Справа № 266/1259/16-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пантелєєв Д.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року справа №266/1259/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Сіваченка І.В.

суддів: Шишова О.О., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 19 грудня 2016 року у справі № 266/1259/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя про визнання неправомірною бездіяльність та стягнення соціальної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2016 року позивачка звернулася з адміністративним позовом до суду, в обґрунтування якого зазначила, що вона має право на державну соціальну допомогу, встановлену ст. 6 Закону України від 18 листопада 2004 року № 2195-IV "Про соціальний захист дітей війни" (далі Закон № 2195-IV).

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполі від 18.12.2010 задоволено її позов та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя (далі Управління) здійснити їй перерахунок та виплату підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитині війни з 01.01.2010 з урахуванням фактично сплачених сум. В подальшому Управління був здійснений перерахунок у розмірі 3557,40 гривень, однак грошові кошти виплачено не було. Просила суд стягнути з Управління на її користь невиплачену соціальну допомогу у розмірі 3557,40 гривень.

В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги та просила також стягнути з відповідача відповідно до ст. 1 Закону № 2195-IV індексацію грошових коштів, які не були їй виплачені.

Відповідач позов не визнав та пояснила, що за рішенням суду Управлінню було зобов'язано зробити перерахунок пенсії ОСОБА_2, що і було зроблено. Доплата у розмірі 3557,40 гривень була нарахована у вересні 2011 року, однак виплачена не була, оскільки не було фінансування з державного бюджету. Окрім того зазначено, що в своєму рішенні суд не зобов'язував Управління виплатити конкретну суму позивачу. Стосовно позовних вимог щодо індексації державної соціальної допомоги, то зазначила, що ця виплата не є об'єктом індексації грошових доходів населення, тому вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя від 19 грудня 2016 року у справі № 266/1259/16-а адміністративний позов було задоволено частково, а саме:

стягнуто з Управління на користь позивача невиплачену суму підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 3557,40 гривень, яка перерахована відповідно до постанови Приморського районного суду м. Маріуполя від 18.12.2010.

В іншій частині (тобто, щодо проведення індексації) в позові відмовлено.

Постанова мотивована тим, що відповідачем ані у судовому засіданні, ані у листах не заперечувався той факт, що рішення суду було виконано тільки в частині здійснення перерахунку підвищення до пенсії. В той же самий час, учасниками процесу не заперечувався також і той факт, що виконавче провадження ВП № 30226227 закрито. Окрім того, суд першої інстанції зауважує, що в рішенні суду, окрім зобов'язання зробити перерахунок, також було зобов'язання здійснити виплату такого перерахунку, а тлумачення Управління рішення суду на свою користь та його виконання тільки в частині перерахунку призвело до порушення прав позивачки на отримання такого перерахунку після набрання рішення законної сили.

Не погодившись з таким рішенням, Управління подало апеляційну скаргу, в якій зазначило, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просило прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов, не прийняв до уваги наслідки пропущення процесуального строку для звернення до суду за захистом порушеного права, передбачені ст. 100 КАС України.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що судове рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 18.12.2010 було відпрацьовано відповідачем 07.09.2011 і нараховано доплату у розмірі 3557,40 грн.

Також, апелянт зазначає, що стягнення з органів Управління суми на виконання постанови не має під собою правових підстав, оскільки законодавством передбачено програму для безспірного списання коштів державного та місцевого бюджетів на виконання рішень суду.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Спершу слід зазначити, що апеляційне провадження на постанову місцевого суду в цій справі було відкрито лише за апеляційною скаргою відповідача. Апеляційна скарга позивача була їй повернута. Відповідно до частини першої статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає постанова місцевого суду лише в частині, в якій частка позовних вимог була задоволена. В іншій частині (щодо відмови в позові про проведення індексації) судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено.

Згідно зі ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За постановою Приморського районного суду м. Маріуполя від 18.12.2010 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю та зобов'язано Управління здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону № 2195-IV з 01.01.2010 з урахуванням фактично сплачених сум. Постанова суду набрала законної сили 29.12.2010 (а.с.7).

Як встановлено судом та не заперечувалося учасниками процесу, перерахунок доплати відповідно до постанови Приморського районного суду м. Маріуполя від 18.12.2010 було проведено Управлінням станом на жовтень 2011 року та становить 3557,40 гривень, що підтверджується також листами Управління за № 67/П-27-09-15 від 09.09.2011, за № 20647/03 від 18.11.2013, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за № 41-П-02 від 28.01.2016 (а.с.8,9-10,11-12).

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 255 КАС України передбачено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

В той же самий час, з листа Управління за № 67/П-27-09-15 від 09.09.2011, за № 20647/03 від 18.11.2013, листа Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за № 41-П-02 від 28.01.2016 вбачається, що Управлінням було здійснено тільки перерахунок, однак виплату перерахованого підвищення до пенсії здійснено не було (а.с.8,9-10,11-12).

Окрім того, ОСОБА_2 було звернуто рішення суду на примусове виконання до Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження (а.с.4).

Таким чином, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що відповідачем ані у судовому засіданні, ані у листах не заперечувався той факт, що рішення суду було виконано тільки в частині здійснення перерахунку підвищення до пенсії. В той же самий час, учасниками процесу не заперечувався також і той факт, що виконавче провадження ВП № 30226227 закрито. Окрім того, апеляційний суд зауважує, що в рішенні суду, окрім зобов'язання зробити перерахунок, також було зобов'язання здійснити виплату такого перерахунку, а тлумачення Управління рішення суду на свою користь та його виконання тільки в частині перерахунку призвело до порушення прав позивачки на отримання такого перерахунку після набрання рішення законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення невиплаченої соціальної допомоги у розмірі 3557,40 гривень на підставі постанови суду Приморського районного суду м. Маріуполя від 18.12.2010.

Доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом не заслуговують на увагу, оскільки невиплата їй спірних сум за проведеним Управлінням перерахунком триває і по цей час, тобто, протиправна бездіяльність відповідача є триваючою.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У звязку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 19 грудня 2016 року у справі № 266/1259/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя про визнання неправомірною бездіяльність та стягнення соціальної допомоги - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

ОСОБА_3