Справа № 823/1809/16
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2017-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
24 лютого 2017 р. К/800/3128/17
У Х В А Л А

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпіцька Л.Т.

розглянувши матеріали касаційної скарги Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 р. у справі № 823/1809/16 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії , -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила: визнати протиправними дії відповідача щодо не встановлення їй статусу громадянки, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, і отримання посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи 1 категорії; зобов'язати Департамент соціального захисту населення Черкаської ОДА встановити ОСОБА_1 статус громадянки, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, і видати посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2016 р. у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 р. скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову, якою позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації щодо не встановлення ОСОБА_1 статусу громадянки, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та отримання посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи категорія 1». Зобов'язано Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації встановити статус ОСОБА_1 громадянки, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та видати посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи категорія 1».

У касаційній скарзі заявник ставить питання про скасування постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 р., мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно з частиною третьою статті 211 КАС України підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи у встановленні позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, відповідач посилається на Закон України від 28.12.2014 № 76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким внесено зміни до Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27.02.1991 № 791а-XII, зокрема, зону посиленого радіоекологічного контролю, в тому числі і населений пункт в якому проживала позивач, виключено з числа зон, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що виключення із правового регулювання такої зони, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, як зона посиленого радіоекологічного контролю, мало наслідком лише скасування компенсацій та пільг особам, віднесеним до категорії 4, які були гарантовані державою до 01.01.2015. В той же час, жодних змін у правовому регулюванні статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не відбулось.

Крім того, виключення законодавцем з 01.01.2015 з правового поля зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє особу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01.01.2015.

З огляду на викладене, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, що статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 зберігається за особою, якій він присвоєний, довічно, оскільки його отримання до 01.01.2015 відбулось правомірно, а зміни, внесені до законодавства про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, жодним чином не вплинули на статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, який було отримано до 01.01.2015.

На момент звернення із заявою про надання посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії позивач мала статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 14 Закону №796, до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи належать інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.

Статтею 12 Закону №796, передбачено, що причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що позивач дійсно проходила огляд в МСЕК 19.02.2015, тобто, після набрання чинності Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VІІІ, але для вирішення питання про встановлення позивачу статусу потерпілого 1 категорії не має правового значення факт проходження позивачем огляду у МСЕК після 01.01.2015, оскільки на момент проходження огляду МСЕК позивач мав статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, який зберігається у нього довічно, якщо не буде змінений на іншу категорію.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача встановити статус постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, то суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскаржувані дії відповідача в розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях, оскільки право позивача на отримання статусу особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 підтверджується матеріалами справи, а тому є необхідність зобов'язати відповідача розглянути відповідну заяви та видати позивачеві відповідне посвідчення.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, ця касаційна скарга є необгрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 211, 213, п.5 ч.5 ст. 214 КАС України, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 р.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя Л.Т. Черпіцька