Справа № 810/4890/15
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року 810/4890/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, третя особа - ОСОБА_2, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 22757308 від 10.07.2015 року;

визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 23671910 від 14.08.2015 року;

зобов'язати реєстраційну службу Києво-Святошинського районного управління юстиції прийняти рішення щодо державної реєстрації права власності земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним реєстратором прав на нерухоме майно рішенням від 14.08.2015 року відмовлено позивачу у реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1. Відмова мотивована на підставі того, що 10.07.2015 року вже зареєстровано право власності на цю земельну ділянку за ОСОБА_2. Як стверджує позивач реєстрація за ОСОБА_2 була здійснена на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області. Проте, в подальшому таке рішення суду було скасовано рішенням апеляційного суду Київської області.

Відповідач у письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вважав що діяв на підставі законодавства та в межах повноважень, оскільки рішення суду, яке було підставою для реєстрації права власності на земельну ділянку за ОСОБА_2 набрало законної сили та було обов'язкове для виконання.

Позивач в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без участі його представника.

Відповідач в судове засідання не прибув, також просив здійснювати розгляд справи без участі його представника.

Третя особа в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні в разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 червня 2010 року між громадянкою Російської Федерації ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована у садівницькому товаристві «Воїн-2», на території Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Пунктом 20 зазначеного Договору передбачено, що згідно статті 182 Цивільного кодексу України позивач зобов'язаний здійснити державну реєстрацію права власності на земельну ділянку.

Для виконання наведеного обов'язку позивач 11 серпня 2015 року звернувся до реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області за заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності).

Проте, 14 серпня 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Шостак Володимиром Миколайовичем відмовлено в державній реєстрації вищенаведеної земельної ділянки на підставі наведеного договору, у зв'язку з тим, що право вже було зареєстровано.

Як встановлено судом, право на спірну земельну ділянку зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області №369/665/15-ц, яким визнано за ОСОБА_2 право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування.

Надаючи праву оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень визначає Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (що діяв на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація) це - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Відповідно до визначених ст.8 Закону № 1952-IV повноважень, орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації (п. 1 ч.1).

Повноваження державного реєстратора встановлені п. 2 ч.2 ст.9 Закону № 1952-IV, до яких, зокрема, входить: прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Умови та порядок здійснення реєстрації прав на нерухоме майно встановлені Порядком КМ України, від 17 жовтня 2013 р. № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» та Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 12.12.2011 року № 3502/5 (надалі по тексту Порядок № 3502/5).

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам, яка проводиться на підставі заяви власника, іншого право набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи, разом із якою подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Отже, аналізуючи вищенаведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання протиправними рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 22757308 від 10.07.2015 року та рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 23671910 від 14.08.2015 року не підлягають задоволенню, оскільки державним реєстратором правомірно було вчинено реєстрацію права власності на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області №369/665/15-ц, яким визнано за ОСОБА_2 право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування було скасовано апеляційним судом Київської області лише 26 жовтня 2015 року.

Щодо вимоги позивача про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 22757308 від 10.07.2015 року, то суд вважає що вона підлягає задоволенню, оскільки суд враховує, що рішення, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності, скасоване, що зумовлює необхідність скасувати і рішення державного реєстратора.

Стаття 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з п. 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.12.2011 року № 3502/5, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Аналіз наведених законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що запис про скасування державної реєстрації права власності вноситься до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виключно на підставі рішення суду, що набрало законної сили, саме про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності.

Проте суд не погоджується з підставністю позовної вимоги про зобов'язання реєстраційну службу Києво-Святошинського районного управління юстиції прийняти рішення щодо державної реєстрації права власності земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1, з огляду на таке.

Дискреційними повноваженнями, як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного суду України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Таким чином вимога ОСОБА_1 про зобов'язання реєстраційну службу Києво-Святошинського районного управління юстиції прийняти рішення щодо державної реєстрації права власності земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, що належить позивачу є втручанням у дискреційні повноваження Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

Однак, враховуючи матеріали справи, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати державного реєстратора повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 та уразі подання всіх необхідних документів зареєструвати її.

При цьому, невірне формування позивачем своїх вимог в цій частині не є підставою для відмови в їх задоволенні, враховуючи те, що їх обґрунтованість підтверджується матеріалами справи. Так, відповідно до частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 11, 14, 70-72, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 22757308 від 10 липня 2015 року.

Скасувати рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 23671910 від 14 серпня 2015 року.

Зобов'язати державного реєстратора Києво-Святошинського району Київської області розглянути питання щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1, з урахуванням викладеного у тексті постанови.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.