Справа № 815/2085/15
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 року м. Київ К/800/42194/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів: Іваненко Я.Л., Загороднього А.Ф., Заїки М.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Одеської області в особі головного державного виконавця Щеглової Євгенії Віталіївни про скасування постанов за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Одеської області в особі головного державного виконавця Щеглової Є.В., в якому просив: визнати дії відповідача щодо ненадіслання стягувачу постанови про закінчення виконавчого провадження по справі № 815/4221/14 неправомірними та зобов'язати відповідача надати вказану постанову стягувачу; визнати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Одеської області Щеглової Є.В. від 28 січня 2015 року про закінчення виконавчого провадження по справі № 815/4221/15 незаконною та скасувати її; зобов'язати відповідача у триденний термін відновити виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду по справі № 815/4221/14.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Одеської області щодо ненадіслання ОСОБА_4 постанови про закінчення виконавчого провадження від 28 січня 2015 року з виконання виконавчого листа по адміністративній справі № 815/4221/14. Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Одеської області про закінчення виконавчого провадження від 28 січня 2015 року з виконання виконавчого листа по адміністративній справі № 815/4221/14. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2015 року та залишити в силі постанову суду першої інстанції. В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, дійшов помилкових висновків, що позивач звернувся з позовом до неналежного відповідача.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 10 листопада 2014 року Одеським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист по справі № 815/4221/14 про зобов'язання Відділу Держземагенства України у Біляївському районі Одеської області скасувати в поземельній книзі та в книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договір оренди землі в паперовому вигляді державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га серії НОМЕР_1, виданий 16 травня 2005 року на ім`я ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 за реєстраційний номером №01.05.516.00114 та державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,075 га для ведення особистого селянського господарства, серії НОМЕР_2, виданий 16 травня 2005 року на ім`я ОСОБА_6, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, Біляївського району Одеської області за реєстраційний номером №01.05.516.00115. Стягувачем зазначено ОСОБА_4

25 грудня 2014 року на підставі вказаного виконавчого листа головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Щегловою Є.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №45910625.

28 січня 2015 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Щегловою Є.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №815/4221/14, виданого 10 листопада 2014 року. У вказаній постанові зазначено, що згідно листа Відділу Держземагентства у Біляївському районі Одеської області від 19 січня 2015 року за вих. №1502-0.3/104/2-15, у зв'язку зі змінами в законодавстві, вказане рішення не може бути виконано Відділом з поважних причин.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що постанова Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Одеської області від 28 січня 2015 року про закінчення виконавчого провадження ВП №45910625 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки зазначені в ній обставини свідчать про неможливість або ускладненість виконання судового рішення у встановлений спосіб і не свідчать про наявність підстав, встановлених частиною 3 статті 75 та пункту 11 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи позивачу у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що даний позов заявлено до неналежного відповідача і позивач має право звернутись з позовом до належного відповідача, яким у цій справі має бути Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №385/2011 затверджено Положення про Державну виконавчу службу України, відповідно до пункту 7 якого ДВС України здійснює свої повноваження безпосередньо та через структурні підрозділи головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районних, міських (міст обласного значення), районних у містах, міжрайонних та міськрайонних управлінь юстиції, що забезпечують реалізацію повноважень ДВС України.

Відповідно до частини 3 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про державну виконавчу службу» (в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції) визначено, що органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень; управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Виходячи із зазначених положень, по цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби.

Структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень державної виконавчої служби України, відділи примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - не визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у справах, що розглядаються відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 звернувся з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Одеської області в особі головного державного виконавця Щеглової Є.В., які не входять до переліку органів державної виконавчої служби, визначеного Законом України «Про державну виконавчу службу», а тому не можуть виступати в якості відповідачів у таких справах.

Відповідно до частини 1 статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Враховуючи те, що наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним, судам, у разі подання позовної заяви до державних виконавців або інших посадових осіб органів державної виконавчої служби необхідно за правилами статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України здійснювати заміну первинного відповідача на належного - відповідно державну виконавчу службу України, управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, або, у разі наявності заперечень позивача, залучати вказаний орган як другого відповідача.

Виходячи з того, що під час розгляду справи суд першої інстанції не врахував, що у даній справі позивач звернувся до неналежного відповідача та не допустив його заміну на належного - відповідно до переліку, визначеного частиною 1 статті 3 Закону України «Про державну виконавчу службу», що призвело до процесуальних порушень, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги про незаконність судового рішення, порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на законі та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: А.Ф. Загородній

М.М. Заїка