Справа № 186/233/17
Суддя: Янжула С. А.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 186/233/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2017 р. Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Янжула С.А., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Першотравенського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

Встановила:

17 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Першотравенського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначив, що з 11 листопада 2003 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05 листопада 1991 року (далі Закон №1788-XII).

У звязку з досягненням пенсійного віку, 02 лютого 2017 року, звернувся до відповідача із заявою щодо призначення йому пенсії за віком, відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, як встановлено ч.2 ст.40 цього Закону, проте, листом №С-12 від 13 лютого 2017 року відповідачем йому відмовлено в переведенні на пенсію за віком з посиланням на те, що перехід з пенсії за віком, призначеної на пільгових умовах, на пенсію за віком на загальних умовах із застосуванням середньої заробітної плати за три попередні роки не передбачене діючим законодавством. Але з таким твердженням відповідача не згоден з наступних підстав.

Як зазначено в листі відповідача йому з 11 листопада 2003 року призначено пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

В звязку з зазначеним, з 01 січня 2004 року розмір пенсії був перерахований за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Адже, як вказує сам відповідач у своєму листі №С-12 від 13 лютого 2017 року відповідно до п.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призначається такий вид пенсії як пенсія за віком.

Проте, звертає увагу суду на те, що статтею 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що виключно цим Законом визнаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, а також пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком.

Наголошує, що звернувся за призначенням нового виду пенсії в 2017 році пенсії за віком на загальних підставах у звязку із досягненням віку непрацездатності.

На день звернення за призначенням пенсії за віком йому вже виповнилось 60 років, тобто він досяг віку непрацездатності при наявності страхового стажу більше 15 років та набув право на призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

02 лютого 2017 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах.

Згідно з вимогами ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09 липня 2003 року, пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 9 вищезазначеного Закону визначено виключний перелік видів пенсійних виплат і соціальних послуг за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі та призначаються наступні пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України №1058-ІV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Такою нормою зокрема є ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788 - XII, відповідно до якої працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років. При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", знижується на 1 рік.

В свою чергу, станом на день його звернення із заявою відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. Тобто на інший вид пенсії ніж пенсія за віком на пільгових умовах.

Згідно з ч.1 ст.27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (чинною на момент мого звернення з заявою про призначення пенсії за цим законом) розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп * Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К),

де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Вважає, що аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії на інший призначеного саме за цим Законом.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, однак в його випадку має місце призначення іншого виду пенсії за іншим Законом тобто, йому було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788 - XII від 05 грудня 1991 року, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV він звернувся вперше.

Крім того, після призначення пенсії на пільгових умовах він продовжував працювати по 29 червня 2004 року та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст. 40 щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком; зобовязати відповідача призначити йому пенсію за віком з моменту звернення із заявою до відповідача, тобто з 02 лютого 2017 року відповідно до ст. 26, з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією; стягнути з Державного бюджету України на його користь сплачений судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність та свої заперечення проти позову, в яких зазначив, що позовні вимоги позивача не визнають в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до п.4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 07 липня 2014 року та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 31 липня 2014 року, «орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії при зверненні особи з відповідною заявою» за формою затвердженою вищезазначеним Порядком.

Відповідно до п.4.3, 4.7 вищезазначеного Порядку, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, орган, що призначає пенсію приймає рішення щодо призначення (перерахунку) пенсії або відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Позивач протягом 2015, 2016 року та двох місяців 2017 року із заявою встановленого зразка до Першотравенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області не звертався.

02 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою про перерахунок пенсії, відповідно до Закону України «Про звернення громадян». У вказаній заяві зазначив, що просить призначити (перевести) на пенсію за віком.

На це звернення управлінням, в строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян» заявнику було надано відповідь.

Наведене свідчить про недотримання позивачем встановленого порядку та відсутність підстав для проведення призначення (перерахунку) пенсії.

Рішення Комісії по розгляду питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій, про призначення (перерахунок) або відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 не виносилось, оскільки вищезазначеного звернення за призначенням пенсії не було, тому оскаржувати відмову в призначенні пенсії та зобов'язання призначити пенсію у Позивача немає законних підстав.

Крім того, ОСОБА_1 з 11 листопада 2003 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до наданої особистої заяви (копія заяви додається).

До 01 січня 2004 року діяв Закон України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються трудові та соціальні пенсії.

До трудових пенсій відносяться:

за віком;

по інвалідності;

в разі втрати годувальника;

за вислугу років.

Позивачу була призначена пенсія «за віком» в розмірі 275,80 гривень (копія протоколу додається).

Розмір пенсії, розрахованої відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01 січня 2004 року до 01 вересня 2004 року складав би 275,80 гривень, відповідно до постанови КМУ № 544 від 15 квітня 2003 року.

З 01 вересня 2004 року - 284,69 гривень, з подальшим перерахунком при зміні прожиткового мінімуму, відповідно до постанови КМУ № 1215 від 18 вересня 2004 року.

З 01 січня 2004 року ОСОБА_1 було проведено перерахунок пенсії відповідно до норм статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням статей 27, 28 та 40 цього Закону, розмір якої склав 508,08 гривень (тобто, призначено пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

20 квітня 2004 року (вже в умовах дії Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») ОСОБА_1 надав до управління заяву на перерахунок пенсії по заробітній платі (копія додається), відповідно до якої з 01 січня 2004 року проведено перерахунок пенсії, розмір якої після перерахунку склав 747,57 гривень.

Позивач протягом 2004 року та в подальшому не відмовлявся від проведеного перерахунку пенсії та отримував її відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та в розмірах, визначених цим Законом.

19 квітня 2006 року позивачем було надано ще одну особисту заяву на перерахунок пенсії по стажу та заробітній платі (також в умовах дії Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») (копія додається).

Відповідно до статті 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має право одночасно на різні види пенсії, призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

В даному випадку не розглядається питання про право на різні види пенсії, оскільки позивач вже отримує пенсію за віком.

Право на переведення з одного виду пенсії на інший також не розглядається, оскільки в пенсійній справі відсутні документи, що визначають таке право (наприклад відомості про наявність інвалідності).

Оскільки позивачу вже була призначена пенсія за віком, можливо змінити лише вид розрахунку на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

В разі зміни виду розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1, розмір пенсії складатиме 2 448,77 гривень (зразок разрахунку додається).

Враховуючи вищевикладене, вважає, що позовні вимоги позивача на неправомірні дії Першотравенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та зобов'язання вчинити певні дії підлягають залишенню без розгляду.

Просить в задоволенні позову відмовити.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, встановлено наявність достатніх підстав для прийняття рішення.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 9 КАС України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. У разі невідповідальності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Позивач з 11 листопада 2003 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05 листопада 1991 року (далі Закон №1788-XII).

У звязку з досягненням пенсійного віку, 02 лютого 2017 року, звернувся до відповідача із заявою щодо призначення йому пенсії за віком, відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, як встановлено ч.2 ст.40 цього Закону, проте, листом №С-12 від 13 лютого 2017 року відповідачем йому відмовлено в переведенні на пенсію за віком з посиланням на те, що перехід з пенсії за віком, призначеної на пільгових умовах, на пенсію за віком на загальних умовах із застосуванням середньої заробітної плати за три попередні роки не передбачене діючим законодавством. Але з таким твердженням відповідача не згоден з наступних підстав.

Як зазначено в листі відповідача йому з 11 листопада 2003 року призначено пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

В звязку з зазначеним, з 01 січня 2004 року розмір пенсії був перерахований за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Статтею 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що виключно цим Законом визнаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, а також пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком.

Позивач звернувся за призначенням нового виду пенсії в 2017 році пенсії за віком на загальних підставах у звязку із досягненням віку непрацездатності.

На день звернення за призначенням пенсії за віком йому вже виповнилось 60 років, тобто він досяг віку непрацездатності при наявності страхового стажу більше 15 років та набув право на призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

02 лютого 2017 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах.

Згідно з вимогами ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09 липня 2003 року, пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 9 вищезазначеного Закону визначено виключний перелік видів пенсійних виплат і соціальних послуг за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі та призначаються наступні пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України №1058-ІV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Такою нормою зокрема є ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788 - XII, відповідно до якої працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років. При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", знижується на 1 рік.

В свою чергу, станом на день його звернення із заявою відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. Тобто на інший вид пенсії ніж пенсія за віком на пільгових умовах.

Згідно з ч.1 ст.27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (чинною на момент мого звернення з заявою про призначення пенсії за цим законом) розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп * Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К),

де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії на інший призначеного саме за цим Законом.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, однак в його випадку має місце призначення іншого виду пенсії за іншим Законом тобто, йому було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788 - XII від 05 грудня 1991 року, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV він звернувся вперше.

Крім того, після призначення пенсії на пільгових умовах він продовжував працювати по 29 червня 2004 року та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 29 листопада 2016 року по справі №133/476/15-а.

Статтею 244-1 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Тому, вважаю за необхідне позовні вимоги позивача задовільнити, визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст. 40 щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком; зобовязати відповідача призначити йому пенсію за віком з моменту звернення із заявою до відповідача, тобто з 02 лютого 2017 року відповідно до ст. 26, з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією; стягнути з Державного бюджету України на його користь сплачений судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,6,8,9,69,94,104,159,160,163,183-2 КАС України,- суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Першотравенського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовільнити.

Визнати протиправними дії Першотравенського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст. 40 щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Зобовязати Першотравенське об'єднане Управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з моменту звернення із заявою до відповідача, тобто з 02 лютого 2017 року відповідно до ст. 26, з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір по справі в розмірі 640 (шестиста сорока) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою,яка її подає,до суду апеляційної інстанції.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу,було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С. А. Янжула