Справа № 201/12431/16-а(2-а/201/1045/2016)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.
суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А.
за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції
на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2016 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м.Дніпропетровську капітана 5 роти 1 батальону Остапенка Віталія Юрійовича про визнання дій протиправними і скасування постанови про адміністративне правопорушення,-
Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2016 року позов задоволено.
Постанову серії АР № 247150 від 26 серпня 2016 року, винесену інспектором патрульної поліції УПП у м. Дніпропетровську капітаном поліції Остапенко В.Ю. про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП скасовано.
Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП закрито.
Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що постанова винесена бездоказово, вона основана на припущеннях і в порушення прав позивача
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем (Інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в м.Дніпропетровську капітана 5 роти 1 батальйону Остапенком Віталієм Юрійовичем) подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що позивач переїхав перехрестя вулиць на жовтий сигнал світлофора, тому в його діях є порушення вимог п. 8.7.3 г ПДР України.
Учасники процесу в судове засіданні не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. В силу ч.1 ст. 41 КАС України судове засідання не фіксувалося технічними засобами.
Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 26 серпня 2016 року о 08 годині 50 хвилин інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровську капітаном 5 роти 1 батальйону Остапенком Віталієм Юрійовичем в м. Дніпропетровську було зупинено автомобіль «КІА СЕЕД», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , який начебто рухався по вулиці Юліуша Словацького та перетнув перехрестя вул. Юліуша Словацького і Січеславської Набережної на забороняючий сигнал світлофору (жовтого кольору), чим допустив порушення вимог п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України. Стосовно водія цього автомобіля позивача ОСОБА_1 складено постанову серії АР № 247150 про те, що він в тому місці за кермом вказаного свого автомобіля, рухаючись по тій дорозі, не виконав вимог правил дорожнього руху про заборону руху на жовтий сигнал світлофору, чим допустив порушення правил дорожнього руху і вказаною постановою від 26 серпня 2016 року його притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 122 КУпАП в вигляді штрафу в дохід держави в сумі 425 грн., вказану постанову АР № 247150 по справі про адміністративне правопорушення відразу в той же день було вручено позивачу як порушнику.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми КУпАП, ПДР України.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.
Згідно тексту постанови зазначено, що позивач як власник транспортного засобу 26 серпня 2016 року о 08 годині 50 хвилин рухався на своєму автомобілі «КІА СЕЕД», державний номер НОМЕР_1 та був зупинений інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровську капітаном 5 роти 1 батальйону Остапенком Віталієм Юрійовичем, стосовно водія цього автомобіля ОСОБА_1 складено постанову серії АР № 247150 про те, що він в тому місці за кермом вказаного свого автомобіля, рухаючись в м. Дніпропетровську, не виконав вимог правил дорожнього руху про заборону руху на жовтий сигнал світлофору та перетнув перехрестя вул. Юліуша Словацького і Січеславської Набережної на забороняючий сигнал світлофору (жовтого кольору), чим допустив порушення вимог п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України і вказаною постановою від 26 серпня 2016 року його притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 122 КУпАП в вигляді штрафу в дохід держави в сумі 425 грн.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що при розгляді справи в суді першої інстанції не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, посадовою особою не було з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи.
При цьому, згідно вимогам статей 251, 280 КУпАП у постанові немає даних чи були свідки правопорушення, дані цих осіб є відомостями, які мають зазначатися у постанові (сам характер порушення ПДР і його обставини, про які йде мова, говорить про неможливість його вчинення без свідків або доказів вище викладеного). У відповідності до ст. 251 КУпАП, пояснення цих осіб є доказами по справі. Відсутність у справі пояснень, та даних свідків протирічить вищезазначеним нормам та призводить до відсутності у справі передбачених законом доказів. В постанові також не вказано де та по якій вулиці міста рухався позивач, куди та звідки їхав, в якому напрямку перетнув перехрестя, де його було зупинено та ін., тобто не зазначена об`єктивна сторона правопорушення в цій частині.
Крім того, обставини вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, зазначені в постанові, що оскаржується, не відповідають дійсності, оскільки позивач не порушував вимог пункту п. 8.7.3 ПДР України: виконуючи вимоги зазначеного пункту ПДР він подавав сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, перед стоп-лінією вже не міг зупинитися, рухаючись на дозволяючий зелене світло світлофора та вже фактично зобов`язаний був завершити маневр в вигляді повороту, однак поліцейські могли цього не помітити.
Склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, потребує умисної форми вини особи, коли, відповідно до положень статті 10 КУпАП, особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Однак в діях позивача не було ніякого умислу, оскільки він виконав вимоги пункту 8.7.3 ПДР, і був переконаний, що перетинає вказане перехрестя в передбаченому законом порядку, не створив нікому перешкод чи аварійної ситуації для інших учасників дорожнього руху.
Діяльність органів патрульної поліції, пов`язана з притягненням громадян до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, регламентована, зокрема, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853. Відповідно до вимог пункту 2 розділу IV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП, частина 3 якої передбачає в якості обов`язкового елементу місце вчинення адміністративного правопорушення. Місце вчинення адміністративного правопорушення витлумачено Конституційним судом України в рішенні №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року як адміністративно - територіальна одиниця, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, повноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції в матеріалах справи відсутні докази порушень позивачем ПДР України. Диск, наданий відповідачем до суду апеляційної інстанції, а саме запис здійснений на диску не підтверджує, що саме автомобіль позивача рухався через відповідне перехрестя.
При цьому, частиною 2 статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При таких обставинах, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, судом першої інстанції зроблений правильний висновок про задоволення позовних вимог.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.
Керуючись п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2016 року залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак