Справа № 802/256/17-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 лютого 2017 р. Справа № 802/256/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

за участі секретаря судового засідання: Крисько І.В.

представників сторін:

позивача: Ліскова А.І.

відповідача: Волошенюк Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "СТОКПОРТ"

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "СТОКПОРТ" (далі - ТОВ "СТОКПОРТ") до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - ГУ ДФС у Вінницькій області) про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 24 жовтня 2016 року ТОВ "СТОКПОРТ" звернулось до Головного управління ДФС у Вінницькій області із заявою про надання індивідуальної податкової консультації. Зокрема, позивач просив податковий орган роз'яснити у письмовій формі питання: чи може юридична особа обрати спрощену систему оподаткування, у разі якщо розмір частки у статутному капіталі такої юридичної особи дорівнює або перевищує 25 % та належить іноземній юридичній особі, що зареєстрована та сплачує податки на території у відповідності до права Великобританії?

Листом № 2002/10/02-32-12-02 від 22 листопада 2016 року Головне управління ДФС у Вінницькій області надало податкову консультацію, яку TOB "СТОКПОРТ" вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки остання, на думку позивача, суперечить приписам Податкового кодексу України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Крім того, зазначив, що Податковий кодекс України не містить прямих заборон відносно того, що засновником юридичної особи платника єдиного податку не може бути іноземна юридична особа. Таким чином, з системного аналізу норм податкового законодавства, на думку представника позивача не існує обмежень щодо системи оподаткування іноземних юридичних осіб, які є засновниками юридичної особи - платника єдиного податку. Відтак, представник TOB "СТОКПОРТ" вважає, що юридична особа, засновником якої є іноземна юридична особа, яка оподатковується за правилами іншої держави, може обрати спрощену систему оподаткування.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд у їх задоволенні відмовити повністю. Також вказав, що при наданні податкової консультації № 2002/10/02-32-12-02 від 22 листопада 2016 року Головне управління ДФС у Вінницькій області діяло на підставі, в межах та в порядку визначених чинним законодавством України. Окрім того, зазначив, що при наданні податкової консультації Головне управління ДФС у Вінницькій області керувалося виключно нормами податкового законодавства, які встановлюють певні обмеження щодо систем оподаткування нерезидентів (іноземних компаній) та можливості їх участі як засновників юридичних осіб, що бажають обрати спрощену систему оподаткування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

24 жовтня 2016 року ТОВ "СТОКПОРТ" звернулось до Головного управління ДФС у Вінницькій області із заявою про надання індивідуальної податкової консультації у письмовій формі стосовно питання: чи може юридична особа обрати спрощену систему оподаткування, у разі якщо розмір частки у статутному капіталі такої юридичної особи дорівнює або перевищує 25 % та належить іноземній юридичній особі, що зареєстрована та сплачує податки на території у відповідності до права Великобританії? (а.с. 7-8).

22 листопада 2016 року листом № 2002/10/02-32-12-02 Головне управління ДФС у Вінницькій області надало податкову консультацію в силу якої податковий орган дійшов висновку, що згідно з пп. 291.5.5 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп суб'єкти господарювання, у статутному капіталі яких сукупність часток, що належать юридичним особам, які не є платниками єдиного податку, дорівнює або перевищує 25 відсотків, тобто якщо 25 відсотків або більше статутного капіталу належить юридичним особам, які є платниками податків на загальній системі (а.с.9-10).

Позивач вважаючи податкову консультацію викладену в листі Головного управління ДФС у Вінницькій області № 2002/10/02-32-12-02 від 22 листопада 2016 року протиправною та з метою її скасування звернувся з даним позовом до суду.

Відносини, які виникають з приводу справляння податків і зборів, порядок адміністрування податків і зборів, права та обов'язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства в Україні регулюються Податковим кодексом України.

При цьому, відповідно до 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Згідно з пунктом 52.1 статті 52 Податкового кодексу України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (пункт 52.2 статті 52 Податкового кодексу України).

За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультація, надана в письмовій або електронній формі, обов'язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства. (пункт 52.3 статті 52 Податкового кодексу України).

Приписами пунктів 52.4 та 52.5 статті 52 Податкового кодексу України передбачено, що консультації надаються контролюючими органами. Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

Водночас, платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору (пункт 53.3 статті 53 Податкового кодексу України).

Скасування судом індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

З огляду на викладені законодавчі положення вбачається, що податкова консультація надається контролюючими органами у межах їхньої компетенції з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган, виходячи з норм або змісту відповідного податку чи збору.

При цьому, дослідженню в справах про визнання протиправною та скасування податкової консультації підлягають обставини щодо: поставлених у зверненні платника про надання податкової консультації питань; викладених у податковій консультації відповідей; відповідність зазначених у податковій консультації висновків нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 23.06.2016 року №К/800/52977/13.

Як випливає із запиту ТОВ "СТОКПОРТ" про надання письмової консультації, товариство просило контролюючий орган роз'яснити питання щодо можливості обрання юридичною особою спрощеної системи оподаткування, у разі якщо розмір частки у статутному капіталі такої юридичної особи дорівнює або перевищує 25 % та належить іноземній юридичній особі, що зареєстрована та сплачує податки на території у відповідності до права Великобританії.

Головне управління ДФС у Вінницькій області листом № 2002/10/02-32-12-02 від 22 листопада 2016 року надало податкову консультацію в силу якої податковий орган дійшов висновку, що згідно з пп. 291.5.5 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп суб'єкти господарювання, у статутному капіталі яких сукупність часток, що належать юридичним особам, які не є платниками єдиного податку, дорівнює або перевищує 25 відсотків, тобто якщо 25 відсотків або більше статутного капіталу належить юридичним особам, які є платниками податків на загальній системі.

Надаючи юридичну оцінку викладеним у податковій консультації відповідача відповідям на поставлені у запиті позивача питання, їх відповідності нормам чинного податкового законодавства, суд виходить із наступного.

Відповідно до пп.14.1.122 п.14.1 ст. пп.14 Податкового кодексу України нерезиденти - це: а) іноземні компанії, організації, утворені відповідно до законодавства інших держав, їх зареєстровані (акредитовані або легалізовані) відповідно до законодавства України філії, представництва та інші відокремлені підрозділи з місцезнаходженням на території України; б) дипломатичні представництва, консульські установи та інші офіційні представництва інших держав і міжнародних організацій в Україні; в) фізичні особи, які не є резидентами України.

Згідно пп. 14.1.213 п.14.1 ст. пп.14 Податкового кодексу України резиденти - це, зокрема, юридичні особи та їх відокремлені особи, які утворені та провадять свою діяльність відповідно до законодавства України з місцезнаходженням як на її території, так і за її межами.

В силу вимог положень п. 291.1 - 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України встановлюються правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку.

Спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп фізичні та юридичні особи - нерезиденти (п.п. 291.5.7 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.п. 291.5.5 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп суб'єкти господарювання, у статутному капіталі яких сукупність часток, що належать юридичним особам, які не є платниками єдиного податку, дорівнює або перевищує 25 відсотків.

Відтак, аналіз вказаних норм податкового законодавства дає підстави для висновку, що право платника податків перейти на спрощену систему оподаткування не є безумовним, а містить певні обмеження. Зокрема, таким обмеженням є склад засновників платника податків, їх правовий статус та частка у статутному капіталі платника, а також можливість їх перебування на спрощеній чи загальній системі оподаткування.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що юридична особа, не може бути платником єдиного податку першої - третьої груп суб'єктів господарювання, у статутному капіталі яких сукупність часток, що належать юридичним особам, які не є платниками єдиного податку, в тому числі іноземним юридичним особам (нерезидентам), дорівнює або перевищує 25 відсотків.

За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога ТОВ "СТОКПОРТ" щодо визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації Головного управління ДФС у Вінницькій області, яка викладена у листі № 2002/10/02-32-12-02 від 22 листопада 2016 року є необґрунтованою, оскільки при наданні останньої податковий орган керувався нормами чинного податкового законодавства України.

Відповідно до статті 71 кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів зібраних у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ТОВ "СТОКПОРТ" задоволенню не підлягає.

Оскільки у задоволенні позову ТОВ "СТОКПОРТ" відмовлено, в силу норм ст. 94 КАС України, підстави для стягнення в користь позивача сплаченого при зверненні до суду судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна