Справа № 14324/09/2170
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2010-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2010 р. 9 год.46 хв.Справа № 2-а-14324/09/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Мкртчян А.С.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "Святослав" до державної податкової інспекції у м. Херсоні про визнання нечинними податкових повідомлень - рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Святослав» (далі - позивач, ТОВ) звернулось до суду із адміністративним позовом до державної податкової інспекції у м. Херсоні (далі - відповідач, ДПІ) про визнання нечинними податкового повідомлення- рішення від 13.11.2009 року № /0 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 24655 грн. 00 коп. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 12327 грн. 50 коп., та податкового повідомлення-рішення від 13.11.2009 року № /0 про донарахування ПДВ у розмірі 121608 грн. 00 коп., в тому числі штрафних санкцій у розмірі 40602, 00 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, суду пояснив, що оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями позивачу зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість у квітні 2008 року на суму 24655 грн. 00 коп. та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 12327 грн. 50 коп., а також донараховано ПДВ у розмірі 121608 грн. 00 коп., в тому числі штрафних санкцій у розмірі 40602,00 грн. Наведені вище податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта невиїзної документальної перевірки від 03.11.2009 року № 3304/23-2/31760041 з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобовязань з ПДВ наступних періодів за період: 01.03.2008 по 30.04.2008». За актом перевірки причинами, за якими позивачу зменшено бюджетне відшкодування з ПДВ у розмірі 24655 грн. 00 коп. та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 12327 грн. 50 коп., а також донараховано ПДВ у розмірі 121608 грн. 00 коп., були названі ті обставини, що ДПІ у м. Херсоні у ході проведення зустрічних перевірок, зокрема з ТОВ «Синтекс-Юг», не змогла підтвердити сплату податку на додану вартість вказаним субєктом підприємницької діяльності, яке було постачальником позивача та його контрагентом, а також те, що податкові накладні, виписані ТОВ «Сінтекс-Юг», оформлені неналежним чином, так як підписані не уповноваженою на те особою.

Посилаючись на Закон України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 року № 168/97-ВР (далі - Закон 168/97-ВР) позивач вважає, що рішення про зменшення бюджетного відшкодування та донарахування ПДВ прийняте відповідачем з порушенням вимог податкового законодавства. Законодавством з ПДВ передбачено, що підставою для отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість є тільки дані належним чином складеної Декларації з ПДВ, підтвердженої відповідними розрахунками та податковими накладними. Законодавством з ПДВ на покупця не покладено обовязку контролю за сплатою податків, у тому числі і податку на додану вартість ні самим постачальником товарів (робіт, послуг), ні його контрагентами. Крім цього, позивач зазначив, що відповідно до Закону 168/97-ВР суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів (послуг) підлягають включенню до складу податкового кредиту, якщо вони підтверджені податковими накладними. Податкові накладні виписані уповноваженою на те особою і відповідають вимогам Закону 168/97-ВР, оскільки ТОВ «Сінтекс-Юг» є платником ПДВ, зареєстоване відповідно до вимог законодавства та не ліквідовано.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, пояснив, що одним із основних постачальників послуг (оренда промислового обладнання) ТОВ у березні та квітні 2008 року по 1 ланцюгу було ТОВ «Сінтекс-Юг» (м. Миколаїв) на загальну суму ПДВ 111200 грн. 00 коп. Надання послуг проводилось згідно рахунків та податкових накладних. Розрахунки між підприємствами проводились у безготівковій формі на суму ПДВ 111200 грн. 00 коп. У відповідності до Методичних рекомендацій щодо взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затверджених наказом ДПА України № 350 від 18.08.2005 року, ДПІ у м. Херсоні на адресу ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва направлено запит для підтвердження взаєморозрахунків ТОВ «Сінтекс-Юг» з позивачем. За наслідками розгляду запиту встановлено, що проведення зустрічної перевірки ТОВ «Синтекс-Юг» з питань перевірки відомостей, отриманих від позивача за березень-квітень 2008 року є неможливим, оскільки підприємство має 9 стан - направлено повідомлення про відсутність за місцем знаходження. Оскільки не встановлено факт надмірної сплати податку на додану вартість до бюджету по даному постачальнику, то відсутні і підстави для повернення сум надмірно сплаченого податку позивачу.

Крім цього, представник відповідача зазначив, що засновник та директор ТОВ «Сінтекс-Юг» ОСОБА_3 під час допиту його в якості свідка, в ході розслідування кримінальної справи, показав, що він ніякого відношення до ТОВ «Сінтекс-Юг» не має, зокрема він не є, та ніколи фактично не був засновником та керівником даного товариства. Тобто податкові накладні, які виписані ТОВ «Сінтекс-Юг» є недійсними, так як підписані не уповноваженою на те особою. У звязку з чим, в порушення вимог Закону 168/97-ВР, позивач неправомірно відніс до складу податкового кредиту ПДВ по декларації за березень 2008 року в сумі 60000 грн. 00 коп., по декларації за квітень 2008 року в сумі 51200 грн. 00 коп.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи із наступного.

За своєю економічною суттю податок на додану вартість є непрямим податком, тобто цей податок включається в ціну товару при його реалізації. Обовязок сплатити ПДВ до бюджету виникає у платника податків у разі збільшення вартості реалізовуваного товару, тому на платника податків Законом №168/97-ВР покладено обовязок формувати податкові зобовязання та податковий кредит для визначення своїх зобовязань перед бюджетом.

Так, 01.02.2008 року між позивачем та ТОВ «Синтекс-Юг» укладено договір оренди промислового обладнання № 9/1, за яким обовязок орендодавець (ТОВ «Сінтекс Юг») зобовязувався передати орендару (ТОВ "Святослав") в оренду промислове обладнання, а останній зобовязувався прийняти та оплатити його.

Тобто у розумінні п.1.4 ст.1 Закону 168/97-ВР мала місце поставка послуг. При цьому поставка послуг здійснювалась за договірними цінами з додатковим нарахуваням податку на додану вартість.

Відповідно до п.7.2 ст.7 Закону 168/97-ВР ТОВ «Сінтекс-Юг», як платником податку на додану вартість, на виконання договору оренди промислового обладнання № 9/1 від 01.02.2008 року, надано покупцю-ТОВ податкові накладні за № 33 від 17.03.2008 р., № 30/4 від 30.04.2008 р., № 39 від 31.03.2008 р. на загальну суму ПДВ 111200 грн. 00 коп. Як вбачається із наведених вище податкових накладних, виписані та підписані вони ТОВ «Сінтекс-Юг». Отже, оформлені дані накладні відповідно до вимог п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону 168/97-ВР та Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 року № 165, зареєстрованого в Мінюсті України 23.06.1997 року за № 233/2037.

Позивачем оплачено поставлені послуги (оренда промислового обладнання) відповідно до рахунків № 74 від 30.04.2008 року, № 73 від 31.03.2008 року, № 79 від 30.05.2008 року, № 80 від 30.06.2008 р. Розрахунки між підприємствами проведенні у безготівковій формі.

Відповідно до договору оренди промислового обладнання від 01.02.2008 року № 9/1, акту № С/-000023 здачі-прийняття робіт (надання послуг) за березень 2008 року, акту прийому передачі від 01.03.2008 року, акту прийому передачі від 31.03.2008 року, акту № С/-000028 здачі-прийняття робіт (надання послуг) за квітень 2008 року, акту прийому передачі від 01.04.2008 року, акту прийому передачі від 30.04.2008 року, довідки АА № 095273 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) встановлено, що між ТОВ та ТОВ «Сінтекс-Юг» мала місце господарська операція, метою якої було використання орендованого промислового обладнання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності позивача. Доказів безтоварності господарської операції відповідачем суду не надано.

Відповідно до п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України № 168/97 податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Підпунктом 7.5.1 п.7.5 ст. 7 Закону України № 168/97 встановлено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до змісту п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону № 168/97 не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням послуг, не підтверджені податковими накладними. У разі коли на момент перевірки платника ПДВ органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими податковими накладними, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену податковими накладними.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що спірні податкові накладні є недійсними у звязку з підписанням їх неналежною посадовою особою, посилаючись на протокол допиту ОСОБА_3 від 18.09.2009 року, оскільки із досліджених в судовому засіданні податкових накладних № 33 від 17.03.2008 року, № 30/4 від 30.04.2008 року, № 39 від 31.03.2008 року вбачається, що вони виписані та підписані ТОВ «Синтекс-Юг». На час спірних правовідносин та станом на 19.02.2010, відповідно до інформації ЄДРПОУ, ТОВ «Синтекс-Юг» знаходиться за юридичною адресою, засновник - ОСОБА_3 Відомості про внесення будь-яких змін щодо цієї інформації відсутні.

Таким чином, у березні та квітні 2008 року у позивача існувало право на податковий кредит, який виник внаслідок виконання договору оренди промислового обладнання № 9/1 від 01.02.2008 року між ТОВ «Сінтекс-Юг» та ТОВ, а тому позивач правомірно відніс до складу податкового кредиту ПДВ по декларації за березень 2008 року в сумі 60000 грн. 00 коп., по декларації за квітень 2008 року в сумі 51200 грн. 00 коп.

Законом № 168/97-ВР передбачено, що у разі перевищення податкового кредиту над податковими зобовязаннями, тобто при отриманні відємного значення суми, розрахованої згідно з п.п.7.7.1 Закону України № 168/97, платник ПДВ отримує право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, в тому числі на зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобовязань з цього податку наступних податкових періодів. Законом України № 168/97 умовою для отримання платником податку права на зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобовязань з цього податку наступних податкових періодів є фактична сплата цього податку постачальникам товарів (робіт, послуг).

Аналізуючи зазначені норми Закону України № 168/97-ВР, суд приходить до висновку, що зазначеним законом не зобов'язано платника податків здійснювати контроль за нарахуванням та сплатою ПДВ до бюджету постачальниками товарів (робіт, послуг). Вказану функцію покладено на податкову службу Законом України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 року № 509-ХІІ, а єдиним документом, що підтверджує для покупця цих товарів сплату або намір сплатити ПДВ до бюджету, є податкова накладна.

Думка ДПІ, що у разі не підтвердження сплати ПДВ до бюджету постачальниками товарів (робіт, послуг), у позивача відсутнє право на бюджетне відшкодування, не відповідає вимогам законодавства з податку на додану вартість. Закон України № 168/97-ВР не передбачає механізм контролю і відповідальність покупця за сплату податку на додану вартість постачальниками товарів (робіт, послуг) по ланцюгу до виробника.

Оскільки у позивача наявні належним чином оформлені податкові накладні, ним сплачено постачальнику в повному обсязі податок на додану вартість у складі вартості наданих послуг, належним чином оформлені та здані до ДПІ податкові декларації, тобто позивачем виконані всі вимоги Закону № 168/97-ВР, то відповідно він має право на включення до податкового кредиту сплачених сум ПДВ.

Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що при прийнятті податкових повідомлень-рішень від 13.11.2009 року № /0, 3 /0 ДПІ у м. Херсоні не надано належної оцінки всім обставинам, що мають значення для прийняття рішення та не доведено правомірності своїх дій щодо зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування з ПДВ.

За таких обставин, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Святослав» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Святослав" до державної податкової інспекції у м. Херсоні про визнання нечинними податкових повідомлень - рішень задовольнити.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення від 13.11.2009 року № /0, яким товариству з обмеженою відповідальністю "Святослав" визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 121806 грн.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення від 13.11.2009 року № /0, яким товариству з обмеженою відповідальністю "Святослав" визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 24655 грн. та штрафних санкцій 12327,50 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копій відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, якщо вони не були подані у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 16 березня 2010 р.

Суддя Кисильова О.Й.