Справа № 2-а-101/11
Суддя: Моцний В. С.
Дата ухвалення: 2011-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-101/11 року
ПОСТАНОВА

іменем України

23.02.2011 року

Суддя Чечельницького районного суду Вінницької області Моцний В.С., розглянувши в скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Чечельницькому районі Вінницької області про визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2011 року позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з зазначеним позовом до відповідача управління Пенсійного фонду України у Чечельницькому районі Вінницької області просить: 1) визнати дії відповідача неправомірними щодо невиплати щомісячної державної соціальної доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком; 2) зобов'язати відповідача здійснити нарахування і виплатити надбавки до пенсії за період, що передує зверненню до суду відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

З письмових заперечень представника відповідача вбачається, що проти задоволення позову він заперечує. Виплата позивачу пенсії здійснюється згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Встановлено, що позивачка перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Чечельницькому районі Вінницької області (далі - Управління) і має статус дитини війни.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп) дітям війни виплачується щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

З матеріалів справи вбачається, що позивачці ця допомога спірний період виплачується у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів від 28.05.2008 року № 530. Цей розмір значно менший, ніж передбачено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Суд вважає, що при нарахуванні позивачці цієї допомоги відповідач зобов'язаний був керуватись Законом, оскільки цей правовий акт має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів (ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

Визначаючи розрахункову величину, з якої має проводитись нарахування позивачу державної соціальної допомоги, відповідачу слід врахувати, що Законом України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що ця допомога має обраховуватись у відсотковому відношенні до розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" основні державні соціальні гарантії встанавлються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включається мінімальний розмір пенсії за віком.

При цьому, ст. 19 вказаного Закону передбачено, що виключно законами України визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Оскільки будь-яким іншим законом, крім Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", мінімальний розмір пенсії не встановлений, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування будь-якої іншої величини, ніж встановлено названим законом, для розрахунку державної соціальної допомоги позивачу як дитині війни.

Суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей" фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України. Відсутність у державному бюджеті достатніх коштів на виплату щомісячних надбавок дітям війни створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватись зазначена надбавка. Разом з тим, це не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання надбавки до пенсії, яка прямо передбачена законом. Посилання відповідача на відсутність коштів, як на причину не виконання своїх зобов'язань, судом не приймається до уваги.

Європейський суд з прав людини (справа "Кечко проти України" та інші) константував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину не виконання своїх зобов'язань.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 11, 17, 18, 71, 99, 158, 159, 161, 162, 183-2, 256 КАС України, ст. ст. 8, 19, 22, 113 Конституції України, ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України у Чечельницькому районі Вінницької області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 щомісячної соціальної допомоги як дитині війни у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Чечельницькому районі Вінницької області з 07.08.2010 року по день припинення такого права провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням фактично виплачених сум.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту її отримання.

Суддя : підпис

Вірно: Голова суду ОСОБА_2