Справа № 573/1960/16-а
Суддя: Свиргуненко Ю. М.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 573/1960/16-а
Номер провадження 2-а/573/15/17
П О С Т А НО В А

і м е н е м У к р а ї н и

(повний текст )

01 березня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.

з участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білопільської міської ради Сумської області про стягнення грошової допомоги при виході на пенсію,

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Білопільської міської ради Сумської області про стягнення грошової допомоги при виході на пенсію. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з 01 липня 1998 року по 17 листопада 2015 року працювала на виборній посаді секретаря Білопільської міської ради Сумської області та була звільнена на підставі п. 1 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до рішення 1 сесії 7 скликання Білопільської міської ради від 17 листопада 2015 року, у зв'язку із закінченням строку повноважень, після чого вийшла на пенсію. У 2011 році їй була призначені пенсія за віком. Але внаслідок того, що вона продовжила свою роботу на державній службі, виплата пенсії була зупинена. У 2011 році допомога у зв'язку з виходом на пенсію їй не виплачувалася. 15 квітня 2014 року було внесено зміни до п. 4.7 колективного трудового договору №23 від 23 березня 2012 року, укладеного між трудовим колективом Білопільського міськвиконкому та адміністрацією, якими передбачена виплата грошової допомоги працівникам при виході на пенсію у розмірі п'яти посадових окладів. Проте, вказана допомога їй виплачена не була. Вказує, що в листопаді 2015 року зверталася до міського голови з даного приводу, однак останній запевнив, що вона заново буде обрана секретарем міської ради і продовжить працювати, якщо ні - він видасть розпорядження про виплату допомоги. У подальшому міський голова неодноразово виносив на розгляд сесії питання про обрання її секретарем ради, але для цього не вистачило голосів. У зв'язку з викладеними обставинами вона пропустила строк звернення з даним позовом до суду. Зазначає, що її посадовий оклад при виході на пенсію становив 2 218 грн., у зв'язку з чим розмір допомоги, який має бути їй виплачений відповідачем, становить 11 090 грн. Посилаючись на викладені вище обставини, позивачка просить поновити строк для звернення до суду з позовом та стягнути з Білопільської міської ради на її користь грошову допомогу при виході на пенсію у розмірі 11 090 грн.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник за договором про надання правової допомоги ОСОБА_2 позов підтримали.

Представник відповідача - Білопільської міської ради Сумської області у судове засідання не з'явився. Міський голова надіслав листа про розгляд справи у відсутність їх представника. Проти позову заперечують (а. с. 92).

Заслухавши позивачку ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, при цьому права громадян не можуть бути скасовані.

За приписами ч. 1, ч. 4 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

При вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (ст. 8 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 3 КАС України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку, на який він укладений (пункти 2 і 3 статті 23).

Частиною першою статті 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що секретар сільської, селищної, міської ради працює в раді на постійній основі. Секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивачки вбачається, що 01 липня 1998 року останню обрано секретарем Білопільської міської ради на підставі рішення першої сесії ХХІІІ скликання від 21 квітня 1998 року.

12 квітня 2002 року на підставі рішення І сесії міської ради 24 скликання від 12 квітня 2002 року ОСОБА_1 звільнено з посади у зв'язку із закінченням строку повноважень та цим же рішенням обрано секретарем Білопільської міської ради на підставі ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

12 квітня 2006 року на підставі рішення І сесії міської ради 5 скликання від 12 квітня 2006 року ОСОБА_1 звільнено з посади у зв'язку із закінченням строку повноважень та обрано секретарем Білопільської міської ради на підставі ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

25 листопада 2010 року на підставі рішення І сесії міської ради 6 скликання від 25 листопада 2010 року ОСОБА_1 звільнено з посади у зв'язку із закінченням строку повноважень та цим же рішенням обрано секретарем Білопільської міської ради на підставі ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

17 листопада 2015 року на підставі рішення І сесії міської ради 7 скликання від 17 листопада 2015 року та розпорядження Білопільського міського голови від 17 листопада 2015 року №114-К «Про звільнення ОСОБА_1» позивачку звільнено з посади у зв'язку із закінченням строку повноважень Білопільської міської ради на підставі п. 1 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (а. с. 3-6).

У відповідності з рішенням першої сесії 7 скликання Білопільської міської ради від 17 листопада 2015 року повноваження секретаря міської ради, ОСОБА_1, закінчилися (а. с. 13).

Згідно з розпорядженням Білопільського міського голови від 17 листопада 2015 року №114-К ОСОБА_1 звільнено з посади секретаря ради, у зв'язку із закінченням повноважень, відповідно до п. 1 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з 17 листопада 2015 року (а. с. 7).

Таким чином, судом достеменно встановлено, що позивачка була звільнена з роботи у зв'язку із закінченням повноважень секретаря Білопільської міської ради. А тому суд вважає помилковими доводи ОСОБА_1 стосовно того, що фактично вона вийшла на пенсію, оскільки вони спростовуються письмовими матеріалами справи. Крім того, у судовому засіданні позивачка зазначила, що пенсія за віком їй була призначена у травні 2011 року, по досягненню 55 років. При цьому з роботи вона не звільнялася, а продовжувала працювати секретарем міської ради і певний період часу, до внесення змін у пенсійне законодавство, отримувала і заробітну плату, і пенсію. Також ОСОБА_1 визнала, що фактично була звільнена у зв'язку із закінченням повноважень секретаря міської ради і заяву про звільнення з роботи у зв'язку з виходом на пенсію керівнику не подавала. Мала намір і в подальшому обіймати цю посаду, але її кандидатура не набрала достатньої кількості голосів.

Доводи позивачки стосовно того, що міський голова з метою невиплати їй передбаченої колективним договором матеріальної допомоги при виході на пенсію ввів її в оману, пообіцявши, що вона й надалі буде працювати секретарем Білопільської міської ради, хоча у подальшому на цю посаду вона обрана так і не була, суд вважає безпідставними з огляду на те, що по-перше, секретар ради обирається шляхом голосування депутатів на засіданні сесії і при цьому думка голови ради не є вирішальною, а по-друге, голова Білопільської міської ради неодноразово виносив кандидатуру ОСОБА_1 на розгляд сесії для обрання секретарем, що свідчить про його реальні наміри і надалі продовжувати працювати з останньою (а. с. 11-20).

Згідно зі ст. 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції. У колективному договорі встановлюються взаємні зобов'язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.). Колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги. Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації (ст. ст. 13, 18 КЗпП України).

Зі змісту колективного договору Білопільського міськвиконкому до 2015 року, схваленого загальними зборами трудового колективу Білопільського міськвиконкому, зареєстрованого Управлінням праці та соціального захисту населення Білопільської районної державної адміністрації за реєстровим №23 від 23 березня 2012 року вбачається, що він поширюється на всіх керівників, спеціалістів, службовців, технічний персонал структурних підрозділів, які входять в склад колективу працівників Білопільського міськвиконкому.

28 березня 2014 року до вказаного договору внесені зміни, схвалені загальними зборами трудового колективу Білопільського міськвиконкому, зареєстровані УСЗН Білопільської РДА за реєстровим №13 від 15 квітня 2014 року, у відповідності з якими п. 4.7. розділу 4 викладено в новій редакції, зокрема, передбачено організовування вшанування працівників з нагоди державних та професійних свят з врученням грошової премії або цінного подарунка, в зв'язку з 25- річчям - 100 гривень, 50- річчям - 200 гривень, 55- річчям (жінкам) - 500 гривень, 60 - річчям (чоловікам) - 500 гривень та виходом на пенсію в розмірі п'яти посадових окладів (а. с. 22-27).

Як встановлено судом, позивачка звільнена з роботи 17 листопада 2015 року у зв'язку із закінченням повноважень, відповідно до п. 1 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Із заявою про видачу розпорядження про виплату їй належних сум грошової винагороди у розмірі п'яти посадових окладів та середньомісячної заробітної плати для вирішення соціально - побутових питань до голови Білопільської міської ради звернулася 25 серпня 2016 року (3-7, 9).

З відповіді міського голови від 29 серпня 2016 року на вказану заяву вбачається, що при звільненні ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата за листопад 2015 року у сумі 10 501 грн. 31 коп., в тому числі матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати у сумі 5 503 грн. 55 коп. та компенсація за невикористану відпустку у сумі 2 121 грн. 34 коп. На момент звільнення, тобто на 17 листопада 2015 року, міською радою від останньої не було отримано заяву про вихід на пенсію. Оскільки, підставою для звільнення було рішення сесії Білопільської міської ради від 17 листопада 2015 року «Про закінчення повноважень міського голови, секретаря міської ради, депутатів міської ради та виконавчого комітету ради шостого скликання», на виконання якого видано розпорядження №114-к від 17 листопада 2015 року «Про звільнення ОСОБА_1» у зв'язку із закінченням строку повноважень, згідно з п. 1 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», то підстави для застосування п. 4.7. Колективного договору і виплати грошової винагороди, передбаченої цим пунктом договору немає (а. с. 8).

Крім того суд відмічає, що на момент виходу позивачки на пенсію у травні 2011 року положення колективного договору не передбачали виплату працівникам міської ради премії при виході на пенсію у розмірі п'яти посадових окладів. Відповідні зміни до колективного договору були внесені 28 березня 2014 року.

Сттатею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, з огляду на положення вимог діючого законодавства та встановлені фактичні обставини справи, суд вважає, що ОСОБА_1 була звільнена з роботи саме у зв'язку із закінченням повноважень, а не з виходом на пенсію, оскільки доказів протилежного суду не надано. А тому, підстав для виплати позивачці премії в розмірі п'яти посадових окладів з нагоди виходу на пенсію, передбаченої п. 4.7 колективного договору, немає. У зв'язку з цим суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Білопільської міської ради про стягнення грошової допомоги при виході на пенсію є безпідставним і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 3, 10, 13, 18, 23, 36 КЗпП України, ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 2, 5, 9, 11, 12, 70, 71, 158-163, 183-2 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Білопільської міської ради Сумської області про стягнення грошової допомоги при виході на пенсію залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Білопільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з моменту її проголошення, а учасниками процесу, які не були присутні під час її проголошення, в той же строк з моменту отримання копії постанови.

Суддя:

Справа № 573/1960/16-а

Номер провадження 2-а/573/15/17

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

(вступна і резолютивна частина)

01 березня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.

з участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білопільської міської ради Сумської області про стягнення грошової допомоги при виході на пенсію,

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність справи, на підставі ч. 3 ст. 160 КАС України, суд відстрочує складення постанови у повному обсязі і проголошує її вступну та резолютивну частину.

Повний текст постанови буде виготовлений протягом п'яти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частини рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Білопільської міської ради Сумської області про стягнення грошової допомоги при виході на пенсію залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Білопільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з моменту її проголошення, а учасниками процесу, які не були присутні під час її проголошення, в той же строк з моменту отримання копії постанови.

Суддя: