Справа № 754/105/17
Суддя: Клочко І. В.
Дата ухвалення: 2017-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/181/17
Справа №754/105/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 лютого 2017 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ЛОУПФУ в м. Києві) про зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовує наступним.

Позивач вчитель англійської мови вищої категорії, має стаж роботи майже 35 років, завжди мала педагогічне навантаження до 1,5 ставки вчителя. З 2000 року працювала одночасно з роботою в школі приватним підприємцем, з підприємницької діяльності весь час сплачувала внески в Пенсійний фонд України.

З 01.09.2008 року за станом здоров?я позивач вимушена була вийти на пенсію за вислугою років, згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

13.05.2016 року позивач досягла пенсійного віку та набула права на призначення пенсії за віком, відповідно до ЗУ «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», у зв'язку з чим звернулась до ЛОУПФУ в м. Києві із відповідною заявою про призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якого сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відповідно до ч.2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При призначенні позивачу пенсії за віком, відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідачем було застосовано показник середньої заробітної плати у галузях економіки України за 2007 рік, посилаючись на ч. 3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» .

Позивач вважає, що в даному випадку відбувається перехід з пенсії за вислугою років, призначеної за ЗУ «Про пенсійне забезпечення» на пенсію за віком на умовах, визначених ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Тобто, умови й порядок обчислення цих пенсій визначені різними законодавчими актами, а тому при призначенні позивачу пенсії за віком на умовах і в порядку, передбачених ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для її розрахунку має застосовуватись саме показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, згідно ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, згідно Постанови КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту населення» від 23.04.2012 року №327 (далі - Постанова), позивачу була призначена доплата до пенсії в розмірі 100 грн., однак, при нарахуванні їй пенсії за віком вищевказану доплату було знято.

На звернення позивача від 25.05.2016 року ЛОУПФУ в м. Києві 07.06.2016 року було надано роз'яснення, відповідно до якого зазначено, що при переході з одного виду пенсії на іншій доплата, призначена згідно Постанови, не зберігається (п.2 Постанови).

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, а тому вимушена була звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до позовної заяви, ОСОБА_1 просить суд:

1) зобов'язати ЛОУПФУ в м. Києві нарахувати їй пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, згідно ч.2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

2) зобов'язати ЛОУПФУ в м. Києві відновити їй незаконно зняту виплату 100 грн. до пенсії, згідно Постанови КМУ від 23.04.2012 року №327;

3) стягнути з відповідача судові витрати в сумі 558,20 грн. (судовий збір 551,20 грн. + 7 грн. - послуги банку).

21.02.2017 року до суду надійшли заперечення сторони відповідача щодо позовних вимог ОСОБА_1, відповідно до яких ЛОУПФУ в м. Києві через представника просить відмовити в задоволенні адміністратвиного позову, посилаючись на наступне.

З 01.09.2008 року позивачу призначено пенсію за вислугу років як працівнику освіти, а тому законні підстави для повторного призначення пенсії за віком у відповідача відсутні.

При переведенні з одного виду пенсії на інший враховується заробітна плата за період страхового стажу, зазначеного в ч.1 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії. Відповідно до ч. 4 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у разі, якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення та заробітної плати, з якої призначено пенсію.

Відповідач через представника також зазначає, що пенсії за вислугу років призначаються за нормами ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в разі досягнення пенсійного віку і наявності трудового стажу, передбаченого ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом «е» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» передбачено призначення пенсії за вислугу років окремим категоріям громадян, в тому числі, працівникам освіти, незалежно від віку та при стажі роботи, що дає право на призначення даного виду пенсії не менше 25 років.

Щодо зняття виплати 100 грн. відповідачем через представника зазначено, що, відповідно до п. 2 Постанови КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту населення» від 23.04.2012 року №327, пенсії призначені до 01.05.2012 року підвищуються таким чином, щоб розмір підвищення з урахуванням перерахунку, проведеного відповідно до пункту 1 цієї постанови, становив не менш як 100 гривень, для пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у осіб, які не мають страхового стажу: чоловіки - 25 років, жінки - 20 років, - 50 гривень, для соціальних пенсій - 30 гривень. Підвищення встановлюється до розміру пенсії (з урахуванням надбавок та підвищень, інших доплат до пенсій, встановлених законодавством та індексації), що склався станом на 30.04.2012 року. Оскільки позивач перебувала на обліку та отримувала пенсію за вислугу років, відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та її було переведено, згідно заяви від 13.05.2016 року, на пенсію за віком, відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому доплата до пенсії в розмірі 100 грн. не зберігається.

З огляду на викладене, ЛОУПФУ в м. Києві через представника вважає, що з його боку відсутні неправомірні дії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно з п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 з 01.09.2008 року перебуває на обліку в ЛОУПФУ в м. Києві та отримувала пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

13.05.2016 року, у зв'язку із досягненням пенсійного віку, позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, згідно ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Позивача було переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком та 25.05.2016 року повідомлено про те, що при призначенні пенсії за віком було застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2007 рік.

Відповідно до Постанови КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту населення» від 23.04.2012 року №327, позивачу було встановлено доплату до пенсії в розмірі 100 грн., даний факт сторонами визнано.

При переведенні з пенсії за вислугу років, призначеної згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення», на пенсію за віком, відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплату 100 грн. до пенсії було припинено.

Позивач вважає застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2007 рік при призначенні пенсії за віком, а також зняття з неї доплати в розмірі 100 грн., встановленої, відповідно до Постанови КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту населення» від 23.04.2012 року №327, неправомірним.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Згідно з ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

У ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 10 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп=Зс х (Ск:К), де:

- Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

- Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до ч.3 ст. 45 цього Закону, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, при розрахунку пенсії за віком позивачу був застосований показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік.

Однак, даний розрахунок відповідачем проведений неправомірно, оскільки позивач звернулась до нього із заявою про призначення їй іншої пенсії за іншим Законом. А тому посилання відповідача на ч. 3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є помилковим, оскільки даним положенням регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Аналогічні правові позиції висловлені у постановах Верховного Суду України від 31.03.2015 року по справі №21-612а14 та від 09.06.2015 року по справі №21-550а15.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Так, позивачу було призначено пенсію за вислугу років, відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії за віком, відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», вона звернулась вперше.

Крім того, після виходу на пенсію за вислугу років, позивач продовжувала працювати та сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Щодо вимоги про відновлення виплати 100 грн. доплати до пенсії суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 2 Постанови КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту населення» від 23.04.2012 року №327 установлено, що пенсії, призначені до 1 травня 2012 р. відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (за наявності страхового стажу у чоловіків - не менш як 25 років, у жінок - не менш як 20 років), «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей), «Про наукову і науково-технічну діяльність» та «Про пенсійне забезпечення» (одержувачам соціальних пенсій), підвищуються таким чином, щоб розмір підвищення з урахуванням перерахунку, проведеного відповідно до пункту 1 цієї постанови, становив не менш як 100 гривень, для пенсій, призначених відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у осіб, які не мають страхового стажу: чоловіки - 25 років, жінки - 20 років, - 50 гривень, для соціальних пенсій - 30 гривень.

Підвищення встановлюється до розміру пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги та пенсій за особливі заслуги перед Україною, інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, і сум індексації), що склався станом на 30 квітня 2012 року.

Суд вважає дії ЛОУПФУ в м. Києві в частині зняття доплати до пенсії в розмірі 100 грн. правомірними, оскільки, дане підвищення, згідно п. 2 вищезазначеної Постанови, стосувалось пенсій, призначених до 01.05.2012 року. Позивач набула права на призначення пенсії за віком, згідно ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» 13.05.2016 року, а, отже, оплату в розмірі 100 грн. було припинено правомірно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно-правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, повно і всебічно з'ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджуються дослідженими письмовими доказами, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 18 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», Пенсійний фонд України та його органи звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Згідно положень ст. 87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать : 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. До даного переліку витрати з оплати послуг банку при сплаті судового збору не входять.

З огляду на вищезазначене, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 2, 11, 18, 71, 87, 99, 104, 160-163, 183-2, 254, 256 КАС України, Конституцією України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про судовий збір», суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2013, 2014, 2015 роки, згідно ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її отримання.

Суддя: