Справа № 359/7626/16-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 359/7626/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Муранова-Лесів І.В. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

02 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду із позовом до Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просив: визнати дії Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо застосування у 2016 році при переведенні позивача з пенсії за вислугу років, призначеної у 2002 році згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» показника середньої заробітної плати за 2007 календарний рік неправомірними; зобов'язати Бориспільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області провести обчислення пенсії позивача за віком відповідно до ч. 1 ст. 27 та ч. 1,2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2013 - 2015 роки (3263,4 гривень), нарахування та виплату її (пенсії за віком) у відповідному розмірі з дня звернення за призначенням пенсії за віком 06 вересня 2016 року; стягнути на його користь сплачений судовий збір у розмірі 551,20 гривень за рахунок Державного бюджету.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2017 року позов задоволено.

Місцевий суд мотивував своє рішення тим, що оскільки позивачеві було призначено пенсію за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", то у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

В апеляційній скарзі відповідач просить зазначене рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні вимог позивача, при цьому вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Обґрунтовуючи доводи своєї скарги, апелянт посилається на відсутність правових підстав для застосування показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії з огляду на положення ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за змістом яких при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги відповідача.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких обставин.

Вирішуючи спір, місцевий суд встановив, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Бориспільському об'єднаному управління Пенсійного фонду України Київської області. З 01.01.2008 позивач отримував пенсію за вислугу років, призначену йому на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

06.09.2016 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій просив провести обчислення, нарахування та виплату пенсії за віком, призначеної замість пенсії за вислугу років, із застосуванням показника середньої заробітної плати по країні за 2013-2015 роки (3263,44 гривень) відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 21.09.2016 №9326/03 управління, посилаючись на ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", повідомило позивача, що підлягає застосуванню показник середньої заробітної плати за 2007 рік, водночас, відповідач вказав на відсутність правових підстав для застосування показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

Бориспільський міськрайонний суд Київської області постановою від 24 січня 2017 року позов задовольнив.

Перевіряючи правову оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Суд першої інстанції правильно встановив, що мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону.

У частині першій статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

За правилами частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому па одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади у галузі статистики, економіки, соціальної політики і фінансів.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + … + Кз n);

К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" він звернувся вперше.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 31.03.2015 (справа № 21-612а14) та від 22.12.2015 (справа № 21-4071а15).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що при призначенні позивачу пенсії за віком відповідач повинен був застосовувати положення частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а не частини третьої статті 45 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

При цьому, в силу вимог першої частини статті 244-2 КАС, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. пенсійний орган, як суб'єкт владних повноважень.

Отже, наведений висновок Верховного Суду України є обов'язковим для відповідача, як суб'єкта владних повноважень, який застосовує у своїй діяльності зазначені нормативно-правові акти.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та дотриманні норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 183-2, 195, 196, 197, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії - залишити без задоволення, а постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінова

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 03.03.2017

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.