Справа № 814/1478/16
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 р.м. ОдесаСправа № 814/1478/16

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Князєв В.С.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В., Танасогло Т.М.,

при секретарі - Берекет Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокуратури Миколаївської області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Миколаївської області про визнання протиправними дій та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги прокуратурі Миколаївської області, а саме: визнання протиправними дій щодо ненарахування та невиплати позивачу заробітної плати, за період з 01 липня 2015 року по 14 грудня 2015 року, відповідно до ст. 81 ЗУ «Про прокуратуру»; стягнення з прокуратури Миколаївської області на користь позивача заборгованість по виплаті заробітної плати, у розмірі 82 719,17 грн., за період з 01 липня 2015 року по 14 грудня 2015 року.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури з 1 липня 2015 року становить 10 мінімальних заробітних плат, відповідно до ч. 3 ст. 81 ЗУ «Про прокуратуру».

Проте, оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, у межах відповідних бюджетних асигнувань.

В даному випадку, норми і положення ст. 81 ЗУ «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету, відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік».

При цьому, Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» видатків на реалізацію положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» не передбачено, а отже відповідач не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників, в інших розмірах, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 починаючи з 10 січня 1999 року працював в органах прокуратури.

При цьому, 21 березня 2016 року позивача звільнено з органів прокуратури за власним бажанням, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру».

В свою чергу, нарахування заробітної плати позивача з 01 липня 2015 року проводилось виходячи з окладу, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 р. № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".

Проте, вважаючи, що Законом України "Про прокуратуру" за працівниками органів прокуратури з 01 липня 2015 року визначено право на оплату праці у нових (підвищених) розмірах, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом про стягнення недоотриманої заробітної плати.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як у спірний період позивачу безпідставно невиплачено заробітну плату, відповідно до встановлених Законом України "Про прокуратуру" розмірів, з чим не погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Так, Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗУ «Про прокуратуру», заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 3 ст. 81 ЗУ «Про прокуратуру», посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про оплату праці», умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про оплату праці», оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Відповідно до ч. 9 ст. 81 ЗУ «Про прокуратуру», фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 89 ЗУ «Про прокуратуру», фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 ЗУ «Про прокуратуру», фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Згідно п. 9 Прикінцевих положень ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» норми і положення, зокрема, статті 81 Закону № 1697-VII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів.

Судовою колегією встановлено, що предметом спору у даній судовій справі є оскарження позивачем розміру своєї заробітної плати, а саме її стягнення у розмірі, встановленому Законом України ЗУ «Про прокуратуру», у період виникнення спірних правовідносин.

В даному випадку оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів.

Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом

При цьому, схема посадових окладів працівників органів прокуратури затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

В свою чергу, зміни до вказаної постанови Кабінету Міністрів України, зокрема, щодо розмірів окладів працівників органів прокуратури не вносились, Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» не передбачалось видатків на реалізацію положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, а отже прокуратура Миколаївської області не мала правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати позивачу поза межами видатків Державного бюджету на оплату праці своїх працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 12 липня 2016 року № 820/4648/15, від 13 липня 2016 року № 820/4653/15та № 818/3372/15.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокуратури Миколаївської області задовольнити.

Скасувати постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року та ухвалити у справі нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до прокуратури Миколаївської області про визнання протиправними дій та стягнення коштів.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після складання постанови у повному обсязі, згідно ст. 160 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 06 березня 2017 року.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.В. Бойко

ОСОБА_2