Справа № 818/1616/16
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 р.Справа № 818/1616/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.,

представників сторін : позивача - Садикова В.В., відповідача - Король М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Культурно-діловий центр" на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 05.01.2017р. по справі № 818/1616/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Культурно-діловий центр"

до Управління Держпраці у Сумській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА

Товариство з обмеженою відповідальністю "Культурно-діловий центр" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Культурно-діловий центр") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Сумській області (далі по тексту - відповідач), в якому просило суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 24.11.2016 р. № 329/668, складену начальником Управління Держпраці у Сумській області Семеног Ю.Д., якою на ТОВ «Культурно-діловий центр» накладено штраф у розмірі 29000,00 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 05.01.2017 року по справі № 818/1616/16 в задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Культурно-діловий центр" до Управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови № 329/668 від 24.11.2016 р.- відмовлено за необгрунтованістю.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 05.01.2017 року по справі № 818/1616/16 та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що позивач не спростовує факт порушення трудового законодавства, яке дійсно було допущено у сфері трудових правовідносин за його участю, проте, стверджує, що вказане порушення не пов'язане з недотриманням мінімальних державних гарантій в оплаті праці. В дійсності мало місце порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплатою їх не в повному обсязі. З посиланням на ч.1 ст.106, ч.ч.1, 2 ст.256 КЗпП України, ст.ст.2, 24 Закону України «Про оплату праці» стверджує, що виплата заробітної плати не в повному обсязі (у т.ч. без урахування необхідних доплат до подвійного розміру годинної ставки) є окремим складом правопорушення, передбаченого абз.2 ч.2 ст.256 КЗпП України, за який передбачено відповідальність у вигляді штрафу в розмірі трьох мінімальних заробітних плат. Вважає, що відповідач не заперечує факту нарахування додаткових виплат працівникам ТОВ «Культурно-діловий центр» за роботу в надурочний час, що підтверджується актом перевірки, проте засвідчує, що на момент закінчення перевірки (04.11.2016 року о 15 год. 30 хв.) останні не були виплачені всім працівникам, які працювали понад встановлені норми праці. Пояснив, що позивач вів облік понаднормового робочого часу працівників підприємства, проводив нарахування винагороди у розмірі встановленої годинної ставки, та, згідно з наказом від 28.10.2016 р., провів нарахування додаткових виплат працівникам товариства до подвійного розміру годинної ставки за період, що перевірявся. При цьому, внаслідок змінного характеру роботи працівників (охоронці, адміністратори готелю) заробітну плату (оплачені у встановленому законодавством розмірі понаднормові години) до закінчення перевірки (04.11.2016 р. о 15 год. 30 хв.) не отримали лише два працівники. Зважаючи на викладене, стверджує, що судом першої інстанції була надана неналежна правова оцінка обставина справи, висновок суду першої інстанції про необґрунтованість вимог позивача не підтверджується матеріалами справи.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 05.01.2017 року по справі № 818/1616/16 та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі направлення № 706 від 31.10.2016 р. головним державним інспектором Управління Держпраці у Сумській області Лисенко В.М. проведено позапланову перевірку додержання ТОВ "Культурно-діловий центр" законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с.9), за результатами якої складено акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 668 від 04.11.2016 р. (а.с.10-17).

Перевіркою встановлено порушення позивачем законодавства про працю за період перевірки з липня 2016 року по вересень 2016 року, зокрема статті 106 Кодексу законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України), вимог частини першої та другої статті 115 КЗпП України та частини першої статті 24 Закону України "Про оплату праці", вимог частини четвертої статті 115 КЗпП.

За результатами перевірки головним державним інспектором Управління Держпраці у Сумській області Лисенко В.М. складено припис № 399 від 04.11.2016 р. з кінцевим терміном виконання - до 05 грудня 2016 року (а.с.18).

Крім того, начальником Управління Держпраці у Сумській області Семенюг Ю.Д. винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 24.11.2016 р. № 329/668, якою на позивача за порушення статті 106 КЗпП України, накладено штраф у розмірі 29 000,00 грн. (а.с.21).

Не погодившись з постановою Управління Держпраці в Сумській області накладення штрафу від 24.11.2016 р. № 329/668, ТОВ «Культурно-діловий центр» звернулось до суду з даним позовом про визнання її протиправною та скасування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні було підтверджено факт порушення позивачем мінімальних державних гарантій щодо оплати праці, а відтак, постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 329/668 від 24.11.2016 р. винесена правомірно, відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. № 100 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань праці за переліком згідно з додатком, реорганізувавши шляхом злиття територіальні органи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015р. № 96 "Про затвердження Положення про Державну службу України з питань праці" Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Одним із завдань Держпраці є реалізація державної політики у сферах охорони праці, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення (пп.1 п.3 Положення).

Згідно з пп.6, пп.43 п.4 Положення Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.

Держпраці для виконання покладених на неї завдань, серед іншого, має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці (пп.5 п.6 Положення) та одержувати від роботодавців і посадових осіб письмові чи усні пояснення, висновки про результати проведення експертних обстежень, аудитів, матеріали та інформацію з відповідних питань, звіти про рівень і стан виконання профілактичної роботи, причини порушень законодавства та про вжиття заходів для їх усунення (пп.7 п.6 Положення).

З огляду на вищенаведені норми права колегія суддів зазначає, що станом на 30.10.2016 року відповідач, який є територіальним органом Держпраці, мав повноваження проводити перевірку юридичної особи ТОВ «Культурно-діловий центр» з питань додержання вимог законодавства про працю та вимагати усунення виявлених порушень.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем під час проведення передвіки було виявлено, зокрема, порушення вимог ст.106 Кодексу законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України) в частині недотримання вимог законодавства при оплаті робіт, проведених у надурочний час, в частині проведення оплати таких робіт за погодинною системою оплати праці в подвійному розмірі годинної ставки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 106 КЗпП України, за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки.

За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані надурочні години.

У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті.

Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Дана норма узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці".

В свою чергу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Так, статтею 12 Закону України "Про оплату праці", передбачено, що норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників, молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов'язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров'я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв'язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.

Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Із системного аналізу наведених норм випливає, що невиплата коштів за роботи, проведені в надурочний час в порядку, розмірі та в строки, передбачені КЗпП України та Законом України "Про оплату праці" є порушенням мінімальних державних гарантій.

Як вбачається зі змісту постанови № 329/668 від 24.11.2016 р., перевіркою встановлено, що згідно з табелем обліку використання робочого часу за липень 2016 року, охоронцем ОСОБА_6 відпрацьовано 256 годин, адміністратором ОСОБА_7 - 192 години (норма тривалості робочого часу в липні 2016 року - 168 годин), але відповідно до розрахунково-платіжної відомості, та відомостей на виплату грошей за липень 2016 року оплата робіт в надурочний час не нараховувалась та не виплачувалась. Згідно з табелем обліку використання робочого часу за серпень 2016 року охоронцем ОСОБА_6 відпрацьовано 192 години, адміністратором ОСОБА_7 - 240 годин (норма тривалості робочого часу в серпні 2016 року - 175 годин), але відповідно до розрахунково-платіжної відомості, та відомості на виплату грошей за серпень 2016 року оплата робіт в надурочний час не нараховувалась та не виплачувалась. Згідно з табелем обліку використання робочого часу за вересень 2016 року охоронцем ОСОБА_6 відпрацьовано 264 години, адміністратором ОСОБА_7 - 218 годин (норма тривалості робочого часу в вересні 2016 року - 176 годин), але відповідно до розрахунково-платіжної відомості, та відомості на виплату грошей за серпень 2016 року оплата робіт в надурочний час не нараховувалась та не виплачувалась. Документів, підтверджуючих виплату коштів за роботи, проведені в надурочний час працівниками ОСОБА_6, ОСОБА_7 станом на 04.11.2016 р. не надано.

Колегія суддів відмічає, що факт роботи зазначених працівників надурочно позивачем не заперечується.

При цьому, документів, що підтверджують виплату заробітної плати у подвійному розмірі за роботи, проведені в надурочний час працівниками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 станом на 04.11.2016 р. (в день завершення перевірки) не надано. Такі виплати (доплати до подвійного розміру) відбулись після завершення перевірки, що підтверджується видатковими касовими ордерами та відомостями на виплату грошей (а.с. 25-26). Дана обставина не була спростована представником позивача.

Колегія суддів відхиляє посилання представника позивача на те, що в даному випадку мало місце не порушення мінімальних державних гарантій щодо оплати праці, а несвоєчасна виплата заробітної плати, яка є окремим складом правопорушення та передбачає інший розмір фінансової відповідальності, з наступних підстав.

Так, представник позивача в обґрунтування такого твердження зазначив, що оплата праці у надурочний час (доплата до подвійного розміру) була нарахована відповідним працівникам до моменту завершення перевірки (04.11.2016 року о 15 год. 30 хв.), факт нарахування не заперечується відповідачем по справі. Станом на час закінчення перевірки фактична виплата коштів не була проведена лише двом працівникам - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, внаслідок змінного характеру роботи працівників.

На підтвердження таких доводів позивачем надано копію розрахунково-платіжної відомості № НЗП-000013 за листопад 2016 року, згідно з якою нараховано заробітну плату охоронцям ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також адміністраторам ОСОБА_13, ОСОБА_7, ОСОБА_9 (а.с.22).

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у розумінні ст.12 Закону України «Про оплату праці» дотриманням мінімальних державних гарантій є саме виплата, а не нарахування заробітної плати за роботи у надурочний час.

Колегія суддів зауважує, що підставою для застосування до позивача відповідальності, передбаченої абз.4 ч.2 ст.265 КЗпП України, за порушення ст.106 КЗпП України, слугувала невиплата коштів за роботи, проведені у надурочний час, працівникам ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Однак, як вбачається з акту перевірки та підтверджено представником відповідача в судовому засіданні, фактична виплата донарахованої заробітної плати за роботи, проведені у надурочний час, до моменту закінчення перевірки (04.11.2016 року о 15:30 год.) була здійснена лише працівникам ОСОБА_8 та ОСОБА_9, за яких позивачеві не були нараховані штрафні санкції.

Видатковий касовий ордер про видачу коштів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в загальній сумі 3155,09 грн., датований 04.11.2016 року, копію якого надано позивачем до матеріалів справи, не містить підпису одержувача коштів (а.с.25). Факт виплати вказаним особам суми доплати за роботу у надурочні години після закінчення перевірки позивачем не заперечується.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що станом на час початку проведення перевірки - 31.10.2016 року - у позивача були відсутні документи про нарахування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заробітної плати за роботу в надурочний час у подвійному розмірі (наказ, розрахунково-платіжна відомість, відомість на виплату грошей тощо), такі документи були складені позивачем лише в останній день проведення перевірки (04.11.2016 року), що свідчить про відсутність у позивача до моменту перевірки наміру проводити вказані виплати цим особам.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача в апеляційній скарзі на наказ від 28.10.2016 року, згідно з яким нібито було проведено донарахування додаткових виплат працівникам підприємства до подвійного розміру годинної ставки, оскільки, за змістом акту перевірки, такого наказу на перевірку не надавалось, що ставить під сумнів фактичне винесення позивачем такого наказу станом на момент початку перевірки.

З огляду на викладене, в даному випадку мало місце саме недотримання мінімальних державних гарантій, а не несвоєчасна виплата заробітної плати, як це стверджує позивач.

Та обставина, що позивачем вівся облік часу надурочних робіт та проводилась їх оплата, але в одинарному розмірі, не спростовує факту неналежної оплати праці, чим порушено мінімальні державні гарантії щодо оплати праці, та не звільняє позивача від відповідальності, передбаченої абз.4 ч.2 ст.265 КЗпП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови № 329/668 від 24.11.2016 року про накладення на ТОВ «Культурно-діловий центр» штрафу в розмірі 29000,00 грн. (10-кратний розмір мінімальної заробітної плати за кожну особу, щодо якої встановлено порушення ст.106 КЗпП України), діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Кодексом законів про працю України, з дотриманням вимог ч.3 ст.2 КАС України, а отже, відсутні підстави для скасування даної постанови.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Культурно-діловий центр" залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 05.01.2017р. по справі № 818/1616/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова Т.С.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Дюкарєва С.В.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 28.02.2017 р.