Справа № 826/2980/15
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

02 березня 2017 року м. Київ К/800/6141/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу Міністерства юстиції України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з вказаним адміністративним позовом, в якому просив стягнути з Міністерства юстиції України середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення його на посаді старшого державного виконавця за період з 07 квітня 2015 року по 25 листопада 2016 року в розмірі 70728,99 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року, відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 вересня 2016 року рішення судів попередніх інстанцій скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2016 року відмовлено у задоволенні вказаного адміністративного позову.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким стягнуто з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі з 07 квітня 2015 року по 25 листопада 2016 року в розмірі 70728,99 грн.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року, Міністерство юстиції України подало касаційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду апеляційної інстанції та відмовити у задоволенні позову.

Разом з тим, дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, у відкритті провадження за касаційною скаргою необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до статті 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами частини другої статті 235 зазначеного Кодексу при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 236 КЗпП встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до частини першої статті 255 КАС постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною другою статті 257 КАС встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому пунктом 3 частини першої статті 256 КАС передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Судами встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.12.2014р. у справі №826/17563/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2015р., адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби України задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ №675/к від 10.11.2014р. «Про звільнення ОСОБА_1.», поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України з 19.12.2014р. та стягнуто на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць судове рішення допущено до негайного виконання.

Згідно з п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.01.2015р. №17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» (що набрала чинності 28.01.2015р.) ліквідовано Державну реєстраційну службу та Державну виконавчу службу й покладено на Міністерство юстиції завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), з питань державної реєстрації актів цивільного стану, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, договорів комерційної концесії (субконцесії), з питань реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади м.Києва, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності, а також установлено, що Міністерство юстиції є правонаступником Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби, що ліквідуються, в частині реалізації державної політики у сферах, зазначених у пункті 1 цієї постанови.

Отже, виходячи з наведених норм, відповідальність за виконання судового рішення (постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2014 року) покладається на Міністерство юстиції України.

Втім, наказу про поновлення ОСОБА_1 на роботі відповідачем видано не було.

Таким чином, враховуючи те, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2014 року в частині поновлення позивача на державній службі не виконана, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право відповідно до статті 236 КЗпП на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду України від 23 червня 2015 року у справі №2а-3138/10/0370 та від 01 липня 2015 року у справі №6-435цс15.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (а у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи із змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки не містить належних доводів в підтвердження незаконності прийнятого судом апеляційної інстанції рішення, а тому, з врахуванням наведених приписів пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, не викликає необхідності перевірки судом касаційної інстанції матеріалів справи, що в свою чергу, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України С.С. Пасічник