Справа № 750/10149/16-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

01 березня 2017 року м. Київ К/800/5618/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Іваненко Я.Л., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради про визнання дій неправомірними та стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом, в якому просив: визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік у меншому розмірі ніж передбачено частиною 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради на його користь 4730,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями та бездіяльністю відповідача щодо недоплати йому, як учаснику бойових дій, грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2017 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що Законом України від 28 грудня 2014 року N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", який набув чинності 01 січня 2015 року, розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Отже, із набуттям чинності Закону України від 28 грудня 2014 року N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленого статтею 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Кабінетом Міністрів України на виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України прийнято постанову від 02 березня 2016 року № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Виплата позивачу у 2016 році разової щорічної грошової допомоги до 5 травня проведена у розмірі, визначеному постановою КМУ від 02 березня 2016 року № 141.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачем у 2016 році було виконано в повному обсязі зобов'язання перед позивачем щодо виплати вказаної допомоги.

Позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2017 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній обставини і зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а зазначені в касаційній скарзі доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради про визнання дій неправомірними та стягнення коштів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.Л. Іваненко