Справа № 826/18129/16
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 лютого 2017 року № 826/18129/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Балась Т.П. , суддів Літвінової А.В. Мазур А.С. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Кабінету Міністрів України Міністерства внутрішніх справ України

провизнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про:

- визнання незаконною бездіяльність відповідача - Кабінету Міністрів України щодо невжиття заходів по приведенню у відповідність до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (із змінами і доповненнями згідно із Законом № 900-VIII від 23.12.2015), а саме щодо незабезпечення прийняття нормативно-правових актів, не приведення своїх нормативно-правових актів у відповідність та незабезпечення приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- зобов'язання відповідача - Кабінет Міністрів України усунути порушення фінансування, перерахунок та виплати пенсії, шляхом прийняття нормативно-правових актів, у відповідність із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а саме:

прийняти нормативно-правовий акт, передбачений Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

привести свої нормативно-правові акти у відповідність із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- визнання незаконною бездіяльність відповідача - Міністерства внутрішніх справ України щодо невиконання вимог п. 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45;

- зобов'язання відповідача - Міністерство внутрішніх справ України вчинити дії відповідно до вимог п. 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 - повідомити у визначений судом термін Пенсійний фонд України про підстави перерахунку пенсій пенсіонерам МВС України;

- стягнення з кожного з відповідачів моральної шкоди в розмірі по 10 000 грн.;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання Кабінет Міністрів України та Міністерство внутрішніх справ України подати у визначений судом термін з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на Конституцію України, закони України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про Національну поліцію», «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2015 року № 988 та від 13.02.2008 року № 45, наказ МВС України від 06.04.2016 року № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 року за № 669/28799, та зазначає, що колишні працівники міліції користуються всіма правовими гарантіями, передбаченими Законом України «Про Національну поліцію», проте відповідачі вчинили бездіяльність та не вжили заходів щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб щодо перерахунку пенсій відповідно до грошового забезпечення поліцейських.

З приводу моральної шкоди позивач вказує, що він зазнав емоційних страждань, які виявилися у підвищенні кров'яного тиску, безсонні, головному болю тощо, а змістом його переживань стали сором, приниження, безпорадність перед свавіллям відповідачів.

Відповідач - Кабінет Міністрів України проти позову заперечив з огляду на Закони України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про Національну поліцію», «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2015 року № 988 та від 13.02.2008 року № 45, наказ МВС України від 06.04.2016 року № 260 та зазначив, що наказ МВС України № 260 не є актом Уряду, а повідомляти Пенсійний фонд України про наявність підстав для перерахунку пенсії покладено на МВС України. Крім того, види та розмір грошового забезпечення поліцейських встановлено вперше в історії України, а отже підстав для проведення перерахунку пенсії міліціонерів не має. З приводу позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача прийняти певні нормативно-правові акти представник Кабінету Міністрів України вказав на неможливість суду втручатися у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень. З приводу моральної шкоди також заперечив з огляду на відсутність причинного зв'язку між діями відповідача та станом позивача.

Відповідач - Міністерство внутрішніх справ України в судове засідання представника не направив, письмових пояснень чи заперечень до суду не надіслав.

Позивач просив розглянути справи у його відсутності, у зв'язку з чим судом ухвалено продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 перебував на службі в УМВС України у Волинській області з 09.09.1996 року по 16.12.2008 року.

15 грудня 2008 року згідно з наказом УМВС України у Волинській області №210 о/с позивач був звільнений з органів МВС України у запас за п.64 «в» (через обмежений стан здоров'я) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, із посади старшого оперуповноваженого в ОВС Ковельського МРВ УБОЗ УМВСУ у Волинській області, звання- майор міліції, вислуга - 22 роки.

5 грудня 2008 року на підставі свідоцтва про хворобу № 643 BЛK УМВС України у Волинській області у позивача встановлене загальне захворювання, отримане під час проходження служби в ОВС, та згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ПФУ у Волинській області призначено виплату пенсії як пенсіонеру МВС.

Відповідно до статті 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) всі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Законом України від 23.12.2015 № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» статтю 63 Закону № 2262-ХІІ доповнено новою частиною, згідно з якою перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій в розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», визначено постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393» (далі - Порядок). Пунктом 1, 2 Порядку передбачено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінету Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Кабінет Міністрів України прийняв дві постанови № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268».

Зазначеними постановами встановлені розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадові оклади і спеціальні звання, які перевищують посадові оклади і плату за спеціальні звання колишніх працівників органів внутрішніх справ.

До прийняття Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) уповноваженими органами для подання документів для перерахунку пенсії колишніх працівників органів внутрішніх справ були головні управління Міністерства внутрішніх справ України в областях та які відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції України та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», було ліквідовано.

Отже, перерахунок пенсії колишнім працівникам МВС проводиться після надходження до Пенсійного фонду України відповідного повідомлення та визначення уповноваженого органу, який має надавати довідки для перерахунку пенсії особам, звільненим зі служби в органах внутрішніх справ на підставі повідомлення відповідного міністерства, в даному випадку Міністерства внутрішніх справ України, оскільки відповідно до статті 16 Закону № 580-VIII Міністр забезпечує ведення та використання баз (банків) даних, визначає порядок обміну інформацією між Міністерством внутрішніх справ України, поліцією та іншими центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України; приймає рішення про розподіл бюджетних коштів, головним розпорядником яких є Міністерство внутрішніх справ України; виконує інші обов'язки відповідно до цього та інших законів України тощо.

Позивач зазначає, що неодноразово звертався до Прем'єр-міністра України, органів ПФУ України та МВС України з приводу перерахунку пенсії, проте у здійсненні перерахунку йому було відмовлено. На підтвердження зазначених обставин позивачем надано суду копії листів.

Відповідно до абзацу 2 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 580-VIII за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Виходячи з системного аналізу норм Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» і № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268» суд приходить до висновку про наявність правових підстав для здійснення перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії.

З огляду на викладене, а також враховуючи повноваження Міністра внутрішніх справ України відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині визнання незаконною бездіяльність відповідача - Міністерства внутрішніх справ України щодо невиконання вимог п. 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 та зобов'язання відповідача - Міністерство внутрішніх справ України вчинити дії відповідно до вимог п. 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 - повідомити у визначений судом термін Пенсійний фонд України про підстави перерахунку пенсій пенсіонерам МВС України. Разом з тим, суд звертає увагу, що задоволенню підлягають вимоги в цій частині тільки по відношенню до позивача, оскільки у суду відсутні докази того, що позивач діє в інтересах всіх пенсіонерів МВС України, про що просить суд.

Доводи Кабінету Міністрів України щодо встановлення грошового забезпечення поліцейських вперше в історії України судом до уваги не приймаються, виходячи з наведених норм діючого законодавства України, а також з огляду на наступне.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Щодо аргументів відповідача - Кабінету Міністрів України про дію нормативно-правового акту у часі суд не приймає його з огляду на наступне.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Враховуючи наведене, суд зазначає про наявність підстав для перерахунку пенсії позивачу саме з часу набрання чинності Законом України від 23.12.2015 № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей», а саме з 29.12.2015 року, про що також прямо вказано у Законі.

З приводу позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України та зобов'язання вчинити дії щодо забезпечення прийняття нормативно-правових актів, приведення своїх нормативно-правових актів у відповідність та забезпечення приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суд відмовляє у їх задоволенні виходячи з того, що фактично перерахунок пенсії позивачу має здійснюється на підставі вищенаведених нормативно-правових актів Міністерством внутрішніх справ України та органами Пенсійного фонду України.

З приводу позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

На сьогоднішній день Верховним Судом України узагальнена практика щодо розгляду справ про відшкодування моральної шкоди, яка знайшла своє відображення в Постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року із змінами, внесеними Постановами Пленуму ВСУ від 25 травня 2001 року №5 та від 27 лютого 2009 року №1.

Відповідно до Постанови ВСУ від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Позивач вказує на перенесені ним емоційні та душевні страждання (сором, приниження, безпорадність) та фізичний біль (рівень кров'яного тиску, головний біль, безсоння).

Основним міжнародним документом, крізь призму якого суди застосовують інші закони, є Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 рік), оскільки майже в кожному рішенні Європейського суду з прав людини, в якому держава-учасниця визнається порушником Конвенції, має місце тлумачення поняття відшкодування моральної шкоди (сатисфакція).

Чинне українське законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди. Враховуючи, що у потерпілих виникає упереджена оцінка своїх понесених страждань, а також з огляду на відсутність документальних доказів щодо наявності фізичного болю, суд приходить до висновку, що відшкодуванню підлягає сума у розмірі 5000 грн. з Міністерства внутрішніх справ України, оскільки протиправної бездіяльності відповідача - Кабінету Міністрів України по відношенню до позивача судом не встановлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим в частині вимог до Міністерства внутрішніх справ України, а отже визнається судом таким, що підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 69-71, 86, 160-163, 264 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо невиконання вимог п. 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45.

3. Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України вчинити дії відповідно до вимог п. 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 та повідомити Пенсійний фонд України про підстави перерахунку пенсії ОСОБА_1.

4. Стягнути з Міністерства внутрішніх справ України (м. Київ, вул. Академіка Богомольца, 10) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) моральну шкоду в розмірі 5 000 (п'ять тисяч) грн.

5. В решті позову - відмовити.

6. Встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання Міністерство внутрішніх справ України подати у 30-денний термін з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя Т.П. Балась

Судді А.В. Літвінова

А.С. Мазур