Справа № 306/2407/16а,2а/306/253/16
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 р. Справа № 876/10602/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Носа С.П., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Свалявського районного суду Закарпатської області від 05.12.2016 року у справі № 306/2407/16-а за позовом ОСОБА_2 до Салявського відділення поліції Мукачівського відділу поліції капрала поліції ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Салявського відділення поліції Мукачівського відділу поліції капрала поліції ОСОБА_3 про визнання дій поліцейського ГРПП-1 Свалявського ВП Мукачівського ВП капрала поліції ОСОБА_4 протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БР № 265070 від 16.11.2016.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16.11.2016 поліцейським ГРПП-1 (група реагування патрульної поліції) Свалявського ВП Мукачівського ВП капралом ОСОБА_4 складено постанову про накладення адміністративного стягнення серії БР № 265070, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. Вважає постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки складена за відсутності належних доказів, так як вищезгаданих порушень правил дорожнього руху він не допускав. Зазначив, що не користувався зовнішніми освітлювальними приладами, оскільки рухався у межах населеного пункту. Окрім того, поліцейським не складено протоколу про адміністративне правопорушення.

Постановою Свалявського районного суду Закарпатської області від 05.12.2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено, Враховуючи, що наведені позивачем у позовній заяві підстави для скасування постанови належними доказами не доведені, оскаржувана постанова складена відповідно до вимог ст. 283 КУпАП України і підстав для її скасування суд не вбачає.

З таким рішенням не погодився представник позивача ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову і прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити, оскільки вважає її прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин справи, що мають значення для справи, що в сукупності призвело до прийняття незаконного рішення.

Апеляційну скаргу обґрунтовує, зокрема тим, що судом не надано оцінку тому, що єдиним доказом правомірності прийнятої поліцейським постанови слугували покази напарника відповідача - поліцейського ОСОБА_5 Жодними іншими доказами, які б якимось чином вказували на порушення ним Правил дорожнього руху, не підтверджено.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 265070 від 16.11.2016 року відповідачем - поліцейським ГРПП-1 Свалявського ВП Мукачівського ВП капралом ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення на позивача за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. за порушення правила користування зовнішніми освітлювальними приладами - рух без увімкнення ближнього світла фар.

Позивач, не погоджуючись з даною постановою, звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався відсутністю підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду справи надано не було, а також оскаржувана постанова складена відповідно до вимог ст. 283 КУпАП України і підстав для її скасування суд не знайшов.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до п. 9.8 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, з 01 жовтня по 01 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Згідно ч.2 ст.122 КУпАП порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Статтею 258 КУпАП визначено перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення.

Так, відповідно до частин 2 - 5 ст. 258 КУпАП в редакції виникнення спірних правовідносин протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Тобто, вчинене позивачем порушення правил дорожнього руху належить до випадків скороченого провадження, а тому відповідач діяв в межах наданих повноважень приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення на місці вчинення правопорушення.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_5, поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Свалявського ВП Мукачівського ВП, він ніс службу разом із поліцейським ГРПП-1 Свалявського ВП Мукачівського ВП, капралом поліції ОСОБА_4 Поза межами с. Стройне, Свалявського району ОСОБА_4 було зупинено автомобіль НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 без увімкнення зовнішніх освітлювальних приладів. Правопорушнику було розяснено права, суть вчиненого правопорушення, розмір адміністративного стягнення, про що ОСОБА_2 не заперечив.

Колегія суддів зазначає, що в постанові про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в описовій частині зафіксовано транспортний засіб, яким керував позивач - ВАЗ 2114, н.з. АТ5025АІ. В матеріалах справи наявне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 2114 з реєстраційним номером АТ2051АІ, а тому суд вважає, що в мотивувальній частині постанови допущено описку щодо реєстраційного номера.

Отже, як видно з матеріалів справи, у відповідності до положень ст. 276 КУпАП патрульним поліції розглянуто справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення та, враховуючи характер вчиненого правопорушення, визнанням своєї вини порушником, відповідно ст.283 КУпАП, правомірно винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення, якою позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Предметом доказування відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку звернення до адміністративного суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

У відповідності до вимог ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. А згідно ст. 86 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Слід зазначити, що позивач не представив суду належних та допустимих доказів щодо неправомірних дій відповідача та бездоказового притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.122 КУпАП, у свою чергу відповідач як суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості адміністративного позову

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і в повному обсязі встановив обставини справи, прийняв обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 200 КАС України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Свалявського районного суду Закарпатської області від 05.12.2016 року у справі № 306/2407/16-а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді С.П. Нос

ОСОБА_6

Повний текст виготовлено 28.02..2017р.