Справа № 226/1778/16-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Петунін І.В.
Суддя-доповідач - Сіваченко Ігор Вікторович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року справа №226/1778/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів: Шишова О.О., Чебанова О.О.,

секретар судового засідання Куленко О.Д.,

за участі позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області на постанову Димитровського міського суду Донецької області від 05 грудня 2016 року у справі № 226/1778/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області (далі - Управління) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, в обґрунтування якого вказав, що працюючи в органах прокуратури з 1994 року він набув право на призначення пенсії, яку йому призначено у листопаді 2010 року в розмірі 90% від суми заробітної плати, з якої сплачувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 1991 року).

У липні 2016 року позивачу стало відомо що відповідачем у 2012 році йому було незаконно зменшено розмір пенсії з 90% до 80% від суми місячної заробітної плати, у зв'язку з чим, 05.08.2016 він звернувся до відповідача із заявою про перерахування та виплату пенсії у повному обсязі з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати. Рішенням відповідача № 148389 від 10.08.2016 йому було відмовлено у перерахунку та виплаті у повному та належному обсязі пенсії, оскільки 01.10.2011 були внесені зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», якими зменшено розмір пенсії до 80% від суми місячної заробітної плати. Посилаючись на ст.ст. 19, 22, 58, 64 Конституції України, вважає рішення відповідача неправомірним та просив визнати дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії протиправними та скасувати рішення відповідача № 148389 від 10.08.2016, зобов'язавши відповідача здійснити йому перерахунок та виплату пенсії виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, починаючи з 01.08.2015 без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час.

Відповідач позов не визнав, надала суду письмові заперечення, пояснивши що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на обліку в Управлінні та з 03.11.2010 отримує пенсію, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789-XII). Розмір пенсії розрахований відповідно до Закону № 1789-XII та за станом на теперішній час становить 80% від посадового окладу з урахуванням надбавок, передбачених Законом України «Про прокуратуру».

05.08.2016 позивач звернувся до Управління з заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789-XII з проханням застосувати загальний процент розрахунку пенсії 90% від заробітної плати. 10.08.2016 Управлінням було прийняте рішення № 148389 про відмову ОСОБА_2 в перерахунку пенсії з відповідними роз'ясненнями.

З 03.11.2010 по 30.06.2012 позивач отримував пенсію, призначену на підставі ст. 50-1 Закону № 1789-XII в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії, в розмірі 90% від заробітної плати. 10.07.2012 позивач звернувся до Управління із заявою про перерахунок пенсії, на підставі чого розмір пенсії з 01.07.2012 змінився. За приписами ч. 17 ст. 50-1 Закону № 1789-XII в редакції від 23.12.2010, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсії провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день звільнення з роботи (ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-XII ). Положення цієї статті поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад і посад у науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею. Отже, перерахунок пенсії позивачу, при наявності права на такий перерахунок, повинно бути обчислено виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком, тобто з 80% від суми її місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії, а не з 90%, як вважає позивач. Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 № 505, затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури. Керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці надано право установлювати: посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів, надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи тощо. Дана постанова набрала чинності з 14.06.2002 року. Підпунктом 4 пункту 6 розділу 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VІ), який вступив в дію з 01.10.2011, внесено зміни у ст. 50-1 Закону № 1789-XII, в частині розрахунку пенсії, а саме змінено відсоток від місячної заробітної плати з 90 на 80. Пенсія призначається в розмірі 80% від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Отже, Управлінням дотримано норми ст. 50-1 Закону № 1789-XII під час проведення перерахунку на підставі довідки, виданої на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 № 505, та не порушені права Позивача.

З огляду на вищевикладене, та враховуючи, що положення ст. 50-1 Закону № 1789-XII в редакції Закону № 3668-VІ неконституційними не визнавалися, прийняті пізніше, то за загальним правилом дії норм права в часі, саме норми наведеного Закону підлягають пріоритетному застосуванню при визначенні розміру відсотків, з яких призначається пенсія працівникам прокуратури.

Вимоги позивача про проведення перерахунку його пенсії з розрахунку 90% від середнього заробітку за положенням норм, які втратили чинність, є безпідставними вимогами. В своєму позові позивач посилається на ст.ст. 22, 64 Конституції України стосовно гарантій конституційних прав і свобод і неможливості їх скасування. При цьому зазначено, що абз.2 п.2 розділу 2 прикінцевих і перехідних положень Закону № 3668-VІ передбачено, що якщо внаслідок цього розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Тобто дана норма розповсюджується на вже призначені пенсії відповідно до спеціальних законів. Управління ніяким чином не обмежено конституційні права позивача і гарантії його захисту, так як перерахунок його пенсії з 01.07.2012 привів до збільшення розміру пенсії - з 4751,83 грн. до 6103,78 грн. При перерахунку пенсії позивачу дотримано норми законодавства в повному обсязі.

Стосовно не проведення Управлінням перерахунку пенсії Позивачу на підставі документів, які втратили чинність, зазначено наступне: у мотивувальній частині Рішення від 03.10.1997 № 4-зп Конституційний Суд України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована одно предметними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайно є практика коли наступний в часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується одно предметний акт, який діяв у часі раніше.

Також зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той самий закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце - пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99. Згідно ст.147 Конституції України, Конституційний Суд України є єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні, який вирішує питання про відповідність законів та інших нормативно-правових актів Конституції України і дає їх офіційне тлумачення. Крім цього, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави.

Що стосується обмеження граничного розміру пенсії позивачу, зазначаємо, що зазначене обмеження застосоване до нього лише з 01.01.2016 (у зв'язку зі збільшенням розміру пенсії після перерахунку пенсії по заробітній платі на підставі постанови Димитровського міського суду від 05.08.2016 по справі № 226/852/16-а). Дане обмеження є законним і обґрунтованим виходячи з положень ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи», де вказано, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем'єр-міністра України, Міністра соціальної політики України, його першого заступника та заступника, наказами Фонду та постановами правління Фонду, дорученнями Голови правління Фонду, актами органів місцевого самоврядування та наказами головного управління ПФУ в Донецькій області, Положенням про управління ПФУ в районах, містах, районах у містах, а також об'єднаних управліннях, затвердженим постановою правління ПФУ № 28-2 від 22.12.2014.

Постановою Димитровського міського суду Донецької області від 05 грудня 2016 року у справі № 226/1778/16-а позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Управління щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_2 з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати.

Скасовано рішення Управління № 148389 від 10.08.2016 про відмову в перерахунку пенсії по заробітній платі.

Зобов'язано Управління здійснити перерахунок пенсії виходячи з 90% від середнього заробітку починаючи з 01 серпня 2015 року без обмежень граничного розміру та здійснити відповідні виплати з урахуванням вже отриманих сум за період з 01 серпня 2015 року.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повинен був перерахувати позивачу пенсію, виходячи з 90% від середнього заробітку починаючи з 01 серпня 2015 року без обмежень граничного розміру та здійснити відповідні виплати з урахуванням вже отриманих сум, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що нова редакція ст. 50-1 Закону № 1789-XII суттєво звужує і обмежує зміст та обсяг прав пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким пенсія призначена до набрання чинності цими законами, адже у новій редакції вказаної статті відсутні вищенаведені положення щодо часу перерахунку призначених пенсій.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії та до теперішнього часу Кабінетом Міністрів України не визначений порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури. Управління наголошує, що посилання позивача та суду першої інстанції на норми частин ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ є неприпустимим, з огляду на те, що 15.07.2015 року набрав чинності Закон України від 14.10.2014 № 1697-VІІ «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VІІ) та згідно підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ даного Закону, втратив чинність Закон № 1789-ХІІ, окрім деяких положень, зокрема 3,4,6 та 11 ст. 50-1.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

В судовому засіданні позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги, та просив залишити постанову суду першої інстанції без змін. Представник відповідача до апеляційного суду не прибув.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Спершу слід зазначити, що ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.02.2016 позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії за період з 1 серпня 2015 року по 24 квітня 2014 року залишено без розгляду.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області з 03.11.2010 та на теперішній час отримує пенсію, призначену на підставі ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ в розмірі 80% від посадового окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом (а.с.15-18).

05.08.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

Рішенням відповідача № 148389 від 10.08.2016, позивачу відмовлено у перерахунку пенсії з посиланням на той, факт, що пенсія позивачу призначена згідно з діючим законодавством, у відповідності зі змінами від 01.10.2011, внесеними у Закон № 1789-ХІІ (а.с.10).

Апеляційний суд зауважує, що одним з предметів цього позову є неправомірне, на думку позивача, зменшення відсотку розміру пенсії з 90% на 80% від суми місячної заробітної плати, до якої були включені всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Таке зменшення було проведено Управлінням в 2012 році, тому правомірність таких дій відповідача слід визначати на підставі норм законодавства, яке діяло в цей час.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих на момент виникнення спірних правовідносин було визначено статтею 50-1 Закону № 1789-XII. Редакція зазначеної статті змінювалась.

Згідно з частиною першою статті 50-1 Закону № 1789-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 01.10.2011, внесено зміни до ст. 50-1 Закону № 1789-XII, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-XII у редакції Закону № 3668-VI прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-XII щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VI.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам регулювали частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-XII, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VI не зазнали змін, змінилася лише нумерація частин цієї статті. Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону N 1789-XII обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-XII).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції вірно вважав, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури мала застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, тобто внесені Законом № 3668-VI зміни до статті 50-1 Закону № 1789-XII щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам в той час були частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-XII.

Таким чином, місцевий суд правильно визнав неправомірними дії відповідача, пов'язані зі зменшенням розміру відсотку заробітку для обчислення пенсії з 90 до 80. Такий висновок суду першої інстанції відповідає і практиці Верховного Суду України з означеного питання, про що місцевим судом обґрунтовано зазначено в своєму судовому рішенні.

Враховуючи строки звернення позивача до суду 25.10.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.02.2017 року про залишення частини позовних вимог без розгляду, права позивача підлягають захисту з 25.04.2016 .

Колегія суддів також вважає необґрунтованими посилання відповідача на п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII, з огляду на наступне.

Згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", Про судоустрій і статус суддів", Про статус народного депутата України", Про Кабінет Міністрів України", Про судову експертизу", Про Національний банк України", Про службу в органах місцевого самоврядування", Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Отже, вказаною нормою права визначено, що з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, у відповідності до Закону № 1789-XII.

Однак в даному випадку не йдеться про призначення або перерахунок пенсії на підставі Закону № 1789-XII. В даному випадку перерахунок пенсії позивачу є відновленням допущеного пенсійним органом порушення при відмові в обчисленні пенсії з розміру 90% заробітку. Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд виходить з того, що відновлює порушені права позивача на правильне обчислення розміру його пенсії, а способом для такого відновлення слугує зобов'язання відповідача правильно обчислити розмір вже призначеної йому пенсії шляхом здійснення відповідного перерахунку.

За таких обставин, відповідач зобов'язаний провести перерахунок і виплату пенсії позивачу в розмірі 90% місячного заробітку з 25.04.2016.

В той же час, місцевий суд допустив порушення норм матеріального права при вирішенні справи в частині позовних вимог щодо здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимального розміру.

Згідно абз.6 ч.15 ст. 86 Закону № 1697-VII (який є діючим нормативно-правовим актом як на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, так і до суду з цим позовом) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Тимчасовий характер цієї норми продовжено до 31 грудня 2017 року Законом України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Такі норми законодавства не визнані неконституційними, тому підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Посилання на приписи ст. 58 Конституції України не беруться до уваги, оскільки нові норми законодавства не поширюють свою дію на час до того, як вони набрали чинності. Право ж на перерахунок пенсії слід визначати за такими правилами перерахунку, які закріплені в законодавстві та чинні на час виникнення права на перерахунок.

Посилання на приписи ст. 22 Конституції України не заслуговують на увагу з огляду на практику Європейського Суду з прав людини. Так, відповідно до приписів частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України та практику Суду як джерело права.

В самій Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України (Стаття 9).

Кодексом адміністративного судочинства України також встановлено пріоритет міжнародного договору над національним законодавством: якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору (частина шоста статті 9).

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, зокрема, в справі Кечко проти України Суд зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство (пункт 23).

У рішенні від 09.10.1979 у справі Ейрі проти Ірландії Європейський суд з прав людини констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі „Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004.

Таким чином, вимоги позивача про здійснення перерахунку пенсії без її обмеження не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення.

Частинами 1, 3 статті 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 за подання позовної заяви до суду першої інстанції було сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору від 25.10.2016 №0.0.640861964.1.

Як вже було зазначено, колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення адміністративного позову: фактично половину його вимог. Таким чином, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління Пенсійного Фонду України в м. Димитрові Донецької області на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 275,60 грн.

В повному обсязі постанова виготовлена 02 березня 2017 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області - задовольнити частково.

Постанову Димитровського міського суду Донецької області від 05 грудня 2016 року у справі № 226/1778/16-а - скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_2 з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати.

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області № 148389 від 10.08.2016 про відмову в перерахунку пенсії по заробітній платі.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Димитрові Донецької області здійснити перерахунок пенсії виходячи з 90% від середнього заробітку починаючи з 25 квітня 2016 року та здійснити відповідні виплати з урахуванням вже отриманих сум за період з 25 квітня 2016 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління Пенсійного Фонду України в м. Димитрові Донецької області (вул. Артема (Центральна), буд. 13, м. Димитров (Мирноград), Донецька область, 85323, ) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1) судовий збір у сумі 275 (двісті сімдесят п'ять) гривень 60 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В.Сіваченко

Судді О.О.Шишов

О.О.Чебанов