Справа № 2-а-2025/11
Суддя: Гайдур А. Ю.
Дата ухвалення: 2011-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 2-а-2025/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2011р.

Міжгірський районний суд Закарпатської області в особі

головуючого(ої)-судді: Гайдур Антон Юрійович

при секретарі Царь О.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвокат ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Міжгір'ї справу за позовом ОСОБА_1 до Лісковецької сільської ради про визнання протиправним рішення органу місцевого самоврядування, -

В С Т А Н О В И В :

10 травня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом. Заяву обгрунтовував тим, що рішенням Лісковецької сільської ради від 18.04.1995 року № 34 йому було передано у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,5 га: біля хати 0,15 га, сарай 0,05 га, в урочищах «Ігнатово», «Хлівище» - 0,30 га.

Державний акт йому так і не було виготовлено, хоча він вчинив всі дії, потрібні для його виготовлення.

В кінці 2010 року він дізнався, що відповідачем по справі прийнято рішення № 66 від 07.06.2007 року п. 6, яким скасувалося рішення від 18.04.1995 року про передачу йому у приватну власність земельних ділянок у звязку з неточностями в назвах урочищ та розмірах площ.

Вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки відповідач не повинен був відміняти своє рішення, а внести зміни до нього, його позбавлено права на приватизацію та порушено вимоги земельного законодавства.

Просив поновити йому строк на звернення до суду, як такий, що пропущений з поважних причин, визнати протиправним п. 6 рішення 18 сесії 5 скликання Лісковецької сільської ради № 66 від 07.06.2007 року «Про скасування рішень сільської ради» у повному обсязі та зобовязати відповідача видати йому Державний акт на земельні ділянки згідно з рішенням Лісковецької сільської ради від 18.04.1995 року № 35.

В суді позивач вимоги позову підтримав повністю.

Відповідач позов визнав частково.

Вислухавши пояснення позивача і його представника, відповідача та перевіривши матеріали в справі суд вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення з наступного.

Судом встановлено, що четвертою сесією 22 скликання Лісковецької сільської ради від 18 квітня 1995 року прийнято рішення № 35 п. 3 яким передано у приватну власність гр. ОСОБА_1 земельні ділянки розміром 0,5 га: в тому числі біля хати 0,15 га, сарай - 0,05 га для обслуговування будівель, в урочищах «Ігнатово», «Хлівище» - 0,30 га для ведення підсобного господарства.

Рішенням № 66 від 07.06.2007 року Лісковецької сільської ради «Про скасування рішень сільської ради» п. 6, визнано такими, що втратили чинність рішення 4 сесії 22 скликання від 18.04.1995 р. «Про передачу в постійне користування та у приватну власність земельні ділянки гр. ОСОБА_1В.» в звязку з неточностями в назвах урочищ та розмірах площ.

Рішенням № 18 від 14.03.2011 року четвертої сесії шостого скликання Лісковецької сільської ради скасовано рішення № 66 від 07.06.2007 р. «Про скасування рішень сільської ради» як таке, що не відповідає вимогам законодавства.

Отже, на час розгляду в суді фактично відпав предмет спору, оскільки відповідач своїм рішенням № 18 від 14.03.2011 р. сам скасував рішення № 66 від 07.06.2007 року.

Таким чином залишається в силі рішення № 35 від 18.04.1995 р. , яким надано ОСОБА_1 у приватну власність земельні ділянки загальним розміром 0,50 га у вказаних урочищах.

Тому вимога позивача про визнання протиправним п. 6 рішення № 66 від 07.06.2007 р. Лісковецької сільської ради до задоволення не підлягає оскільки відпав предмет спору до того, як була поставлена ця вимога перед судом.

Крім того суд вважає, що не підлягає до задоволення і вимога позивача щодо покладення зобовязання на відповідача видати ОСОБА_1 Державний акт на право власності на земельні ділянки, які йому були передані у приватну власність згідно з рішенням № 35 від 18 квітня 1995 року Лісковецької сільської ради відповідно до вимог чинного земельного законодавства та відповідно до ст. 17 ЗК України в редакції від 1991 року, оскільки на даний час орган місцевого самоврядування не видає Державні акти на право власності на земельні ділянки, так як ці функції покладені на відділи Держкомзему у районах та містах областей. Відповідач не заперечує щодо законності рішення № 35 від 18.04.1995 р. Лісковецької сільської ради, яким надано ОСОБА_1 у приватну власність земельні ділянки, загальним розміром 0,50 га.

Оскільки позивач ОСОБА_1 не був належним чином інформований про прийняті відповідачем рішення, які стосуються його прав і інтересів щодо земельних ділянок і про такі дізнався тільки в кінці 2010 року, то суд вважає, що пропущений ним строк звернення до суду є пропущеним з поважних причин і є законні підстави для поновлення позивачу строку для звернення до суду.

Судових витрат не має.

Керуючись ст. ст. 161 - 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову до Лісковецької сільської ради про визнання протиправним рішення органу місцевого самоврядування.

На постанову може бути подана апеляція до Львівського апеляційного адміністративного суду через цей райсуд протягом десяти днів з дня проголошення.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 КАС України.

Суддя ОСОБА_4