Справа № 275/91/17
Суддя: Руденко В. О.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 275/91/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Руденка В.О.,

з участю секретаря судового засідання Довгаленко О.І.,

позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, про визнання дій протиправними та про зобов'язання призначити пенсію,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, про визнання дій протиправними та про зобов'язання призначити пенсію, посилаючись на те, вона до 21 травня 1990 року разом із чоловіком проживала в смт. Народичі Житомирської області. 29 жовтня 1992 року вона отримала статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, як така, що проживала в зоні обов'язкового відселення, їй було видане відповідне посвідчення.

Враховуючи те, що вона прожила в зоні безумовного (обов'язкового) відселення понад чотири роки, відповідно до вимог ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вважає, що пенсійний вік для неї має бути зменшений на 8 років і повинен становити 49 років 6 місяців.

ІНФОРМАЦІЯ_1 їй виповнилося 49 років 6 місяців і тому вона звернулася до Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення їй пенсії.

В листопаді 2016 року вона отримала лист №1370/02-2 від 26/10.2016 року від Коростишівського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області в якому зазначено, що підстав для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 8 років немає, оскільки вона прожила у зоні безумовного (обов'язкового) відселення три роки п'ять місяців тринадцять днів, тобто, без врахування періоду її роботи в смт. Ружин, Житомирської області, що дає їй право на призначення пенсії за віком після досягнення 51 року 6 місяців.

Вважає, що таке рішення Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області незаконним та необґрунтованим, оскільки згідно довідки № 2009 від 25.02.20І6 року виданої Народицькою селищною радою Житомирської області, яку вона долучила до заяви вбачається, що вона дійсно постійно проживала в смт. Народичі, Житомирської області в зоні 2 безумовного (обов'язкового) відселення внаслідок аварії на ЧАЕС з 26 квітня 1986 року по 21 травня 1990 року.

З 11 жовтня 1989 року по 16 вересня 1995 року вона дійсно працювала в Ружинському районному вузлі зв'язку, однак проживала в смт. Народичах, Житомирської області, оскільки в неї на той час був маленький син, якому виповнилося лише два роки і вона була змушена майже щоденно їздити додому. Вважає, що відповідачем безпідставно не враховано період її проживання на території радіоактивного забруднення, тому просить визнати протиправним рішення Коростишівського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області № 34 від 26.10.2016 року про відмову в призначенні їй пенсії відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зниженням пенсійного віку на 8 років та зобов'язати відповідача призначити їй пенсію з дня звернення за призначенням пенсії.

В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явилась, надала до суду письмове заперечення, в якому просить розглядати справу без участі представника відповідача. Згідно запереченням, з довідки від 25.02.2016 р. № 2009, виданої Народицькою селищною радою дійсно видно що позивачка з 26.04.1986 року по 21.05.1990 року постійно проживала в смт. Народичі, яке згідно додатку №1 «Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи» до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 р. №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", віднесено до зони безумовного (обов'язкового) відселення.

Однак, згідно записів у трудовій книжці позивачки, у період з 11.10.1989 року по 16.09.1995 року вона працювала на різних посадах в Ружинському районному вузлі зв'язку. Тоді як територія Ружинського району не відноситься до зон радіоактивного забруднення. Пояснення позивачки про те, що вона щодня їздила на роботу в м. Ружин, але проживала постійно в смт. Народичі не взято до уваги, оскільки відстань між даними населеними пунктами по дорозі складає 242 км, а час в дорозі становить 3,5 години. Таким чином, підстав для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 8 років немає, оскільки позивачка постійно проживала у зоні безумовного (обов'язкового) відселення три роки п'ять місяців тринадцять днів, а саме з 26.04.1986 року по 10.10.1989 року. Початкова величина зниження пенсійного віку чотири роки і три роки за кожний рік проживання, роботи в зоні безумовного (обов'язкового) відселення - разом повних сім років, що дає право на призначення пенсії за віком після досягнення позивачкою віку п'ятдесят один рік шість місяців. Спираючись на ці доводи, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, почувши пояснення позивачки, дослідивши зміст заперечень відповідача та надані сторонами докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади при здійсненні своїх повноважень зобов'язані діяти в порядку та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що потерпілім від Чорнобильської катастрофи евакуйованим з інших територій зони відчуження у 1986 році, знижується пенсійний вік на 8 років. А саме, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов'язкового) відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років, пенсійний вік знижується на 4 роки та додатково на 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи на території радіоактивного забруднення здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 проживала в зоні обов'язкового відселення, про що свідчить посвідчення громадян які проживали в зоні обов'язкового відселення категорія 2 серія НОМЕР_1 від 29 жовтня 1992 року (а.с.12).

Довідка від 25.02.2016 року №2009 видана Народицькою селищною радою Житомирської області підтверджує, що ОСОБА_1 постійно проживала в смт. Народичі Житомирської області в зоні 2 безумовного (обов'язкового) відселення внаслідок аварії на ЧАЕС з 26 квітня 1986 року по 21 травня 1990 року (а.с.13).

Згідно відповіді від 26.10.2016 року №1370/02-2 Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, позивачці ОСОБА_1 відмовлено у призначені пенсії на підставі ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зниженням пенсійного віку на 8 років (а.с.7-8).

Копія трудової книжки серії НОМЕР_2 від 06 серпня 1985 року містить записи про те, що позивачка дійсно з 11.10.1089 року по 16 вересня 1995 року працювала в Ружинському районному вузлі Житомирської області (а.с.9-11).

Копії свідоцтв про народження свідчать про те, що позивачка є матір'ю двох дітей, зокрема, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який народився в смт. Народичі Житомирської області (а.с.14).

В межах розгляду даної справи, той факт, що ОСОБА_1 є постраждалою внаслідок Чорнобильської АЕС, відповідачем не заперечується і не спростований. Відповідні обставини підтверджуються посвідченням постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 2).

Суть спору полягає у не зарахуванні до строку проживання в зоні обов'язкового відселення періоду роботи позивачки в смт. Ружині Житомирської області з 11.10.1989 року по 16.09.1995 року.

При цьому, заперечуючи проти зарахування відповідного періоду до строку проживання в зоні обов'язкового відселення, як підставу для нарахування пенсії зі зниженням пенсійного віку, відповідач вдається до суб'єктивних сджень, які не підкріплені жодними належними доказами. Так, не об'єктивними і надуманими суд вважає висновки відповідача про неможливість проживання в смт. Народичі при одночасному працевлаштуванні в м. Ружині. Такі висновки, по-перше, засновані на інформації про відстань між населеними пунктами та час руху транспортом, які не містять належного підтвердження, а по-друге, не спираються на будь-які фактичні обставини чи положення нормативно-правових актів.

Згідно ст.17 Цивільного кодексу Української РСР, який був чинний на момент існування обставин, що досліджуються, місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає.

Отже, для визначення місця мешкання, будь-якого взаємозв'язку з місцем роботи вказаний нормативно-правовий акт не містить.

Яким саме документом має підтверджуватись відповідне місце мешкання, встановлює ст. 15 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», вказуючи що ним є довідка органу місцевого самоврядування, яка була додана позивачкою до заяви про призначення пенсії. Дійсність цієї довідки не спростована жодним чином.

Отже відмова Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у призначенні позивачці пенсії відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з визначених відповідачем підстав, є протиправною.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачка має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а право позивача на призначення пенсії підлягає судовому захисту.

Згідно ст.162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень і зобов'язати відповідача вчинити певні дії.

Відповідно до ст.71 КАС України, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі ст. 19, 46 Конституції України, ст. 15, 46, 49, 55 Закону України "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 7-12, 69-71, 89, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним рішення Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №34 від 26.10.2016 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 на підставі ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зниженням пенсійного віку на 8 років.

Зобов'язати Коростишівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зниженням пенсійного віку на 8 (вісім) років з дня звернення за призначенням пенсії.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Руденко