Справа № 2-а-2026/11
Суддя: Гайдур А. Ю.
Дата ухвалення: 2011-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 2-а-2026/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.07.2011 р.

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді: Гайдур Антон Юрійович

при секретарі Царь О.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в райсуді смт.Міжгір'я справу за позовом ОСОБА_1 до Міжгірської селищної ради про скасування акту індивідуальної дії, про визнання звільнення незаконним, поновлення на посаді і оплату за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом вищевказаним. Заяву обґрунтовував тим, що з 01.11.2006 року працював на посаді заступника селищного голови з економічних питань Міжгірської селищної ради. 25 січня 2011 року був звільнений з роботи у звязку із закінченням строку повноважень виконавчого комітету ради по п. 1 ст. 51 ЗУ «Про місцеве самоврядування».

Вважає рішення від 20.01.2011 р. № 26 сьомої сесії VІ скликання Міжгірської селищної ради, яким його було звільнено з роботи незаконним, посилаючись на порушення відповідачем ч. 3 ст. 40 КЗпП України, відсутність (припинення) повноважень селищного голови ОСОБА_4 на момент прийняття селищною радою 20.01.2011 р. та підписання оскаржуваного рішення. Вважає строк не пропущеним, оскільки отримав оскаржуване рішення тільки 29.03.2011 р.

Просив визнати нечинним і скасувати рішення від 20.01.2011 р. № 26 7-ї сесії VІ скликання Міжгірської селищної ради, визнати незаконним звільнення його з посади, поновити на посаді заступника селищного голови з економічних питань та покласти зобовязання на відповідача по виплаті йому суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В суді позивач та його представник вимоги позову підтримали повністю.

Представник відповідача позов заперечила, просила відмовити у позові за пропуском строків звернення до суду.

Вислухавши пояснення позивача і його представника, представника відповідача, свідка, перевіривши докази в справі суд вважає, що у позові ОСОБА_1 слід відмовити виходячи з наступного.

01 листопада 2006 року Розпорядженням Міжгірського селищного голови № 87 ОСОБА_1 призначений на посаду заступника селищного голови з економічних питань. До складу виконавчого комітету Міжгірської селищної ради не обирався і в такий не входив.

25 січня 2011 року звільнений з посади у звязку із закінченням строку повноважень виконавчого комітету селищної ради по п. 1 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» згідно рішення № 26 від 20.01.2011 р. 7-ї сесії VІ скликання Міжгірської селищної ради. Дану запись у трудовій книжці ОСОБА_1 про його звільнення підписав і завірив гербовою печаткою ОСОБА_4 як селищний голова.

Розпорядженням № 86/К від 14 жовтня 2008 року Міжгірського селищного голови ОСОБА_1 продовжено термін перебування на службі в органах місцевого самоврядування на три роки до 14 жовтня 2011 року.

За вищевстановлених обставин суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_1 із займаної ним посади є незаконним, оскільки він не обирався і не входив до складу виконавчого комітету Міжгірської селищної ради, на роботу приймався і призначався на посаду розпорядженнями селищного голови, не відмінено і не скасоване розпорядження селищного голови № 86/К від 14 жовтня 2008 року про продовження ОСОБА_1 терміну перебування на службі в органах місцевого самоврядування на три роки до 14 жовтня 2011 року, запис про звільнення позивача і підпис у трудовій книжці такого вчинена не правомочною особою.

Суд відхиляє мотивацію позивача про порушення відповідачем ч. 3 ст. 40 КЗпП України, оскільки він звільнений не 20.01.2011 р., а 25.01.2011 р. після виходу з відпустки на роботу.

Позивач ОСОБА_1 був звільнений з роботи 25 січня 2011 року. В цей же день виконуючим обовязки Міжгірської селищної ради ОСОБА_5 була вручена на руки трудова книжка із відповідним записом у ній про звільнення. Даний факт підтверджено в суді свідком ОСОБА_5 так і самим позивачем ОСОБА_1

Позивач звернувся до суду з позовом 27 квітня 2011 року надіславши такий по пошті. Помилково вважає, що строк він не пропустив, оскільки отримав на руки оскаржуване ним рішення 29.03.2011 року. Отже з дня звільнення 25.01.2011 р. до дня звернення до суду із зазначеним позовом 27.04.2011 р. минуло три місяці.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 отримав на руки трудову книжку із відповідним записом про своє звільнення 25 січня 2011 р. тобто у день звільнення і з цього ж дня дізнався про порушення свого права, то звернення ним до суду 27.04.2011 р. із позовом, є порушенням вимог ч. 1 ст. 233 КЗпП України, що дає суду підстави для відмови позивачу у позові за пропуском строку.

Мотивація позивача про те, що він вважав і рахував строк звернення до суду з 29 березня 2011 р., коли отримав на руки витяг з рішення про своє звільнення не може бути взята судом до уваги і не є поважною причиною пропуску строків, установлених статтею 233 КЗпП України. Законних підстав для поновлення ОСОБА_1 строків для звернення до суду з позовом, судом не встановлено.

За вищевстановлених обставин ОСОБА_1 слід відмовити у позові до Міжгірської селищної за пропуском строків для звернення до суду.

Судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 161-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Міжгірської селищної ради про визнання нечинним і скасування рішення від 20.01.2011 р. № 26 7-ї сесії VI скликання Міжгірської селищної ради, визнання звільнення його незаконним, поновлення на роботі та покладення зобовязання на Міжгірську селищну раду виплатити йому суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у звязку з пропуском строків звернення до суду.

Судових витрат не має.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана в Львівський апеляційний адміністративний суд через районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили згідно з ст.254 КАС України.

Суддя ОСОБА_6