Справа № 316/1731/16-а (2-а/316/111/16)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції - Вільямовська Н.О.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2017 року справа № 316/1731/16-а (2-а/316/111/16)
Приміщення суду за адресою: 49083, м. Дніпро, пр. Слобожанський, 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Олефіренко Н.А. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області на постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 грудня 2016 р. у справі №316/1731/16-а (2-а/316/111/16) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у призначенні пенсії за віком у відповідності до ст. 26, ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2013-2015 роки та зобов'язати відповідача призначити пенсію за віком з 18.10.2016 року у відповідності до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2013-2015 роки) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 16.08.2001 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області та отримує пенсію у відповідності до п.«а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком № 2. Після призначення йому пенсії, він продовжував працювати. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 17.08.2006 року набув право на призначення пенсії за віком і 18.10.2016 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області з заявою про призначення пенсії за віком. Управління пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області відмовило у призначенні пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки, на думку відповідача позивач вже отримує пенсію за віком у відповідності до цього Закону. Оскільки позивачу пенсію було призначено за Законом України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, він має право на призначення пенсії за віком на загальних підставах, відповідно до Закону № 1058-ІV, з питання призначення якої він звернувся вперше.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2016 р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком у відповідності до ст. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2013-2015 роки.

Зобов'язано відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 18.10.2016 року у відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2013-2015 роки), та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнуто з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

В іншій частині адміністративного позову позивачу відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову позивачу відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що позивач вже отримує пенсію за віком, тому переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії або нове призначення неможливе. Позивачу на підставі особистої заяви було призначено пенсію за віком за Списком №2 від 09.10.2001 року. Окремого виду пенсії, такого як пенсія за віком на пільгових умовах законодавством не передбачено, така пенсія призначається із зменшенням пенсійного віку, в зв'язку з наявністю на підприємстві шкідливих або важких умов праці.

Оскільки пенсія за віком на пільгових умовах не визначена, як окремий вид пенсії, застосування положень ст.10 та ч.3 ст.45 Закону України №1058 неможливо і є незаконним.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядав справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 16.08.2001 року перебуває на обліку в УПФУ в м. Енергодарі Запорізької області та йому призначено пенсію за віком на пільгових умовах (Список №2) відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі зниженням пенсійного віку, як працівнику, який працював на роботах із шкідливими і важким умовами праці.

Після призначення пенсії позивач продовжував працювати, а 17.08.2006 року набув право на пенсію на загальних підставах.

18.10.2016 року позивач звернувся до УПФУ в м. Енергодар Запорізької області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» (а.с. 15).

Листом від 01.11.2016 року № 88/Г-1 його було повідомлено, що він вже отримує пенсію за віком, підстави для повторного призначення пенсії за віком після досягнення 60-річного віку відсутні (а.с. 16).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 року (далі - Закон України №1058-ІV), пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Види пенсійних виплат і соціальних послуг визначені у статті 9 вищезазначеного Закону, зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються наступні пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

У відповідності до ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року призначаються такі види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Згідно ст. 6 цього ж Закону особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

Відповідно до ст. 10 Закону України №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Згідно з ч.3 ст. 45 цього Закону переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

З положення наведеної статті вбачається, що нею передбачений механізм переведення з одного виду пенсії на інший, в той час, як позивач звернувся до відповідача із заявою про нове призначення пенсії за віком, тобто повторне призначення пенсії в межах одного виду.

Частиною 1 ст. 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За змістом ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Заробітна плата для обчислення пенсії розраховується за формулою, наведеною в ч.2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Виходячи з буквального тлумачення ч.2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", для розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії, що призначається вперше застосовується показник середньої заробітної плати календарного року, що передує року звернення за призначенням пенсії. Під час переведення особи з одного виду пенсії на інший застосовується показник середньої заробітної плати за той календарний рік, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а від бажання особи залежить лише можливість враховувати заробітну плату (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тобто показник середньої заробітної плати є незмінною величиною.

Таким чином, посилання позивача на ч.2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не відповідають обставинам даної справи, оскільки вказані положення стосуються осіб, які вперше звернулись за призначенням пенсії, а не тих, яким вона вже була призначена до цього.

З огляду на те, що переведення на іншу пенсію в межах одного виду пенсії, а також повторне призначення пенсії в межах одного виду пенсії законом не передбачене, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, які мають значення для вирішення справи, порушено норми матеріального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області - задовольнити.

Постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 грудня 2016 р. у справі №316/1731/16-а (2-а/316/111/16) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

В.А.Шальєва