Справа № 2а-9919/12/2670
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" лютого 2017 р. м. Київ К/800/14688/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Бившевої Л.І. (головуючого), Олендера І.Я., Шипуліної Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Шевчук П.О.,

представника позивача Швець В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва Державної податкової служби

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2013 року

у справі № 2а-9919/12/2670

за позовом Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртранс"

до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва Державної податкової служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2012 року Публічне акціонерне товариство "Автомобільна компанія "Укртранс" (далі - ПАТ "Автомобільна компанія "Укртранс", позивач) звернулося до суду з позовом, з урахуванням уточнень до позовних вимог, до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва Державної податкової служби (далі - ДПІ, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ форми "Р" від 16 лютого 2012 року № частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем на 80008,00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій - 20002,00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2012 року в позові відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2013 року постанову суду першої інстанції скасовано, позов задоволено ПАТ "Автомобільна компанія "Укртранс": визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 16 лютого 2012 року № .

У касаційній скарзі Державна податкова інспекція у Голосіївському районі міста Києва Державної податкової служби, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, скасувати постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити скаргу без задоволення як безпідставну.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі перегляду справи судом касаційної інстанції, визначені у ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичною підставою для визначення ПАТ "Автомобільна компанія "Укртранс" грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 117226,05 грн., застосування штрафних (фінансових) санкцій, встановлених п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, в розмірі 21157,50 грн. згідно з податковим повідомленням-рішенням ДПІ форми "Р" від 16 лютого 2012 року № , слугував висновок контролюючого органу, викладений в акті від 31 січня 2012 року № 40/1-23-60-22890514 про результати документальної планової перевірки ПАТ "Автомобільна компанія "Укртранс" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2010 року по 30 вересня 2011 року. Згідно з висновком цього акту позивач, який з метою виконання договору транспортного експедирування, укладеного із Компанією "Geodis BM" (Франція), залучив до виконання зобов'язань по вказаному договору третіх осіб - перевізників-нерезидентів (Компанія "Социум" (Росія); Компанія "Rapid Trans" (Польща); Компанія "А.M. Transport" (Польща); Компанія "Lexmar" (Польща)), уклавши з ними договори та сплативши їм вартість перевезення (фрахт), а також сплативши на користь Компанії "RENAULT TRUCKS SAS" (Франція) дохід у вигляді процентів за товарний кредит, порушив норми пунктів 13.2, 13.5 ст. 13, п. 16.13 ст. 16 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР (втратив чинність з 01 квітня 2011 року, за виключенням деяких статей, у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України; далі - Закон № 334/94-ВР), що мало наслідком заниження суми податку у І кварталі - ІУ кварталі 2010 року, який утримується при виплаті доходів з джерелом походження з України, на загальну суму 84 630,00 грн. Такий висновок ДПІ вмотивований тим, що станом на 31 січня 2012 року ПАТ "Автомобільна компанія "Укртранс" не підтверджено відповідними довідками статус резидентства вказаних контрагентів - нерезидентів, на користь яких товариством виплачено дохід (а.с. 19 т. 1).

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції, з урахуванням встановлених контролюючим органом під час проведення перевірки обставин та поданої ПАТ "Автомобільна компанія "Укртранс" заяви про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач визнав обґрунтованими висновки ДПІ щодо допущених товариством порушень за наслідками взаємовідносин із Компанією "Социум" (Росія) та Компанією "RENAULT TRUCKS SAS" (Франція) (а.с. 100 т. 2), виходив з того, що довідки на підтвердження резидентства компаній Республіки Польща позивач під час перевірки не надав, а тому згідно з п. 8 Порядку звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2001 року № 470 (Постанова № 470 втратила чинність 12 січня 2011 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1236), ст. 13 Закону № 334/94-ВР доходи нерезидентів (Компанії "Rapid Trans" (Польща), Компанії "А.M. Transport" (Польща), Компанії "Lexmar" (Польща)) із джерелом їх походження з України підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства України.

Судове рішення апеляційної інстанції про скасування постанови суду першої інстанції та задоволення позову обґрунтовано посиланням на те, що в матеріалах справи містять довідки, що підтверджують статус податкового резидентства Компанії "Rapid Trans", Компанії "А.M. Transport", Компанії "Lexmar", тому відповідно до положень п. 13.5 ст. 13, п. 18.1 ст. 18 Закону № 334/94-ВР, п. 1 ст. 8 Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Польща про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження податкових ухилень від 12 січня 1993 року та Порядку звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2001 року № 470, ПАТ "Автомобільна компанія "Укртранс" у повному обсязі дотримало порядок оподаткування операцій з виплати нерезидентам фрахту, у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення винесене з порушенням чинного законодавства, а тому є неправомірним.

Положеннями п. 13.5 ст. 13 Закону № 334/94-ВР визначено, що сума фрахту, що сплачується резидентом нерезиденту за договорами фрахту, оподатковується за ставкою 6 відсотків у джерела виплати таких доходів за рахунок цих доходів. При цьому: базою для оподаткування є базова ставка такого фрахту; особами, уповноваженими стягувати цей податок та вносити його до бюджету, є резидент, який виплачує такі доходи, незалежно від того, чи є він платником цього податку чи ні, а також чи є він суб'єктом спрощеного оподаткування чи ні.

Відповідно до п. 18.1 ст. 18 вказаного Закону, якщо міжнародним договором, ратифікованим Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Законом, застосовуються норми міжнародного договору.

Аналогічні положення містить норма ст. 19 Закону України "Про систему оподаткування" від 25 червня 1991 року № 1251-XII (втратив чинність з 01 квітня 2011 року згідно з Податковим кодексом Україн), якою передбачено, що якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж ті, що їх містить законодавство України про оподаткування, то застосовуються правила міжнародного договору.

Нормами міжнародного права, а саме п. 1 ст. 8 Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Польща про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження податкових ухилень від 12 січня 1993 року, визначено, що прибутки, одержані резидентом Договірної Держави від експлуатації морських, річкових і повітряних суден, дорожніх транспортних засобів у міжнародних перевезеннях будуть оподатковуватись лише в цій Державі.

Механізм застосування міжнародних договорів про уникнення подвійного оподаткування визначено Порядком звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2001 року № 470.

Згідно з п. 4 вказаного Порядку підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, особі, яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором.

Абзацом 7 п. 4 Порядку встановлено, що довідка дійсна у межах календарного року, в якому її видано.

У разі неподання нерезидентом довідки відповідно до пункту 4 цього Порядку доходи нерезидента із джерелом їх походження з України підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства України з питань оподаткування (п. 8 Порядку).

Згідно з вимогами п. 16.13 ст. 16 Закону № 334/94-ВР відповідальність за утримання та перерахування до бюджету податку, зазначеного у ст. 13 цього Закону, несуть платники податку, які провадять відповідні виплати. Перерахування податків, зазначених, зокрема в ст. 13, здійснюється до/або разом із здійсненням таких виплат.

Згідно зі ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Визнаючи юридичне значення довідок про статус резидентів Польщі, суд апеляційної інстанції не звернув увагу, що ці довідки були подані нерезидентами у 2012 році (а.с. 19 - 30 т. 4), як не звернув уваги і на те, що податкове повідомлення - рішення, з приводу правомірності якого виник спір, позивач оскаржує лише в частині. Також не викликала у суду апеляційної інстанції сумніву при оцінці довідок про статус резидентів та обставина, що Компанія "Rapid Trans" підтвердила свій статус резидента довідкою від 24 вересня 2012 року, в якій зазначено, що вона є резидентом Польщі з 30 серпня 2011 року, тоді як операції мали місце у 2010 році. Отже, процедура зменшення від оподаткування доходів, отриманих у 2010 році, не дотримана, і позиція ДПІ щодо обов'язку ПАТ "Автомобільна компанія "Укртранс" утримати та сплатити податок за ставкою 6 відсотків з доходу (фрахт), виплаченого нерезидентам (Компанії "Rapid Trans" (Польща), Компанії "А.M. Transport" (Польща), Компанії "Lexmar" (Польща)), у сумі 80008,00 грн. є обґрунтованою.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції на відміну від суду апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність податковим органом факту порушення позивачем вимог 13.2, 13.5 ст. 13, п. 16.13 ст. 16 Закону № 334/94-ВР та обґрунтованість податкового повідомлення-рішення ДПІ форми "Р" від 16 лютого 2012 року № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем на 80008,00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій - 20002,00 грн.

Відповідно до ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 160, 167, 210, 220, 221, 223, 226, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва Державної податкової служби задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2013 року у справі № 2а-9919/12/2670 скасувати, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2012 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: ____________ Л.І. Бившева

Судді: ____________ І.Я. Олендер

____________ Т.М. Шипуліна