Справа № 805/5017/16-а
Суддя: Кірієнко В.О.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 р. Справа №805/5017/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний суд

у складі судді Кірієнко В.О.,

при секретарі Шерстюк Н.А.,

за участю представників сторін

представника позивача не з'явився

представника відповідача не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трест Донбасдомнаремонт» до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.09.2016року за №/13441,

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Трест Донбасдомнаремонт» заявлено позов до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.09.2016року за №/13441.

Позивач зазначає про необґрунтованість висновків податкового органу про відсутність реальних господарських операцій між позивачем та його контрагентами, зазначаючи на те, що позивач та його контрагенти належним чином оформили договірні правовідносини та на виконання вимог податкового законодавства оформили первинні документи податкової та бухгалтерської звітності. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без участі його участі.

Відповідач у письмових запереченнях проти позовних вимог заперечував в повному обсязі, зазначає про відповідність спірного податкового повідомлення-рішення вимогам чинного законодавства, вважає відсутнім факт підтвердження реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами. Зазначає, що позивачем до перевірки не були надані первинні документи. 28 лютого 2017 року представник відповідача надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трест Донбасдомнаремонт» зареєстроване як юридична особа, включене до ЄДРПОУ за номером 36252790, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, перебуває на податковому обліку у Державній податковій інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області.

Судом встановлено, що з 9 серпня 2016 року по 30 серпня 2016 року відповідачем була проведена документальна позапланова перевірка позивача щодо документального підтвердження фінансово-господарських відносин з платниками податків ТОВ «СІТІ СТРОЙ-КОМПАНІ» за період з 1 липня 2015 року по 31 липня 2015 року, ТОВ «АРКАДА ПРОМ БУД» за період з 1 січня 2016 року по 31 січня 2016 року, ПП «СКН-ГРУП» за період з 1 квітня 2016 року по 30 квітня 2016 року, ТОВ «ІНТЕР БУД СТИЛЬ» за період з 1 квітня 2016 року по 30 квітня 2016 року, ТОВ «АГРО ТРЕЙД ПІВДЕНЬ» з 1 травня 2016 року по 31 травня 2016 року, ТОВ «АРТ БІЛД КОМПАНІ» за період з 1 травня 2016 року по 31 травня 2016 року, на підставі якої було складено акт від 6 вересня 2016 року № 262/05-15-14-02-36252790 (надалі - акт перевірки).

За результатами перевірки відповідачем встановлено допущення позивачем порушення, а саме: відсутність реального здійснення господарських взаємовідносин по операціях з придбанням у ТОВ «СІТІ СТРОЙ-КОМПАНІ», ТОВ «АРКАДА ПРОМ БУД», ПП «СКН-ГРУП», ТОВ «ІНТЕР БУД СТИЛЬ», ТОВ «АРТ БІЛД КОМПАНІ», ТОВ «АГРО ТРЕЙД ПІВДЕНЬ» будівельно-монтажних робіт та ТЦМ в розумінні підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14, пункту 188.1 статті 188, пункту 185.1 статті 185, пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту на загальну суму 2751370 грн., в тому числі у деклараціях з податку на додану вартість за липень 2015 року на суму 250901 грн., за січень 2016 року на суму 556939 грн., за квітень 2016 року на суму 545733 грн., за травень 2016 року на суму 849804 грн., за червень 2016 року на суму 537391 грн., за липень 2016 року на суму 10601 грн. та занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету всього на суму 2732474 грн., у тому числі у деклараціях з податку на додану вартість за липень 2015 року на суму 232006 грн., за січень 2016 року на суму 556939 грн., за квітень 2016 року на суму 545733 грн., за травень 2016 року на суму 849804 грн., за червень 2016 року на суму 537391 грн., за липень 2016 року на суму 10601 грн.

За висновками акту перевірки відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рiшення від 20 вересня 2016 року № /13441, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 4098711 грн., з яких за основним платежем у сумі 2732474 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 1366237 грн. за порушення підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14, пункту 188.1 статті 188, пункту 185.1 статті 185, пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «ІНТЕР БУД СТИЛЬ» було укладено ряд договорів субпідряду від 14 березня 2016 року № 22-03-16, від 14 березня № 24-03-16, від 14 березня 2016 року № 23-03-16, від 14 березня 2016 року № 22-03-16, від 14 березня 2016 року № 08-03-16 та договір підряду з ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» від 6 листопада 2015 року № 2016/20ск, з ПАО «Донецький металопрокатний завод» від 13сіня 2014 року № М/14/03-05/5, з ТОВ «Електросталь» від 3 лютого 2014 року № 03/02-2014, від 6 квітня 2016 року № 21-04-15, з ТОВ «Метінвест-МРМЗ» від 30 січня 2014 року № 423, від 7 квітня 2016 року № 1452, з ПАТ «Єнакіївський металургійний завод» від 19 листопада 2015 року № 15001614, від 28 серпня 2015 року № 15001266, від 27 листопада 2015 року № 15001682.

На виконання умов договорів позивачем були отримані податкові накладні від 27 квітня 2016 року та від 28 квітня 2016 року, наявні в матеріалах справи.

Факт виконання умов договору підтверджується актами виконаних робіт по договорам підряду від 29 квітня 2016 року № 66/6687, № 67/6686, № 68/8280, № 69/6682, № 70/6683, № 71/6684, № 104, № 106, № 108, № 109, № 110, № 111, від 26 квітня 2016 року № 128, № 129, № 130, від 12 квітня 2016 року № 76, № 77, № 78, № 99, № 100, № 103, № 132.

Розрахунки за отримані послуги позивачем були здійснені у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями від 23 травня 2016 року на суму 350000 грн. (на виконання умов договору відступлення права вимоги ТОВ «Ренлі Компані»), від 25 травня 2016 року на суму 458171 грн. 50 коп., від 25 травня 2016 року на суму 458172 грн., від 8 червня 2016 року на суму 130136 грн. 50 коп.,від 20 січня 2017 року на суму 44518 грн. 14 коп. (на виконання умов договору відступлення права вимоги ТОВ «Аленсо Компані»), від 23 травня 2016 року на суму 300000 грн. (на виконання умов договору відступлення права вимоги ТОВ «Ренлі Компані»), від 25 травня 2016 року на суму 32292 грн. 90 коп., від 3 червня 2016 року на суму 110096 грн. (на виконання умов договору відступлення права вимоги ТОВ «Ренлі Компані»), від 10 червня 2016 року на суму 443892 грн. 70 коп., від 14 червня 2016 року на суму 54126 грн. 90 коп., від 14 червня 2016 року на суму 500000 грн. від 22 червня 2016 року на суму 110096 грн., від 12 травня 2016 року на суму 1000000 грн. (на виконання вимог договору відступлення права вимоги ТОВ «Станніс»), від 23 травня 2016 року на суму 350000 грн. (на виконання вимог договору про відступлення права вимоги ТОВ «Ренлі Компані»), від 25 травня 2016 року на суму 51363 грн.

Зміст укладеної угоди узгоджується з видами господарської діяльності, які веде позивач, а саме спеціалізовані будівельні роботи, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ.

Щодо контрагента позивача ТОВ «АРКАДА ПРОМ БУД» судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «АРКАДА ПРОМ БУД» було укладено ряд договорів субпідряду від 25 січня 2016 року № 54-12-15, від 10 грудня 2015 року № 52-12-15, від 10 грудня 2015 року № 53-12-15, від 10 грудня 2015 року № 51-12-15 та договір підряду з ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» від 30 грудня 2014 року № 2015/55ск, з ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» від 25 вересня 2015 року № АМК-952-2015-пдр, від 1 вересня 2015 року № АМК-965-2015-пдр, з ПАТ «Єнакіївський металургійний комбінат» від 4 лютого 2014 року № 14000069, від 28 серпня 2015 року № 15001266, від 19 листопада 2015 року № 15001614, від 27 листопада 2015 року № 15001682.

На виконання умов договорів позивачем були отримані податкові накладні від 25 січня 2016 року та від 28 січня 2016 року, наявних в матеріалах справи.

Факт виконання умов договору підтверджується актами виконаних робіт по договорам підряду від 31 грудня 2015 року № 421/2503, № 422/8176, № 423/2472, від 30 грудня 2015 року № 26, № 27, № 28, № 29, № 30, № 31, № 32, № 33, № 34, № 35, № 37, № 38, № 25, № 374, № 375, № 408, № 409, № 410, № 411, № 412, № 1, № 352, № 393, № 394, № 16.

Розрахунки за отримані послуги позивачем були здійснені у безготівковій формі, що підтверджується простими векселями від 15 березня 2016 року на суму 50785 грн. 64 коп., на суму 423032 грн. 80 коп., на суму 942723 грн. 60 коп., на суму 1818079 грн., платіжним дорученням від 29 лютого 2016 року на суму 107015 грн.

Зміст укладеної угоди також узгоджується з видами господарської діяльності, які веде позивач, а саме спеціалізовані будівельні роботи, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ.

Відносно контрагента позивача ТОВ «АРТ БІЛД КОМПАНІ» суд встановив, між позивачем та ТОВ «АР ТБІЛД КОМПАНІ» було укладено договір субпідряду 18 квітня 2016 року № 26-04-16 та договір підряду з ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» від 6 листопада 2015 року № 2016/20ск.

На виконання умов договору позивачем були отримані податкові накладні від 30 травня 2016 року, наявних в матеріалах справи.

Факт виконання умов договору підтверджується актами виконаних робіт по договору підряду від 29 квітня 2016 року № 72/6685, № 73/8403, № 74/8404, № 77/6685, № 78/5188.

Розрахунки за отримані послуги позивачем були здійснені у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням від 7 грудня 2016 року на суму 132812 грн. 40 коп. (на виконання умов договору відступлення права вимоги ТОВ «Аленсо Компані»).

Зміст укладеної угоди узгоджується з видами господарської діяльності, які веде позивач, а саме спеціалізовані будівельні роботи, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ.

Крім того, судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «СІТІ СТРОЙ-КОМПАНІ» було укладено ряд договорів субпідряду від 11 травня 2015 року № 17/9-05-15, від 11 травня 2015 року № 17/10-05-15, від 11 травня 2015 року № 17/5-05-15 та договір підряду з ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» від 4 березня 2014 року № ДП4/ЛОТ1Р/493.

На виконання умов договорів позивачем були отримані податкові накладні від 31 липня 2016 року, наявних в матеріалах справи.

Факт виконання умов договору підтверджується актами виконаних робіт по договорам підряду від 20 квітня 2015 року № 304, від 27 травня 2015 року № 343, від 30 червня 2015 року № 369, від 28 квітня 2015 року № 324, від 30 червня 2015 року № 385, № 332, № 371.

Розрахунки за отримані послуги позивачем були здійснені у безготівковій формі, що підтверджується простими векселями від 10 грудня 2015 року на суму 144410 грн. 46 коп., на суму 641272 грн. 43 коп., на суму 719725 грн. 68 коп.

Зміст укладеної угоди також узгоджується з видами господарської діяльності, які веде позивач, а саме спеціалізовані будівельні роботи, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ.

Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «СКН-ГРУП» було укладено ряд договорів субпідряду від 14 березня 2016 року № 16-03-16, № 19-03-16, № 18-03-16, № 15-03-16, № 14-03-16, № 17-03-16 та договір підряду з ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» від 6 листопада 2015 року № 2016/20ск, з ПАТ «Єнакіївський металургійний завод» від 27 листопада 2015 року № 15001682, з ТОВ «Метінвест-МРМЗ» від 30 січня 2014 року № 423, з ТОВ «Електросталь» від 3 лютого 2014 року № 0302-2014, з ПАТ «Донецький металопрокатний завод» від 13 січня 2014 року № М/14/03-05/5, з ПАТ «Алчевський металургійний завод» від 28 грудня 2015 року № АМК-1348-2015-пдр.

На виконання умов договорів позивачем були отримані податкові накладні від 19 квітня 2016 року, наявних в матеріалах справи.

Факт виконання умов договору підтверджується актами виконаних робіт по договорам підряду від 31 березня 2016 року № 44/6276, № 47/6106, № 54/6222, № 58/6219, № 60/6104, № 61/7688, № 62/7806, № 65/7805, від 19 квітня 2016 року № 112, № 113, № 114, № 115, № 116, № 118, № 120, № 122, № 123, № 124, № 125, № 126, № 127, від 30 березня 2016 року № 60, № 86, № 89, від 31 березня 2016 року № 91, № 92, № 93, № 94, № 95, № 96, № 97, № 101, № 102, № 41, № 42, № 44, № 45, № 47, № 48, № 51, № 52, № 54, № 55, № 56, № 57, № 58.

Розрахунки за отримані послуги позивачем були здійснені у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями від 15 серпня 2016 року на суму 48694 грн. (на виконання умов договору відступлення права вимоги ТОВ «Ред Лайн Плюс»), від 25 квітня 2016 року на суму 200000 грн. від 20 квітня 2016 року на суму 250000 грн., від 14 червня 2016 року на суму 445873 грн. 10 коп. (на виконання умов договору відступлення права вимоги ТОВ «Ренлі Компані»), від 15 червня 2016 року № 61538 грн., від 22 червня 2016 року № 623043 грн. 70 коп., від 22 червня 2016 року на суму 266860 грн. 30 коп. (на виконання умов договору відступлення права вимоги ТОВ «Ренлі Компані»), від 30 серпня 2016 року на суму 59497 грн. 70 коп. (на виконання умов договору відступлення права вимоги ТОВ «Ренлі Компані»), від 20 квітня 2016 року на суму 250000 грн., від 30 серпня 2016 року на суму 30573 грн. 60 коп. (на виконання умов договору відступлення права вимоги ТОВ «Ред Лайн Плюс»), від 6вересня 2016 року на суму 13552 грн. 10 коп., від 27 квітня 2016 року на суму 57362 грн. 08 коп., від 30 серпня 2016 року на суму 8923 грн. 22 коп. (на виконання умов договору відступлення права вимоги ТОВ «Ред Лайн Плюс»), від 20 квітня 2016 року а суму 250000 грн., від 25 квітня 2016 року на суму 200000 грн., від 27 квітня 2015 року на суму 158477 грн. 92 коп.

Зміст укладеної угоди узгоджується з видами господарської діяльності, які веде позивач, а саме спеціалізовані будівельні роботи, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ.

Суд також встановив, що 18 квітня 2016 року між позивачем та контрагентом ТОВ «АГРО ТРЕЙД ПІВДЕНЬ» був укладений договір купівлі-продажу № 25-04-16.

На виконання умов зазначеного договору позивачем були отримані податкові, видаткові накладні від 31 травня 2016 року № 18, №19, №20.

Крім то, факт виконання умов договору підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортних накладних від 31 травня 2016 року № 1487, № 1488.

Розрахунки за отриманий товар були здійснені у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями від 29 червня 2016 року на суму 450000 грн. (на виконання умов договору відступлення права вимоги ТОВ «Ренлі Компані»), від 29 червня 2016 року на суму 430000 грн., на суму 441000 грн., від 21 липня 2016 року на суму 400000 грн. на виконання умов договору відступлення права вимоги ТОВ «Ренлі Компані»), від 21 липня 2016 року на суму 400000 грн., від 2 серпня 2016 року на суму 500000 грн., від 3 серпня 2016 року № 375633 грн., від 15 серпня 2016 року на суму 500000 грн., від 17 серпня 2016 року на суму 251674 грн., від 23 серпня 2016 року на суму 500000 грн., від 30 серпня 2016 року на суму 251005 грн. 48 коп., від 6 вересня 2016 року на суму 13552 грн. 10 коп.

Відповідно до журналу реєстрації довіреностей позивача за 2014-2017 роки позивачем були виписані довіреності № 485, № 486, № 487 строком дії з 31 травня 2016 року по 9 червня 2016 року на ОСОБА_4, що підтверджує факт отримання придбаного товару відповідно до договору від 18 квітня 2016року.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІV (надалі - Закон № 996). Відповідно до статті 1 Закону № 996 господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період. Згідно зі статтею 3 Закону № 996 метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Частина 2 даної статті передбачає, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Згідно з п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п.46.1 ст. 46 Податкового Кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання,чи документ, що свідчить про суми доходу,нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Ст. 4 Закону № 996-ХІV визначено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах: превалювання сутності на формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з їх юридичної форми. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі Положення № 88).

Згідно з п.2.4 ст. 2 Положення № 88 первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п.2.1 ст.2 Положення № 88, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV (зі змінами та доповненнями) передбачено, що «…підставою для відображення в бухгалтерському обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.…».

Відповідно до ст.8 розділу ІІІ Закону України від 16.07.1999р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Згідно ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 цього Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Долучені до матеріалів справи податкові накладні підтверджують право позивача та правильність формування ним податкового кредиту відповідно до норм Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Разом з тим, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють Платника податків про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу (п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України, в редакції, що була чинна на момент здійснення спірних правовідносин).

Як вбачається з акту перевірки, підставою для висновків відповідача щодо відсутності реального характеру господарських операцій, здійснених між позивачем та його контрагентами стали, зокрема, запити ДПІ у м. Краматорську ГУ ДФУ у Донецькій області від 20 жовтня 2015 року № 4663/7/05-15-22-03, від 7 квітня 2016 року № 1316/7/05-15-14-02 про проведення зустрічної звірки ТОВ «СІТІ СТРОЙ-КОМПАНІ» з ТОВ «ДОНБАСДОМНАРЕМОНТ» за липень 2015 року, ДПІ у м. Краматорську ГУ ДФУ у Донецькій області від 2 липня 2016 року № 8197/7/05-15-14-02 про проведення зустрічної звірки ТОВ «АР ТБІЛД КОМПАНІ» з позивачем за травень 2016 року, від 2 липня 2016 року № 8196/7/05-15-14-05 про проведення зустрічної звірки ТОВ «АГРО ТРЕЙД ПІВДЕНЬ» з позивачем, податкової декларації ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 7 липня 2016 року № 2189/7/26-59-11-01-63, згідно з якою встановлена невідповідність здійснених операцій ТОВ «АРКАДА ПРОМ БУД» у січня 2016 року. Суд зазначає, що висновки про відсутність реального характеру правочинів податковий орган ґрунтує тільки на аналізі даних податкової звітності контрагентів та інформації щодо не знаходження підприємства за юридичною адресою. Суд також зазначає, що акти чи податкові інформації про неможливість проведення зустрічної звірки не є тим самим, що і результати проведеної зустрічної звірки, які є джерелом отримання податкової інформації, що статтею 83 Податкового кодексу України визначене в якості підстави для висновків під час проведення перевірок. Сама по собі неможливість реалізації контролюючими органами визначеної законодавством компетенції щодо проведення зустрічних звірок чи перевірок не може вважатись доказом вчинення порушень податкового законодавства платником податків. Суд також зазначає, що податковими органами взагалі не перевірялися первинні документи контрагентів позивача, внаслідок чого є безпідставним висновок щодо відсутності реальності господарських операцій.

Відповідно до частини 5 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15 травня 2003 року № 755-ІV (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), в Єдиному державному реєстрі містяться також відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, а також відомості про зарезервовані найменування юридичних осіб. Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. А частина 3 цієї статті визначає, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості. Отже, належними та допустимими доказами відсутності платника податків за його місцезнаходженням в розумінні статті 70 КАС України у даному випадку є відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. На момент здійснення господарських операцій контрагенти позивача були зареєстровані у якості платника податку на додану вартість та знаходилися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. Доказів чи доводів того, що позивачем укладені угоди, які суперечать діючому законодавству, відповідачем не наведено. Суд також зазначає, що Податковий кодекс України не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника від інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання віднесення певних сум до податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб. Якщо контрагент якимось чином порушив діюче законодавство або не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Податковий кодекс України також не зобов'язує платника податків (покупця) перевіряти від яких підприємств та коли отриманий товар, що є предметом договору, платником податків (продавцем). З наданого до суду відповідачем витягу з АІС «Податковий блок», вбачається, що контрагенти позивача формували податкові зобов'язання за господарськими операціями з позивачем. Отже, висновки відповідача ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені належними доказами.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Вимога щодо реальних змiн майнового стану платника податкiв як обов'язкова ознака господарської операцiї кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Суд вказує, на те, що відповідачем не надано суду доказу щодо наявності на момент вчинення господарських операцій дефекту у правовому статусі контрагентів позивача. Під час перевірки позивача відповідачем не перевірявся рух активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами - постачальниками.

Тобто, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість, фактично здійснений і підтверджений складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування бухгалтерського та податкового обліку платника податків.

Суд звертає увагу, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Таким чином, недотримання контрагентами позивача податкової дисципліни (що відповідачем суду не доведено) має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Аналогічна правова позиція була висловлена також Вищим адміністративним судом України, зокрема, в ухвалах суду від 29.01.2014 №К/9991/81114/11, від 22.01.2014 № К/9991/37637/12, від 17.02.2014 № К/800/50945/13, від 19.02.2014 № К/800/61338/13, від 11.03.2014 №К/800/1128/14, від 03.03.2014 № К/800/12888/13, від 02.06.2014 №К/800/6497/13, від 20.05.2014 №К/800/53111/13, від 05.06.2014 №К/800/1816/13, від 11.11.2014 №К/800/1336/14.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Вищевказані обставини та докази, які суд оцінює у їх сукупності відповідно до статті 86 КАС України, спростовують посилання відповідача щодо відсутності реального характеру у спірних господарських операціях.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність спірного податкового повідомлення-рішення в порядку частини 2 статті 71 КАС України, внаслідок чого позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з даним позовом), розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано, зокрема, юридичною особою встановлюється ставка судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше розміру 1 мінімальної заробітної плати.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки ухвалою суду про відкриття провадження в адміністративній справі від 11.01.2017року позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення, то станом на день винесення рішення у суду відсутні документально підтверджені докази понесення позивачем витрат на сплату судового збору, тому питання щодо стягнення витрат по сплаті судового збору з суб'єкта владних повноважень може бути вирішено після сплати позивачем суми судового збору до Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Трест Донбасдомнаремонт» до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.09.2016року за №/13441, задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області від 20.09.2016року за №/13441, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у суму 4098711 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трест Донбасдомнаремонт» на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 61 480грн.67коп.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 28 лютого 2017 року. Постанова у повному обсязі складена 06 березня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кірієнко В.О.