Справа № 463/5148/16-а,2-а/463/284/16
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 р. Справа № 876/221/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Костіва М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 21.11.2016р. про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Львові про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 21.11.2016р. залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Львові про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с.6).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_1, який у апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду (а.с.9-10).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що причиною несвоєчасного звернення до суду із розглядуваним позовом було його лікування у Комунальній 8-їй міській клінічній лікарні м.Львова з 24.10.2016р. по 04.11.2016р., про що він вказав у позовній заяві. Хоча медичні документи ним помилково не долучені до позову, суд у цьому випадку повинен був винести ухвалу про залишення позовної заяви без руху і запропонувати позивачу надати ці документи. За таких обставин вважає, що він фактично позбавлений доступу до суду.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує із змісту оскаржуваної ухвали, підставою для прийняття судом рішення про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду слугувало те, що останнім пропущений 10-денний строк звернення до суду із розглядуваним позовом, при цьому спірну постанову від 22.10.2016р. про накладення штрафу отримано ОСОБА_1 22.10.2016р., а позовну заяву скеровано до суду лише 04.11.2016р. Також докази перебування на лікуванні позивачем до суду не представлені, через що підстави для поновлення пропущеного строку є відсутніми.

Між тим, з наведеними висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Окрім цього, із змісту ст.289 КУпАП слідує, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як слідує з матеріалів справи, 22.10.2016р. інспектором патрульної поліції 1-го взводу 3-ї роти батальйону УПП у м.Львові ДПП старшим сержантом поліції В.Пікуликом винесено постанову серії АР № 357383, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Вказану постанову отримано позивачем під розпис 22.10.2016р. (а.с.1).

Звертаючись 04.11.2016р. до суду із розглядуваним позов, ОСОБА_1 просив поновити строк для оскарження постанови серії АР № 357383 від 22.10.2016р. В обґрунтування цього клопотання він покликався на те, що протягом 24.10.2016р.-04.11.2016р. перебував на лікуванні у Комунальній 8-їй міській клінічній лікарні м.Львова, що підтверджується карткою хворого № 1223 (а.с.2).

Разом з тим, копія такої картки до позовної заяви не долучена.

Згідно картки № 1223 хворого, який лікується в фізіотерапевтичному відділенні (кабінеті), виданої Комунальною 8-ою міською клінічною лікарнею м.Львова, позивач ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 24.10.2016р. по 04.11.2016р. (а.с.12).

Таким чином, позивачем з порушенням 10-денного строку подану до суду позовну заяву щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення; тривалість пропущеного строку складає три дні; причинами несвоєчасного звернення до суду є лікування позивача в медичному закладі, що стверджується відповідними документами.

За таких умов колегія суддів приходить до висновку про те, що у розглядуваному випадку є достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Додатково колегія суддів звертає увагу на те, що на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі судом не вжито належних заходів для перевірки обґрунтування позивача про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

У розглядуваному випадку витребування необхідних документів можливо було здійснити шляхом залишення позовної заяви без руху в порядку ст.108 КАС України.

Також ч.2 ст.100 КАС України допускає здійснення перевірки поважності причин звернення до суду не лише на стадії відкриття провадження у справі, але й в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Наведені обставини свідчать про передчасний та поспішний висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин; також у суду першої інстанції не було достатніх підстав для залишення позовної заяви без розгляду на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи (рішення Європейського Суду з прав людини «Іліан проти Туреччини»).

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Оцінюючи дійсні обставини справи, що перешкоджали здійсненню процесуального права на звернення до суду, а також обставини, на які позивач посилається як на поважні, суд першої інстанції повинен надати оцінку та провести об'єктивний аналіз всіх наведених у позові доводів та обставин справи, що дозволить дати відповідь на питання про те, чи позивачі за встановлених обставин мали дійсну можливість своєчасно реалізувати своє право на звернення до суду.

Вищенаведені обставини у своїй сукупності є визначальними при вирішенні наведеного процесуального питання, через що решта висновків ухвали суду не носить принципового характеру.

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як винесена із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного залишення позовної заяви без розгляду, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст.ст.160, 195-197, п.3 ч.1 ст.199, п.4 ч.1 ст.204, п.6 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 211, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 21.11.2016р. про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі № 463/5148/16-а - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: Н.В.Бруновська

М.В.Костів