Справа № 133/2841/16-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 133/2841/16-а
01 березня 2017 року
01 березня 2017 року Вінницьким апеляційним адміністративним судом апеляційну скаргу Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області задовольнити повністю.
Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17 січня 2017 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Відповідно до частини 3 статті 25 КАС України вважаю за необхідне викласти окрему думку щодо спірних правовідносин, оскільки не згідний із судовим рішенням.
З матеріалів справи встановлено, що позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру".
04 листопада 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок призначеної йому пенсії з врахуванням довідки про заробітну плату та у зв'язку із підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам у розмірі 90% від середньомісячного заробітку.
Листом Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 08 листопада 2016 року позивача повідомлено про те, що перерахунок його пенсії проводився відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" та постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 31 травня 2012 року "Про упорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури", пенсію було перераховано, виходячи з 80 % розміру заробітної плати.
Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги прийшов до висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу в перерахунку пенсії.
Погоджуюсь із рішенням суду І інстанції виходячи з наступного.
Згідно з статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпаними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).
Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.
На час виходу позивача на пенсію, однією із складових соціального забезпечення працівників органів прокуратури було передбачене статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" пенсійне забезпечення.
При цьому вказаною нормою гарантовано умови призначення, виплати та перерахунку призначеної пенсії.
З матеріалів справи слідує, що позивачу пенсія виплачується на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", а не на підставі статті 86 Закону України "Про прокуратуру" в новій редакції, чи будь-якої іншої норми.
Тобто відповідач зазначаючи про те, що стаття 50-1 Закону України "Про прокуратуру" втратила чинність, продовжує її виконувати в частині виплати пенсії, одночасно відмовляючись її виконувати в частині перерахунку.
Посилання відповідача на не визначення Урядом порядку перерахунку пенсій також не може прийматись до уваги.
Відповідно до частини 4 статті 8 КАС України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.
Відмова у задоволенні позову з мотивів відсутності постанови Кабінету Міністрів України, яка б врегулювала порядок перерахунку пенсії, є порушенням вищевказаної норми та принципу верховенства права.
Відповідач не спростовує наявності права позивача на перерахунок пенсії, вказуючи лише на відсутність механізму перерахунку.
Враховуючи норми частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Закону № 1697-VІІ) та пункту 6 Перехідних положень до нього Держава своєчасно не виконала свого позитивного обов'язку, спрямованого на реалізацію прав громадян щодо встановлення нового механізму перерахунку пенсії, одночасно законодавчо ніде не закріпила, що до осіб, яким пенсію призначено до прийняття нової редакції Закону України "Про прокуратуру" перерахунок пенсії не повинен проводитись.
Людина не може нести будь-яку відповідальність через своєчасне не врегулювання Державою та відсутність правового механізму реалізації існуючого і гарантованого права.
Таким чином забезпечуючи принцип безперервності та гарантованості реалізації соціальних прав людини, до прийняття нового порядку перерахунку пенсії повинен застосовуватись попередній.
Крім того, Верховний Суд України у своїй постанові від 06 жовтня 2015 року надаючи правовий висновок виходив з того, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
Суддя А.Г. Загороднюк