Справа № 826/24901/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 лютого 2017 року № 826/24901/15

Окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася позивач ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, в якому просила:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М.А. щодо неправильного визначення суми заборгованості перед кредитором ОСОБА_1 та не включення до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», кошти, які не повернуті кредитору ОСОБА_1 за Договором банківського вкладу «Новорічний подарунок» № 681839/13 від 21.11.2013 року;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіну М.А. правильно визначити суму заборгованості перед кредитором ОСОБА_1, а саме з урахуванням заборгованості за Договором банківського вкладу «Новорічний подарунок» № 681839/13 від 21.11.2013 року у сумі 67444,22 грн.

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіну М.А. акцептувати та внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», включивши вимогу кредитора ОСОБА_1 на суму - 67444,22 грн., згідно Договору банківського вкладу «Новорічний подарунок» № 681839/13 від 21.11.2013 року;

- присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань на користь Позивача, понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 675,00 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що 21 листопада 2013 року між Позивачем та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» укладено Договір банківського вкладу «Новорічний подарунок» № 681839/13, відповідно до умов якого предметом Договором є розміщення Вкладником в Банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «Новорічний подарунок» в національній валюті України на строк 13 (тринадцять) місяців з дня укладення Договору, з щомісячною виплатою процентів. Для обліку вкладу Банк відкриває на ім`я Вкладника вкладний рахунок НОМЕР_2, код банку 380537. Дата вимоги Вкладником Вкладу - 21.12.2014 року (п. 1.7 Договору).

Крім того, як зазначено у позові, відповідно до п. 1.2 Договору, Банк відкриває на ім`я вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» НОМЕР_3, код банку 380537, надалі рахунок - кореспондент. На цей рахунок - кореспондент Банк перераховує нараховані проценти за збереження Вкладу та може бути перерахований Вклад по закінченні строку його дії. Нараховані проценти за збереження Вкладу з капіталізацією процентів Банк перераховує на Рахунок.

Позивач вказує, що на виконання п. 1.2. Договору, нею з Банком було також укладено Договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» НОМЕР_3, відповідно до умов якого предметом Договору є відкриття на ім`я Вкладника іменного вкладного рахунка на умовах вкладу на вимогу «Для виплат» в національній валюті України НОМЕР_3, код банку 380537.

Таким чином, на думку Позивача, вищевказані договори, які остання уклала з Банком взаємопов`язані один з одним, оскільки другий Договір витікає із першого, бо передбачає лише відкриття рахунку - кореспонденту, за допомогою якого Позивач, як вкладник за Договорами здійснила фінансову операцію по внесенню вкладу та мала змогу отримувати перераховані Банком проценти за збереження вкладу.

Також, Позивач вказує, що Постановою Правління НБУ від 20.11.2014 року №733 «Про віднесення ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 року №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21.11.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 128 від 24.11.2014 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» призначено Славкіну М.А.

Відповідно до Постанови Правління НБУ від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.03.2015 року прийнято рішення № 63 про початок ліквідації Банку та з 27.03.2015 року Фонд розпочав виплату коштів вкладникам Банку в межах гарантованої суми у розмірі до 200 000,00 грн., а також прийом вимог кредиторів.

Позивач у позові зазначає, що Фондом їй була виплачена гарантована сума вкладу у розмірі 200 000,00 грн., але оскільки її грошові вимоги до Банку перевищують суму гарантованого відшкодування Фондом, то для того, щоб отримати решту суми, розмір якої становить 67 444,22 грн., Позивачу потрібно було звернутися до Банку з заявою про включення її до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

В подальшому, як вказує Позивач, вона звернулася до співробітників ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за консультацією та попросила у них зразок заяви про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Під час написання заяви у довільній формі, оскільки зразки таких заяв були відсутні, співробітники Банку проінформували Позивача про те, що посилатися у своїй заяві можна, як на Договір банківського вкладу «Новорічний подарунок» № 681839/13, так і на Договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» НОМЕР_3, оскільки другий договір витікає із першого, бо стосується тільки відкриття на ім`я Позивач іменного вкладного рахунка на умовах вкладу на вимогу «Для виплат».

31.03.2015 року Банком було прийнято від Позивача вказану заяву та зареєстровано за вх.. № 73-47-г, в заяві було вказано, що Позивач просить Відповідача включити її до реєстру кредиторів з метою повернення грошових коштів згідно Договору НОМЕР_3 від 21.11.2013 року та нарахованих відсотків в період дії тимчасової адміністрації.

Залишок суми вкладу, який залишився на рахунку у Банку, складав 67 444,22 грн., вказані гроші були потрібні Позивачу, тому остання постійно навідувалася до Банку з метою отримати відповідь про результати розгляду її заяви.

28.07.2015 року Позивач дізналася від співробітників Банку про те, що до реєстру акцептованих вимог кредиторів включена сума у розмірі 0,02 грн., у зв`язку з чим, Позивач звернулася до Відповідача з проханням вирішити вказане непорозуміння.

У відповіді на заяву Відповідачем було зазначено про те, що заявлені Позивачем кредиторські вимоги стосувалися лише Договору банківського вкладу на вимогу «Для виплат» НОМЕР_3 від 21.11.2013 року і до реєстру акцептованих вимог кредиторів включено суму у розмірі 0,02 грн.

Після чого, Позивач, як вона вказує у позові, неодноразово зверталася до Відповідача з заявами про внесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів, до якого внести суму вкладу у розмірі 67444,22 грн., але листами від 21.08.2015 року та від 20.10.2015 року її було повідомлено про відсутність підстав для внесення таких змін.

Таким чином, Позивач вважає, що з 31.03.2015 року по 28.07.2015 року вона перебувала у правовій невизначеності, оскільки була позбавлена інформації про відповідність або невідповідність її заяви встановленим вимогам та необхідного повторного подання кредиторських вимог.

Також, Позивач вказує, що дійсно допустила помилку при написанні заяви від 31.03.2015 року про визнання її кредитором, посилаючись на Договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» НОМЕР_3 від 21.11.2013 року, замість посилання на основний Договір банківського вкладу «Новорічний подарунок» № 681839/13 від 21.11.2013 року, але Позивач вважає, що вказана обставина не є перешкодою для внесення суми залишку її вкладу у розмірі 67444,22 грн. до реєстру акцептованих вимог кредиторів, оскільки, на її думку, вона не винна в тому, що Банк не перерахував на рахунок - кореспондент вказану суму.

Крім того, Позивач зазначає у своєму позові, що у розпорядженні Відповідача знаходилися усі необхідні дані про Позивача, як про вкладника Банку та Уповноважена особа Фонду мала можливість переконатися у наявності договірних відносин між Вкладником та Банком, щоб об`єктивно і точно з`ясувати суму заборгованості Банку перед Позивачем, як кредитором.

Позивач також вказує на те, що об`єктом Договору банківського вкладу «Новорічний подарунок» №681839/13 є гроші Позивача (вклад), а об`єктом Договору банківського вкладу на вимогу «Для виплат» НОМЕР_3 є теж гроші Позивача (проценти, нараховані за збереження вкладу за першим договором), тобто Позивач вважає, що Договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» може розглядатися, як Додаткова угода до Договору банківського вкладу «Новорічний подарунок».

Просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.12.2015 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

Під час розгляду справи представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача під час розгляду справи позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені у письмових запереченнях проти позову.

В судовому засіданні за згодою представника позивача, урахуванням не явки представника відповідача до судового засідання, призначеного на 18.02.2016 року, належним чином повідомленого про час, дату та місце розгляду справи, ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

У судовому засіданні встановлено, що 21 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (скорочене офіційне найменування - ПАТ «ВіЕйБі Банк»), надалі - Банк, в особі Головного експерта (з продажу, роздрібний бізнес), Ткаченко Д.І., що діє на підставі довіреності 03/2/736 від 11.11.2013 укладено Договір банківського вкладу «Новорічний подарунок» №681839/2013 (в національній валюті України), відповідно до умов якого Предметом Договору є розміщення Вкладником в Банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «Новорічний подарунок» в національній валюті України на строк 13 (тринадцять) місяці (в), з дня укладення Договору, з щомісячною виплатою процентів, надалі - Вклад. Для обліку Вкладу Банк відкриває на ім`я Вкладника вкладний рахунок НОМЕР_2, код банку 380537, надалі - Рахунок. (п. 1.1.)

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що Банк відкриває на ім`я Вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» НОМЕР_3, код банку 380537, надалі - Рахунок - кореспондент. На цей рахунок - кореспондент Банк перераховує нараховані проценти за збереження Вкладу та може бути перерахований Вклад по закінченні строку його дії. Нараховані проценти за збереження Вкладу з капіталізацією процентів Банк перераховує на рахунок.

У Розділі 3 Договору «Адреси і реквізити Сторін» вкладником зазначена фізична особа: «ПІБ: ОСОБА_1, Адреса: п/ індекс АДРЕСА_1. Паспорт: НОМЕР_4 дата видачі: 12.04.2011, ким виданий: Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві, дата народження: 13.02.1954, Реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер): НОМЕР_1, Телефон: НОМЕР_5; НОМЕР_6».

При цьому, суд звертає увагу, що у Розділі 4 Підписи Сторін відсутні підпис, прізвище, ім`я та по - батькові Вкладника (від імені Вкладника).

Як вбачається з наданої суду копії Договору банківського вкладу на вимогу «Для виплат» НОМЕР_3 від 21 листопада 2013 року, укладеного між ОСОБА_1, що здійснює внесення вкладу, надалі - Вкладник, з однієї сторони, та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (скорочене офіційне найменування - ПАТ «ВіЕйБі Банк»), надалі - Банк, в особі Головного експерта (з продажу, роздрібний бізнес), Ткаченко Д.І., що діє на підставі довіреності 03/2/736 від 11.11.2013, з іншої сторони, Предметом Договору є відкриття на ім`я Вкладника іменного вкладного рахунка на умовах вкладу на вимогу «Для виплат» в національній валюті України НОМЕР_3, код банку 380537, надалі - Рахунок на вимогу. (п. 1.1. Договору)

У Розділі 3 Договору зазначені Адреси і реквізити Сторін, а саме: у графі «Вкладник» зазначено: «ПІБ: ОСОБА_1, Адреса: п/ індекс АДРЕСА_1. Паспорт: НОМЕР_4 дата видачі: 12.04.2011, ким виданий: Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві, дата народження: 13.02.1954, Реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер): НОМЕР_1, Телефон: НОМЕР_5; НОМЕР_6».

У Розділі 4 «Підписи Сторін» відсутні підпис, прізвище, ім`я та по - батькові Вкладника (від імені Вкладника).

Таким чином, Стороною Договору, а саме Вкладником за вищевказаними Договорами є ОСОБА_1, в той час, як до суду з даним адміністративним позовом звертається ОСОБА_1.

З наданої суду Відповідачем виписки по особовим рахункам з 21.05.2013 по 3.03.2015, сформованої 11.01.2016 року вбачається, що залишок грошових коштів у розмірі 0,02 грн. перебуває на рахунку НОМЕР_3, який належить саме ОСОБА_1, з призначенням платежу: Погашення відсотків відповідно до угоди НОМЕР_3 від 21-05-2013.

Тобто, проценти відповідно до угоди нараховувалися на рахунки ОСОБА_1, а не на рахунки ОСОБА_1, яка звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Крім того, Позивач посилається на укладений Договір банківського рахунку від 21 листопада 2013 року з відкриттям Банком на ім`я Вкладника вкладного рахунку НОМЕР_2, однак з вищевказаної виписки з особових рахунків взагалі не вбачається, що на ім'я ОСОБА_1 відкривався такий вкладний рахунок.

Також, суд звертає увагу на той факт, що в матеріалах справи відсутній й Договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» НОМЕР_3 від 21 травня 2013 року, суму залишку якого Відповідачем включено до реєстру акцептованих кредиторів.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 3 КАС України у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

У зв'язку з тим, що у судовому засіданні встановлено, що вкладником за Договором банківського вкладу «Новорічний подарунок» №681839/2013 від 21.11.2013 року та за Договором банківського вкладу на вимогу «Для виплат» НОМЕР_3 від 21.11.2013 року є ОСОБА_1, а не ОСОБА_1, будь - яких доказів того, що «ОСОБА_1» та «ОСОБА_1» є однією й тією самою особою, права, свободи та інтереси, якої були порушені Відповідачем у даній справі в частині неправильного визначення суми заборгованості та не включення до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (належним чином завірена копія Договору про внесення змін до Договору банківського вкладу «Новорічний подарунок» №681839/2013 від 21.11.2013 року та за Договором банківського вкладу на вимогу «Для виплат» НОМЕР_3 від 21.11.2013 року, судове рішення, яке набрало законної сили тощо) суду надано не було, суд приходить до висновку, що Позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються її вимоги до Відповідача, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст.. 94 КАС України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Відповідача на користь позивача судових витрат.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 128 ,158 - 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур