратила чинність з дня ухвалення цього Рішення.
Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв`язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (107-17), визнаних неконституційними.
Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене».
Таким чином, на час виникнення спірних відносин діяла редакція частини п`ятої ст. 12 Закону України № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Кабінет Міністрів України у п.п.2 п. 1 Постанови № 141 від 02.03.2016 р. встановив, що в 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань» учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920 грн. у меншому, ніж це передбачено частиною п`ятою статті 12 цього Закону.
На час виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту України» № 3551-XII і Постанова Кабінету Міністрів України № 141. За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України.
Керуючись принципом законності та виходячи із визначених у частині четвертій статті 9 КАС загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2016 році підлягає застосовуванню не Постанова КМУ № 141, а ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII, який має вищу юридичну силу, частина п`ята статті 12 якого передбачає виплату цієї допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Дані висновки містяться в Постанові судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України по справі № 21-6508а15 від 10.02.2016 р., яка відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов`язковою для всіх судів України. Суд вважає, що відповідно до ст. 22 Конституції України відповідач не мав права зменшувати розмір виплат, передбачених ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Посилання відповідача на ст. 95 Конституції України, на Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 та на постанову КМ України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» як на обґрунтування порушення ним прав позивача щодо отримання грошової допомоги до 5 травня у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком є необґрунтованими, виходячи з наступного.
Ст. 95 Конституції України передбачає, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.
Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 зазначив, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості…. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України… Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, ст. 95 Конституції України в жодній мірі не суперечить вимогам ст. 22 Конституції України щодо того, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. З Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 вбачається, що рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, нормативно-правові акти відповідних органів державної влади мають видаватись на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відтак постанова Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», згідно з якою учасникам бойових дій у 2016 році допомога до 5 травня виплачується у розмірі 920 грн., суперечить ст. 22 Конституції України та чинній редакції ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Європейський Суд з прав людини при розгляді справи "Кечко проти України" (заява № 63134/00) у п. 23 свого рішення зазначив, що якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. У зв`язку з цим Європейський Суд не прийняв до уваги позицію Уряду України про колізію двох нормативних актів, якими встановлені відповідні доплати та пільги з бюджету і які є діючими, та ЗУ Про Державний бюджет на відповідний рік, де положення останнього, на думку Уряду України, превалювали як спеціальний закон. Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань Тому суд дійшов обґрунтованого висновку, що право позивача на отримання грошового забезпечення не залежить від наявності фінансування з бюджету, а має безумовний характер.
Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності та враховуючи, що ст. 22 Конституції України є нормою прямої дії, суд приходить до висновку, що право позивача на отримання грошової допомоги «до 5 травня» не залежить від наявності фінансування з бюджету, а має безумовний характер.
Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати розмір щорічної разової грошової допомоги, суд виходить з того, що згідно ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Положеннями ч.3 ст. 28 зазначеного Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною 1 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком та зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не має права посилатись на відсутність певного нормативного акту, що визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобов`язання взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії, тому при врегулюванні спірних правовідносин, застосуванню підлягає саме ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Крім того, суд зазначає, що позивач не пропустив строк звернення до суду відповідно до положень КАС України, так як відповідно до приписів частини 4 статті 17-1 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата.
Згідно ст. 103 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Тобто, перебіг строку для звернення до суду у позивача розпочався з дня звернення до Управління соціального захисту населення Козятинської райдержадміністрації Вінницької області тобто з грудня 2016 року та не був пропущений.
Керуючись ст. ст. 22, 46 Конституції України, ст. ст. 8, 9, 99, 100, 160-163 КАС України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з даним позовом.
Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі встановленому ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту" за 2016 рік.
Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Козятинської райдержадмінстрації Вінницької області здійснити перерахунок та виплатити щорічну разову грошову допомогу до 5 травня 2016 року ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі п`яти пенсій за віком, визначеної частиною першою ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.
Судовий збір компенсувати за рахунок державного бюджету.
На постанову суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Козятинський міськрайонний суд протягом 10 днів з моменту проголошення, а в разі виготовлення вступної та резолютивної частини - в той же строк з дня отримання повного тексту постанови.
Повний текст постанови буде виготовлено 6 березня 2017 року.

Суддя: (підпис ) В.А. Воронюк
З оригіналом згідно.

суддя

секретар

Дата документу 02.03.2017