Справа № 22-а/0690/2971/11
Суддя: Товянська О. В.
Дата ухвалення: 2011-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 червня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого : судді Товянської О.В.

суддів : Микитюк О.Ю., Гансецької І.А.

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Управління праці та соціального захисту населення Попільнянської районної державної адміністрації, Державного казначейства України про визнання неправомірними дій та стягнення коштів

за апеляційною скаргою Державного казначейства України

на постанову Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 травня 2009 року,

в с т а н о в и л а :

Позивач у квітні 2009р. звернулась до суду із вказаним позовом. Просила визнати неправомірними дії відповідачів щодо невиплати у передбаченому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» розмірі щорічної грошової допомоги до 5-го Травня та зобовязати відповідачів нарахувати та виплатити 1133грн. Зазначала, що на підставі ст.14 Закону має право на отримання такої допомоги в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, але фактично у 2008р. отримано допомогу у значно меншому розмірі.

Постановою Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 травня 2009 року позов задоволено. Зобовязано Державне казначейство України виділити та перерахувати необхідні кошти Управлінню праці та соціального захисту населення Попільнянської районної державної адміністрації для виплати позивачці недоплаченої разової грошової допомоги в розмірі 1133грн. за 2008р. Зобовязано Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат виготовити відповідні документи для виплати позивачу недоплаченої разової грошової допомоги, дії щодо відмови у виплаті цих коштів визнано неправомірними.

В апеляційній скарзі Державне казначейство України просить скасувати постанову і ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову до нього. Апелянт посилається на те, що виплату такої допомоги здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.5 п.20 ст.14 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.1ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі Закону) мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Розміри прожиткового мінімуму на одну особу в 2008 році встановлені ст.58 Закону „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Положення Закону не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановленого іншого, крім передбаченого мінімального розміру пенсії за віком.

Суд першої інстанції, правильно виходив з того, що виплата допомоги передбачена Законом №3551 у кратному розмірі мінімальних пенсій за віком, і не може пов'язуватись з наявністю чи відсутністю коштів, оскільки при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенцію) та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.1 Протоколу 1 Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. В рішеннях у справах Кечко проти України, 2005 рік Broniowski v. Poland, 1996 рік Azinas v Cyprus, 2002 Європейський Суд з прав людини прийшов до висновку, що поняття власності, яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві. До „майнових прав і „власності може бути прирівняно право заявника на матеріальний інтерес, зокрема щодо отримання пенсії чи надбавки до заробітної плати.

В рішенні у справі Кечко проти України, 2005 рік суд зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Суд не прийняв аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань (рішення у справі Бурдов проти Росії, 2000 рік).

Частиною першою статті 17 Закону № 3551 встановлено, що фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, а частиною першою статті 17-1 ( стаття доповнена Законом України від 19 червня 2003 року № 968-ІУ, який набув чинності 12 липня 2003 року) визначено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

Оскільки постанова в частині зобовязання Державного казначейства України перерахувати кошти суперечить матеріальному закону, її належить скасувати і ухвалити в цій частині нову постанову про відмову в позові.

В частині решти вимог постанова сторонами не оскаржується.

Керуючись ст.ст.195,197-207,212 КАС України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Державного казначейства України задовольнити.

Скасувати постанову Попільнянського районного суду Житомирської області від 24 квітня 2009 року в частині зобовязання Державного казначейства України виділити та перерахувати необхідні кошти Управлінню праці та соціального захисту населення Попільнянської районної державної адміністрації для виплати позивачці недоплаченої разової грошової допомоги в розмірі 1133грн. за 2008р. і ухвалити в цій часині нову постанову. Відмовити в позові до Державного казначейства України за безпідставністю.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: