Справа № 748/2209/16-а
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 748/2209/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Кухта В.О. Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

28 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді: Ганечко О.М.

суддів: Коротких А.Ю.,Літвіної Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22.12.16 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та проведення перевірок Державної архітектурно - будівельної інспекції у Чернігівській області, Державної архітектурно - будівельної інспекції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та проведення перевірок Державної архітектурно - будівельної інспекції у Чернігівській області, Державної архітектурно - будівельної інспекції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22.12.16 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позов.

Відповідно до ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У засідання учасники процесу не з'явилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення №70 від 27.09.2016 року, позивач виконував будівельні роботи з будівництва стаціонарного автомобільного газозаправного пункту по вул.Промисловій, 4-Б, у смт.Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області без отримання дозволу на їх виконання (5 категорії складності), чим порушив п.3 ч.1 ст.34 та ч.1 ст.37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності. На підставі ч.10 ст.96 КУпАП на позивача було накладено штраф 11900 грн..

Дана постанова була прийнята на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 14.09.2016 та акту перевірки від 14.09.2016 №502.

В протоколі від 14.09.2016 року міститься інформація про виявлення того ж порушення, що зазначено в постанові, а тому, припущення представника позивача щодо дослідження іншого протоколу при винесенні постанови, є необґрунтованим. Дійсно, в цей же день за результатами цієї ж перевірки був складений ще один протокол за експлуатацію цього газозаправного пункту, але на підставі нього винесена інша постанова, не та, що оскаржується.

До протоколу також додані фотографії, на яких зображено газозаправний комплекс. Ці фотографії були зроблені під час перевірки, а тому суд вважає, що на них зображений саме той комплекс про який йдеться в протоколі та постанові.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що при розгляді справи вимоги чинного законодавства були дотримані, а штраф накладений за ч.10 ст.96 КУпАП в межах санкції за це правопорушення, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на таке.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", замовник має право виконувати будівельні роботи після видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності",право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах будівництва, що належать до IV і V категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 7, 9 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 553 від 23.05.2011 передбачено, що позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об'єкта; перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів органу державного архітектурно-будівельного контролю; вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати п'яти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.

Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язана пред'явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Згідно з пунктом 11 Порядку №553 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом та видавати обов'язкові для виконання приписи: щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та/або зупинення підготовчих дій та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт; проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомок, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.

Пунктом 13 Порядку №553 визначено, що суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право: вимагати від посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю дотримання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю службових посвідчень; бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки.

Відповідно до пунктів 16-18 Порядку №553, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю.

Акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку та суб'єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

За приписами пунктів 20 - 22 Порядку №553, протокол протягом трьох днів після його складення та всі матеріали перевірки подаються керівникові відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю або його заступникові для винесення постанови про накладення штрафу, передбаченої законодавством України.

Якщо суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід'ємною частиною такого акта.

У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю робить у акті відповідний запис.

У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.

Постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб'єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб'єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Два примірники залишаються в органі державного архітектурно-будівельного контролю, який наклав штраф.

Статтею 268 КУпАП, встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За приписами статей 245, 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З вищенаведеного слідує, що відповідач наділений повноваженнями здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль, а також складати протоколи, акти та виносити постанови.

Так, відповідно до статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», усі об'єкти будівництва поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності. Категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до державних будівельних норм та стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва. Віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва. Порядок віднесення об'єктів до IV і V категорій складності визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2011 № 557 визначено, що до V категорії складності відносяться об'єкти будівництва, які мають хоча б одну з таких ознак: 1) згідно із Законом України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» є об'єктами підвищеної небезпеки; 2) розраховані на постійне перебування більш як 400 осіб та (або) періодичне перебування понад 1000 осіб; 3) становлять можливу небезпеку для більш як 50000 осіб, які перебувають поза об'єктом; 4) у разі аварії або неможливості (недоцільності) подальшої експлуатації: можуть спричинити збитки в обсязі понад 150000 мінімальних розмірів заробітних плат; можуть призвести до припинення функціонування об'єктів транспорту, зв'язку, енергетики та інженерних мереж загальнодержавного значення; можуть призвести до втрати об'єктів культурної спадщини національного значення.

За змістом статті 1 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки», об'єкт підвищеної небезпеки - об'єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об'єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру.

Колегія суддів звертає увагу на копію листа Управління Держпраці у Чернігівській області від 27.10.2016 № 09-16/3764 (а.с. 24), за результатами ідентифікації об'єктів підвищеної небезпеки позивача було повідомлено, що об'єкт АГЗП за адресою: вул. Промислова, 4-Б в смт. Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області зареєстрований та внесений до Державного реєстру об'єктів підвищеної небезпеки під кодом 74.40835468.01.2.

Отже, відповідачем правомірно віднесено вищезазначений об'єкт будівництва до V категорії складності, з огляду на наявність передбаченої для цього у пункті 6 вказаного Порядку, ознаки.

Суд першої інстанції, досліджуючи правомірність накладення штрафу на ОСОБА_2, за ч.10 ст.96 КУпАП, виходив з того, що відповідно до наявних в матеріалах справи договорів нежитлового приміщення від 01.04.16 року та стаціонарного заправника газу від 01.08.16 року, директором на час їх підписання був саме позивач(а.с.51-54), а тому, на момент вчинення правопорушення ОСОБА_2 був посадовою особою, в розумінні ст.96 КУпАП.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_3 - є керівником(виконуючий обов'язки керівника) з 08.12.2016 року.

Також, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що відповідачем було виконані вимоги чинного законодавства щодо повідомлення позивача про дату, місце, час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення наявний підпис позивача, що в свою чергу спростовує посилання апелянта на те, що складання протоколу здійснювалось без його участі. Твердження апелянта про те, що він не ставив свій підпис під жодним документом за фактом перевірки колегією суддів сприймаються критично, оскільки відсутні докази звернення позивача за цим фактом до правоохоронних органів.

Колегія суддів погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що в протоколі від 14.09.2016 року міститься інформація про виявлення того ж порушення що зазначено в постанові, а тому припущення представника позивача щодо дослідження іншого протоколу при винесенні постанови є необґрунтованим. В цей же день за результатами цієї ж перевірки був складений ще один протокол за експлуатацію цього газозаправного пункту, але на підставі нього винесена інша постанова, а не та, що оскаржується.

До протоколу також додані фотографії на яких зображено газозаправний комплекс. Ці фотографії були зроблені під час перевірки, а тому суд вважає, що на них зображений саме той комплекс про який йдеться в протоколі та постанові.

Згідно зі ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, що на думку колегії апеляційного адміністративного суду, дотримано судом першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в тому, що відповідачем, у відповідності до приписів ст. 71 КАС України, доведено правомірність оспорюваного рішення, в той час як позивачем не надано суду беззаперечних доказів в обґрунтування власних доводів.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись, ст.160, 167, 195,197,198, 200,205,211,212,254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22.12.16 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

Судді:

Літвіна Н.М.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Коротких А. Ю.

Літвіна Н. М.