Справа № 725/5549/16-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/5549/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Стоцька Л.А.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

01 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 27 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Чернівецької митниці, в якому просив: поновити строк подання адміністративного позову; постанову в справі про порушення митних правил від 11 листопада 2016 року №1200/40802/16 про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме: 17000 (сімнадцять) тисяч гривень України - визнати незаконною та скасувати; провадження в справі про порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст. 481 МК України закрити у зв'язку із закінченням строку накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення та відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівців від 27 грудня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились.

Крім того, позивачем подано заяву про розгляд справи без участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем ввезено через м/п «Тиса» Чопської митниці Міндоходів з метою тимчасового користування у період з 27.11.2014 року по 26.01.2015 року, транспортний засіб іноземної реєстрації марки «Пежо 206», реєстраційний номер НОМЕР_1.

06.09.2016 року державним інспектором ВМО №3 п/п «Порубне-Сірет» м/п Вадул-Сірет Чернівецької митниці ДФС ОСОБА_3 складено протокол про порушення митних правил №1200/40802/16.

У послідуючому, відповідачем винесено постанову №1200/40802/16 по справі про порушення митних правил від 11.11.2016 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.481 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

ОСОБА_2, вважаючи дану постанову незаконною та такою, що порушує його права, звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

За приписами ч.3 ст.481 Митного кодексу України особа притягається до відповідальності у разі перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб.

Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як слідує з матеріалів справи, позивач підписав зобов'язання №305020404/2014/000554, у відповідності до якого зобов'язався вивезти транспортний засіб марки «Пежо 206», р.н. НОМЕР_1 до 26.01.2015 року.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 380 МК України громадяни-резиденти, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном, мають право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобов'язання про зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, один транспортний засіб особистого користування, що класифікується за товарною позицією 8703 (крім товарної підпозиції 8703 10) згідно з УКТ ЗЕД, та причіп до нього, що класифікується за товарною підпозицією 8716 10 згідно з УКТ ЗЕД (за умови ввезення разом із транспортним засобом), на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року (який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Зазначені транспортні засоби можуть бути тимчасово ввезені на митну територію України за умови подання органу доходів і зборів документів, що підтверджують право власності громадянина на такі транспортні засоби та їх реєстрацію на території відповідної країни.

Згідно матеріалів справи автомобіль марки «Пежо 206», р.н. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду та отримав механічні ушкодження, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 23.01.2015 року та довідкою ВДАІ Жовківського ГУМВС України у Львівській області.

Однак, частиною 5 розділу VIII наказу Міністерства фінансів № 657 від 31 травня 2012 року «Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 жовтня 2012 року за № 1669/21981, встановлено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем власник товару або уповноважена ним особа (перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Положеннями ч. 1 ст. 460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених ч. 3 ст. 469, 470, ч. 3 ст. 478, ст. 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Згідно пп. «в» п. 2 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України 17 листопада 2005 року №1118, якими надано визначення поняття «обставини непереборної сили» як: смерть власника ТЗ; стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема замерзання моря, проток, портів тощо, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів); військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується ТЗ; страйк; злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника ТЗ; дорожня пригода за участю ТЗ, яка спричинила повне або часткове його пошкодження; неможливість подальшого руху ТЗ, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров'ю людей або навколишньому середовищу; інші схожі за характером обставини чи події.

Частиною першою ст. 192 МК України визначено заходи, що вживаються перевізником у разі аварії або дії обставин непереборної сили, зокрема терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів, транспортного засобу. При цьому, повідомлення митного органу має відбутися в строк, визначений законодавством, зокрема ч. 3 ст. 380 МК України, а не після його закінчення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови та матеріалів справи, 06.09.2016 року інспектором виявлено порушення, а саме - згідно інформації, яка міститься в програмно інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЕАІС ДМСУ, існує зобов'язання про зворотне вивезення транспортного засобу від 27.11.2014 року та орієнтування Чопської митниці №11227/07-70-62/29 від 06.10.2015 року ОСОБА_2 ввіз на митну територію України транспортний засіб іноземної реєстрації марки «Пежо 206», р.н. НОМЕР_1 через МП «Тиса» Чопської митниці Міндоходів з метою тимчасового користування у термін до 26.01.2015 року.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що з дня виявлення правопорушення, на підставі інформації отриманої з Львівської митниці ДФС - 06.09.2016 р. по день притягнення до відповідальності - 11.11.2016 року, шестимісячний строк не минув.

На момент складання протоколу - 06 вересня 2016 року, документів, що підтверджують факт аварії, звернення у відповідне СТО, дій обставин непереборної сили, або протиправних дій третіх осіб ОСОБА_2 митниці не надав. Із заявою про продовження строку доставки транспортного засобу, його поломку або перебування на лікарняному, в митні органи останній станом на 06.09.2016 року також не звертався.

Приписами статті 192 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний:

1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання;

2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Таким чинном, колегія суддів зазначає, що позивачем не надано жодних доказів стосовно звернення до органу доходів і зборів з відповідною заявою, в якій було б повідомлено суб'єкта владних повноважень про обставини щодо ДТП, а тому докази, які підтверджують факт триваючої дії аварії чи дії обставин непереборної сили, відсутні.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 не вивіз транспортний засіб за межі митної території України у встановлений термін.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12 жовтня 2016 року у справі №К/800/12332/16.

Аналізуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною третьої статті 481 Митного кодексу України, що полягає в перевищенні строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем надано суду достатньо належних доказів, які свідчать про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 71, 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 27 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.