Справа № 425/38/17
Суддя: Романовський Є. О.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2017 Провадження №2-а/425/21/17

Справа №425/38/17

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Романовського Є.О.

при секретарі Вада Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в

м. Рубіжному Луганської області про визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, в обґрунтування якого вказав, що він після окупації м. Луганська був змушений переїхати на територію підконтрольну владі України, оселився в м. Рубіжному Луганської області та був взятий Управлінням праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області на облік як особа переміщена з тимчасово окупованої території України, а також на облік до Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області, де став отримувати пенсію. 08.10.2015 року відповідач прийняв протиправне рішення № 131 щодо зменшення його пенсії на величину її індексації з 01.11.2015 року до 28.02.2016 року вирахував з неї 1525,84 грн.; 27 січня 2016 року відповідач неправомірно відмовив позивачу в перерахунку розміру пенсії, яка була призначена з порушенням вимог Закону України «Про державну службу». З березня 2016 року він взагалі перестав отримувати пенсію, внаслідок чого звернувся до Рубіжанського міського суду за захистом свої порушених прав. Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 27.05.2016 року залишеним без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду 30.08.2016 року набрала законної сили Донецького апеляційного адміністративного суду по справі № 425/1472/16-а, визнано неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії з березня 2016 року. Зобовязано Управління пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з березня 2016 року. Визнано неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру пенсії як працюючому пенсіонеру. Зобовязано Управління пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області виплатити ОСОБА_1 утримані в листопаді-грудні 2015 року та січні - лютому 2016 року як з працюючого пенсіонера грошові кошти з урахуванням компенсації втрати частини доходу. Однак, 06.09.2016 року позивач так і не отримав пенсію у строк, а тому 12.09.2016 року звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області із заявою та виконавчим листом від 09.09.2016 року, виданим Рубіжанським міським судом Луганської області, з приводу цього було відкрито виконавче провадження № 52196488 та надано відповідачу 7-денний термін на добровільне виконання постанови, однак пенсію позивач так і не отримав. 06.10.2016 року на картковий рахунок позивача надійшли пенсійні виплати за жовтень 2016 року та заборгованість з 01.03.2016 року по 30.09.2016 року. Позивач провів розрахунки щодо правильності розміру цих виплат та зясував, що виплати не містять компенсації втрати ним частини доходу, яка передбачена ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка становить 743,29 грн., однак цю компенсацію відповідач не виплатив.

Посилаючись на вищезазначене, просив суд визнати неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Рубіжному Луганської області щодо невиплати йому компенсації втрати частини доходу (пенсії), у звязку з припиненням виплати пенсії, починаючи з 01.03.2016 по 06.10.2016 року та зобовязати відповідача виплатити йому 743,29 грн. компенсації втрати частини доходу (пенсії), яка передбачена ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і розрахована відповідно з Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та додатково пояснив, що 18.02.2016 року в листі № 18/р-14 відповідач повідомив його, що в березні поверне утримані 1 525,84 грн., тим самим, визнав, що несвоєчасно виплатив ці кошти, однак в листі не згадав про компенсацію та зробив помилку в розмірі його пенсії та так нічого і не сплатив. Щодо невиплати позивачу пенсії з 01.03.2016 року, то на час подання його позову (29.04.2016 року) до Рубіжанського міського суду, відповідач не виплачував йому пенсію взагалі. Позивач зазначає, що в позові про поновлення виплати пенсії він ще не міг вимагати виплати компенсації, бо неправомірність дій відповідача не була доведена в суді. 07.09.2016 року після набрання постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 27.05.2016 року № 425/1472/16-а законної сили, позивач звернувся до відповідача з листом про необхідність виконання зазначеної постанови суду і дотримання вимог законодавства, у тому числі щодо компенсації, суму якої не зазначив, однак відповідач проігнорував його звернення та знову не виплатив пенсію, внаслідок цього у позивача погіршилось здоровя і він опинився в лікарні. Лише в жовтні 2016 року відповідач виконав постанову суду в примусовому порядку, однак компенсацію не сплатив. За підрахунками позивача компенсація складає 743,29 грн. Також просив суд при розгляді справи врахувати відеозапис із публічною заявою віце-премєр-міністра України про те, що нарахування пенсій відбуваються навіть пенсіонерам, що проживають на непідконтрольних українській владі територіях.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити, пославшись на обставини, викладені в письмових запереченнях проти позову. Додатково представник відповідача пояснила, що згідно з діючим законодавством України отримувати виплати пенсій від держави можуть тільки ті громадяни, які постійно проживають на підконтрольній Україні території. З метою посилення контролю в системі обліку внутрішньо переміщених осіб та на підставі інформації, яка надійшла від Служби Безпеки України про можливо безпідставну виплату пенсій внутрішньо переміщеним особам, щодо яких потребує перевірка обгрунтованості продовження виплати пенсії на підконтрольній Україні території, виплата пенсії позивачу з 01.03.2016 року була призупинена. Відповідно до постанови Рубіжанського міського суду у справі № 425/1472/16-а від 27.05.2016 року, яка набрала законної сили

30.08.2016 року, відповідача зобовязано поновити позивачу виплати пенсії з березня 2016 року, зобовязано виплатити ОСОБА_1 утримані в листопаді грудні 2015 року та січні лютому 2016 року як з працюючого пенсіонера грошові кошти з урахуванням компенсації втрати частини доходу. Грошові кошти 1 525,84 грн. (утримана індексація за період з 01.11.2015 року по 28.02.2016 року) по разовому дорученню № 5 від

17.06.2016 року позивач отримав 22.06.2016 року, а компенсацію втрати частини доходу у розмірі 18,63 грн. в грудні 2016 року. Пенсію за період 01.03.2016 року по

30.09.2016 року позивачу нараховано у вересні 2016 року, а виплачено у жовтні 2016 року. 29.11.2016 року відповідач отримав постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про закінчення виконавчого провадження від 21.11.2016 ВП

№ 52196752 у звязку із фактичним виконанням судового рішення у повному обсязі. Відповідач вважає, що підстави для виплати позивачу компенсації втрати частини доходу (пенсії)у розмірі 743,29 грн. відсутні, так як він не звертався до відповідача з цим питанням.

Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.08.2014 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу».

Згідно з копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 позивач є інвалідом 2-ї групи за загальним захворюванням (а.с.4).

Згідно копії паспорту ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5-6).

Згідно довідки від 29.10.2014 року № 917000026 ОСОБА_1 взятий на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції в Управлінні праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради за адресою:Луганська область, АДРЕСА_1 (а.с.7).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Згідно відповіді Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області від 18.02.2016 року № 18/Р-14 розмір пенсії ОСОБА_1 станом на 01.11.2014 року становить 6444,50 грн., а станом на 01.02.2016 року 5860,70 грн. (а.с.31).

Згідно розрахунків позивача, сума компенсації втрати частини грошових доходів (пенсій) у звязку з порушенням термінів їх виплати (невиплати пенсії з 01.03.2016 по 06.10.2016 року) становить 743, 29 грн. та на думку суду розрахована правильно (а.с. 8).

Суд вважає посилання позивача на відеозапис з виступом віце-премєр-міністра України (яке було переглянуто у судовому засіданні) таким, що заслуговує на увагу, так як в своєму виступі премєр міністр зазначив, що нарахування пенсій відбуваються навіть пенсіонерам, що проживають на непідконтрольних українській владі територіях, однак носить лише інформаційний характер (а.с.30).

Згідно ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Питання, пов'язані із здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Постановою Верховного Суду України від 18.11.2014 у справі № 21-518а14 було визначено, що основною умовою для виплати громадянину компенсації за ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією в даному випадку Управлінням Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області добровільно чи на виконання рішення суду.

Як було встановлено судом, несвоєчасність виплати позивачеві частини доходів сталася саме з вини відповідача.

Позивач надав суду копію свого звернення від 07.09.2016 року, яке отримано відповідачем 07.09.2016 року (відповідно до штампу вхідної кореспонденції Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради), в якому позивач просить виконати постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 27.05.2016 року залишену без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.08.2016 року № 425/1472/16-а та виплатити йому пенсію у встановленому законодавством порядку з нарахуванням компенсації втрати частини доходу (а.с. 33).

Згідно відповіді відповідача на звернення позивача від 07.09.2016 року, повідомлено, що ОСОБА_1 на підставі постанови Рубіжанського міського суду Луганської області від 27.05.2016 року та ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.08.2016 року № 425/1472/16-а поновлено з 01.03.2016 року виплату пенсії по інвалідності, борг по перерахунку за період з 01.03.2016 року по 30.09.2016 року в розмірі 43 749 грн. буде виплачено в жовтні 2016 року основним способом виплати через відділення Ощадного банку (а.с. 40), однак про нарахування та сплату компенсації втрати частини доходу нічого у вказаній відповіді не зазначено.

Твердження представника відповідача про те, що підстав для сплати компенсації позивачу через втрату частини доходів через несвоєчасну сплату пенсійних виплат не має оскільки відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідач вважає, що позивач не звертався до нього з питань щодо виплати 743,29 грн. компенсації втрати частини доходу (пенсії) з 01.03.2016 року, управління рішень з цього приводу не приймало та відповідно, позивач не оскаржував дії чи бездіяльність управління.

Однак, таке твердження відповідача спростовується тим, що позивач звернувся до останнього з проханням поновити виплату пенсії та виплатити йому заборгованість по пенсії відповідно до постанови Рубіжанського міського суду Луганської області від 27.05.2016 року та ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.08.2016 року № 425/1472/16-а, а також щодо нарахування та сплатити компенсації. Згідно відповіді відповідача на зазначене звернення за № 120/Р-14 від 14.09.2016 року, позивачу було розяснено, що борг по перерахунку за період з 01.03.2016 року по 30.09.2016 року в розмірі 43 749, 00 грн. буде виплачено в жовтні 2016 року основним способом виплати через відділення Ощадного банку, однак ніяких розяснень щодо виплати компенсації зазначено не було. 10.01.2017 року позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із зазначеним адміністративним позовом. Таким чином початком періоду, коли позивач міг звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, свобод та інтересів слід вважати 30.08.2016 року, тобто позивач не пропустив шестимісячний строк звернення до суду відповідно до ст. 99 КАС України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У відповідності до ст.7 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом; відповідальності суб'єктів системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків.

Крім того, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод(надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 1 Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Стаття 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 14 Конвенції визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Відповідно до статті 18 Конвенції обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей аніж ті, для яких вони встановлені.

Враховуючи викладене, суд вважає, що діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, гарантоване Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, судом враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем не надано належних доказів правомірності своїх дій.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії відповідача є протиправними і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобовязання відповідачавиплатити позивачу 743,29 грн. компенсації втрати частини доходу (пенсії), яка передбачена частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»

На підставі ст. 94 КАС України підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, судовий збір в розмірі 640 грн. на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-12, 69-71, 94, 122, 159163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Рубіжному Луганської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Рубіжному Луганської області щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу (пенсії) у звязку з припиненням виплати пенсії, починаючи з березня 2016 року по 6 жовтня 2016 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у м. Рубіжному Луганської області виплатити ОСОБА_1 743,29 грн. компенсації втрати частини доходу (пенсії), яка передбачена частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління Пенсійного фонду України у м. Рубіжному Луганської області на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Є.О. Романовський