Справа № 591/590/17
Суддя: Бурда Б. В.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/590/17
Провадження № 2-а/591/241/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в особі судді Бурда Б.В. розглянувши в порядку скороченого провадження матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сумського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправними, спонукання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 2009 року він отримує пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу». Вказує, що при призначенні пенсії відповідачем помилково не була врахована до середньомісячного розміру заробітної плати усі виплати з яких проводилися відрахування внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Після звернення позивача з приводу усунення порушень, в грудні 2016 року, відповідач відмовився добровільно задовольнити його вимоги. За таких обставин, позивач просить ухвалити рішення, яким визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії державного службовця, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця з урахуванням усіх складових її заробітної плати, зобов'язавши при цьому при здійсненні перерахунку пенсії не змінювати базовий місяць для визначення індексації.

Судом встановлено, що позивач працював в Головному управлынны статистики у Сумськый областы та звільнився на пенсію. Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сумах та отримує пенсію державного службовця, призначену згідно Закону України « Про державну службу » в розмірі 90 % від суми заробітної плати. Під час обчислення пенсії позивачу не враховано матерыальны допомоги на оздоровлення, на вирішенння соціально-побутових потреб та інші виплати з яких проводилися нарахування та виплати страхових внесків.

21.12.2016 року позивач звернулася з заявою про перерахунок пенсії на підставі додатково наданої довідки, але їй було в цьому відмовлено рішенням №804903 від 22.12.2016 року

У частині першій статті 1 Закону України "Про оплату праці " встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань, премії та індексації входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону «Про державну службу» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із зазначеним Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, заперечення відповідача про те, що спірні виплати, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак які не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням законів №3723-XII та № 108/95-ВР, які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону № 1058-IV та стаття 66 Закону № 1788-XII.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України (справи №№21-430а11, 21-125а13, 21-97а13, 21-350а13).

Згідно статті 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача на те, що з набранням чинності 01.01.2015 року Закону України „Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України від 28.12.2014 року, пенсії державним службовцям призначаються в розмірі 60 % від суми їх заробітної плати та на те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року №213 у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України „Про державну службу та ряд інших, у зв'язку з чим з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Закону України „ Про державну службу, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі. Крім того, нормами чинного законодавства визначено, що не допускається погіршення положення пенсіонера.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Вирішуючи позовні вимоги за позовом до суб'єкта владних повноважень, суд виходить із конституційних принципів, на яких базуються здійснення прав та свобод людини та громадянина в Україні, включаючи права на пенсійне забезпечення, які передбачені ст.1, 3, ч.2 ст.6, ст.8, ч.2 ст.19, ст.22, 23, ч.1 ст.24, ст.46, ч.1 ст.50 Конституції України, з неможливості скасування та звуження права на пенсійне забезпечення. Правовою гарантією забезпечення державою цього права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, що слідує з принципів верховенства права, закріпленого ст.8 Конституцією України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в перерахунку призначеної пенсії державного службовця.

Відповідно до вимог ст. 84 Закону України "Про пенсійне забезпечення" перерахунок призначеної пенсії при виникненні права на підвищення пенсії проводиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, із першого числа наступного місяця, якщо заяву подано після 15-го числа.

Враховуючи, що позивач звернувся до органів пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії - 21.12.2016 року, тому позовні вимоги в частині зобов'язання здійснити перерахунок пенсії підлягають задоволенню з 01.01.2017 року.

Даний спір між сторонами виник у зв'язку з прийняттям відповідачем рішення про відмову у перерахунку пенсії, в якому відповідачем вирішено лише питання щодо відсутності права на перерахунок.

Водночас, з приводу визначення базового місяця для визначення розміру індексації пенсії позивача, про яке просить позивач, відповідачем жодного рішення не приймалось, правовідносини між позивачем і відповідачем саме з цього питання на момент його звернення до суду з даним позовом не виникали.

Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на викладене суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині покладення на відповідача обов'язку не змінювати базовий місяць для визначення розміру індексації пенсії є передчасними та їх розв'язання в даний час призведе до невиправданого втручання в дискреційні повноваження відповідача.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача .

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України на користь позивача за рахунок коштів Державного бюджету України підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в сумі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 159-163 КАС України, ст.ст. 1-2 Закону України « Про оплату праці », ст.ст. 33, 37 Закону України " Про державну службу ", ст. 66 Закону України " Про пенсійне забезпечення ", ст.ст. 41, 45 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ", суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Сумського об'єднаного Пенсійного фонду України Сумської області в частині відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Сумське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах провести перерахунок та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_1 з 01 січня 2017 року, включивши до складу заробітної плати суми усі види оплати праці, на які нараховувався збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, включаючи суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових потреб, індексацію, розмір якої зазначено у довідці від 07.12.2016 року № 08-43-3405, із збереженням проценту нарахування пенсії, на момент виходу на пенсію та виплатити її у повному обсязі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на користь ОСОБА_1 640 грн.. в рахунок відшкодування понесених по справі судових витрат.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя