Справа № 461/6727/16-а
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/6727/16-а>
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

01 березня 2017 року

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.,

при секретарі Домашовець М.Ф.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, голова громадської ради при інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові Дячишин Андрій Богданович, про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, зобов'язання провести відкритий конкурс на заміщення посади начальника державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, -

ВСТАНОВИВ:

17.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Львівської міської ради (далі - ВК ЛМР), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові (далі - ІДАБК у м. Львові), голова громадської ради при Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові Дячишин Андрій Богданович. Позивач свої вимоги мотивує тим, що 29.11.2015 року у м. Львові була створена ініціативна група з підготовки та проведення установчих зборів зі створення та обрання членів «громадської ради» при ІДАБК у м. Львові. 01.02.2016 року установчі збори були проведені. На даних зборах було прийнято рішення про створення «громадської ради» при ІДАБК у м. Львові, затверджено проект положення про «громадську раду» та кількісний та якісний її склад; головою «громадської ради» було обрано ОСОБА_3, секретарем - ОСОБА_1

У відповідь на запрошення Львівського міського голови, в. о. начальника ІДАБК у м. Львові, начальника юридичного відділу ЛМР та голови постійної комісії з питань архітектури, містобудування та охорони історичного середовища ЛМР взяти участь в установчих зборах, юридичний відділ ЛМР зазначив, що створення громадської ради при ІДАБК має здійснюватися виключно на підставі положень постанови КМ України від 03.11.2010 року № 996 «Про забезпечення участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики». У листі ВК ЛМР від 15.04.2016 року було зазначено, що громадська рада при ІДАБК ще не створена. Позивач вважає таку позицію ВК ЛМР протиправною та, уточнивши та збільшивши позовні вимоги (а.с.46,80), просить суд:

1) визнати неправомірними дії ВК ЛМР щодо заперечення правомірності існування «громадської ради» при ІДАБК у м. Львові, яка утворена 01.02.2016 року, з тієї підстави, що дана організація утворена не у порядку, передбаченому постановою КМ України від 03.11.2010 року № 996;

2) зобов'язати ВК ЛМР погодити положення «громадської ради» при ІДАБК у м. Львові, яка утворена інститутами громадянського суспільства 01.02.2016 року;

3) зобов'язати ВК ЛМР в тримісячний строк провести відкритий конкурс за заміщення посади начальника ІДАБК у м. Львові.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні адміністративний позов підтримав та просив задовольнити. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Просив залишити без розгляду як передчасну вимогу щодо зобов'язання ВК ЛМР в тримісячний строк провести відкритий конкурс за заміщення посади начальника ІДАБК у м. Львові.

Представник відповідача Тарасович О.І. в судовому засіданні 20.01.2016 року проти задоволення позову заперечила, зазначивши, що при ІДАБК у м. Львові вже створена громадська рада у порядку визначеному законодавством.

Представники ІДАБК у м. Львові та голова громадської ради при ІДАБК у м. Львові під час розгляду справи 20.01.2017 року просили суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

З аналізу викладеного вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи та доводи позову, суд встановив, що 01.02.2016 року члени ініціативної групи з підготовки установчих зборів «громадської ради» при ІДАБК у м. Львові склали протокол установчих зборів. На даних зборах було прийнято рішення про створення «громадської ради» при ІДАБК у м. Львові, затверджено проект положення про «громадську раду» та кількісний та якісний її склад; головою «громадської ради» було обрано ОСОБА_3, секретарем - ОСОБА_1

У листі від 12.02.2016 року № 07-1 в. о. начальника ІДАБК у м. Львові зазначає, що поданий проект положення про громадську раду при ІДАБК у м. Львові не може бути погоджений, оскільки така рада створена без дотримання процедури її створення, а положення не відповідає вимогам Типового положення про громадську раду при міністерстві, іншому центральному органі виконавчої влади, Раді Міністрів АР Крим, обласній, Київській та Севастопольській міських, районній, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, затвердженому постановою КМ України від 03.11.2010 року № 996 «Про забезпечення участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики».

Начальник юридичного управління Львівської міськради у листі від 23.03.2016 року № 1104-192 зазначає, що затверджений на зборах від 22.02.2016 року проект положення про громадську раду при ІДАБК у м. Львові не може бути погоджений, оскільки такий не відповідає вимогам чинного законодавства.

У листі кипучого справами ВК ЛМР від 15.04.2016 року, адресованому ОСОБА_1 зазначено, що ІДАБК у м. Львові на цей час не розпочала свою роботу та перебуває на організаційному етапі створення. Громадська рада при ІДАБК у м. Львові в порядку постанови КМ України від 03.11.2010 року № 996 не створена. Вказаного органу на цей час не існує.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

У разі якщо сільські, селищні, міські ради не утворили виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю, повноваження таких органів виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через відповідних головних інспекторів будівельного нагляду (ч. 2 ст. 7 цього ж Закону).

Питання участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики врегульовано постановою КМ України від 03.11.2010 року № 996. Даною постановою рекомендовано органам місцевого самоврядування під час проведення консультацій з громадськістю та утворення громадських рад при органах місцевого самоврядування керуватися затвердженими цією постановою Порядком і Типовим положенням (п. 5) та затверджений порядок проведення консультацій з громадськістю з питань формування та реалізації державної політики.

У п. 4 вказано міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним, районним у мм. Києві та Севастополі державним адміністраціям вжити заходів для проведення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цією постановою установчих зборів за участю інститутів громадянського суспільства для утворення громадських рад при центральних і місцевих органах виконавчої влади та забезпечити їх функціонування.

Пунктом 13 Положення передбачено, що публічне громадське обговорення передбачає організацію і проведення публічних заходів: конференцій, форумів, громадських слухань, засідань за круглим столом, зборів, зустрічей (нарад) з громадськістю; Інтернет-конференцій, відеоконференцій. Додатково у рамках публічного громадського обговорення можуть проводитися засідання громадських рад, інших допоміжних органів, утворених при органах виконавчої влади.

Відтак, утворена на підставі Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» ІДАБК у м. Львові є органом архітектурно-будівельного контролю при органі місцевого самоврядування з делегованими державою функціями по здійсненню такого контролю.

Публічне громадське обговорення організовує і проводить орган виконавчої влади (п. 14 Положення).

Як вбачається з листів від 12.02.2016 року № 07-1 в. о. начальника ІДАБК у м. Львові, начальника юридичного управління Львівської міськради від 23.03.2016 року № 1104-192 вказані органи не організовували і не проводили громадське обговорення щодо створення громадської ради при ІДАБК у м. Львові.

Посилання позивача на те, що п. 5 постанови КМ України від 03.11.2010 року № 996 є не обов'язком для інститутів громадянського суспільства є необґрунтованим, оскільки такий рекомендаційний характер дана норма має саме для органу місцевого самоврядування. У разі, якщо органом прийнята така рекомендація, а про це свідчить позиція ІДАБК у м. Львові та ВК ЛМР, то утворення громадської ради має здійснюватися виключно в порядку, передбаченому вказаною постановою КМ України.

З урахуванням викладеного, обраного способу захисту свого права, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання неправомірності дій ВК ЛМР щодо заперечення правомірності існування «громадської ради» при ІДАБК у м. Львові, яка утворена 01.02.2016 року.

Не може бути задоволена судом також вимога позивача про зобов'язання ВК ЛМР погодити положення «громадської ради» при ІДАБК у м. Львові, яка утворена інститутами громадянського суспільства 01.02.2016 року виходячи з наступного.

Згідно з положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, діяльність органів місцевого самоврядування регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб'єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Питання неможливості суду підміняти собою органи владних повноважень, повністю узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові Пленуму № 13 від 24.10.2008р., згідно з якою, суд не може підміняти державний орган, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Отже, суд не має права втручатися в дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування та перебирати на себе його повноваження у розгляді та вирішенні питання щодо погодження положення громадської ради при ІДАБК у м. Львові.

Крім того, позивач просив залишити без розгляду частину його вимог про зобов'язання провести відкритий конкурс на заміщення посади начальника державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові.

Відповідно до ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до законодавства і не може виходити за межі позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків встановлених законом.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо надійшло клопотання позивача про відкликання позовної заяви.

Підстав для неприйняття заяви про залишення без розгляду частини вимог судом не встановлено, тому дана вимога підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України, у зв'язку з відмовою у задоволенні позову, розподіл суми сплаченого позивачем судового збору не проводиться.

Керуючись ст.ст. 157, 158 - 162 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, голова Громадської ради при інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові Дячишин Андрій Богданович, про визнання дій неправомірними.

Залишити без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, голова Громадської ради при інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові Дячишин Андрій Богданович, про зобов'язання провести відкритий конкурс на заміщення посади начальника інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.Є. Радченко