Справа № 806/2867/16
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 року Житомир справа № 806/2867/16

категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Романченка Є.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Брусилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, третя особа: Брусилівське виробниче підприємство житлово-комунального господарства про визнання незаконною постанови про закінчення виконавчого провадження від 13.12.2016 (ВП № 51601308),

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив скасувати постанову старшого державного виконавця Брусилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Кравчука О.Є. від 13.12.2016 про закінчення виконавчого провадження № 51601308 щодо стягнення з Брусилівського виробничого підприємства житлово-комунального господарства заборгованості по страхових внесках на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 14615,70 грн по виконавчому листу № 1234/14 виданому 16.04.2014 Житомирським окружним адміністративним судом в адміністративній справі № 806/8213/13-а. В обґрунтування заявлених позовних вимог Коростишівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зазначало, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні відомості про дату та номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи боржника. Відтак, на думку позивача, спірна постанова відповідачем прийнята без додержання п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки юридичну особу - боржника не припинено.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2017 року відкрито провадження у адміністративній справі за вказаним позовом і призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні 06.02.2017. Одночасно ухвалою суду визнано обов'язковою явку представників сторін у судове засідання; зобов'язано відповідача надати до суду письмові заперечення, у разі заперечення проти позову, та всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, допущенні бездіяльності, з приводу яких подано позов; виконавче провадження № 51601308 та його копію.

Представник позивача прибула до суду, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити. Подала заяву про розгляд справи в письмовому провадженні, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідач свого представника до суду не направив, хоча про дату, час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, тобто проігнорував ухвалу суду щодо обов'язкової участі його представника в засіданні суду. Про причини неявки до суду не повідомив, письмових заперечень проти позову та витребуваних судом матеріалів до суду не подав.

Представник третьої особи до суду не прибув, про час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

Зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні, відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, на підставі наявних у ній доказів.

В силу приписів ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з таких підстав.

Установлено, що 16 квітня 2014 року, на виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 31 січня 2014 року в справі № 806/8213/13-а, до Управління Пенсійного фонду України в Брусилівському районі Житомирської області направлено виконавчий лист № 1234/2014 про стягнення з Брусилівського виробничого підприємства житлово-комунального господарства на користь Управління Пенсійного фонду України в Брусилівському районі Житомирської області заборгованість зі сплати страхових внесків у розмірі 14615,70 грн.

У подальшому виконавчий документ подано стягувачем до Відділу державної виконавчої служби Брусилівського районного управління юстиції для виконання.

13 грудня 2016 року старшим державним виконавцем Брусилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження. Цією постановою відповідач, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", закінчив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1234 виданого 16.04.2014 Житомирським окружний адміністративний суд.

Постанова про закінчення виконавчого провадження обґрунтована тим, що відсутня сторона виконавчого провадження, а саме - боржник.

Суд, перевіряючи спірну постанову на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, зважає на слідуюче.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

У відповідності до частини 1 статті 18 Закону, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (ч. 5 ст. 18 Закону).

У розумінні частини першої статті 15 Закону, сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Абзацом другим частини 2 вказаної статті Закону передбачено, що боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Згідно зі пунктом 3 частини першої статті 39 Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (ч.ч. 2, 3 ст. 39 Закону).

Поряд з цим суд ураховує, що відповідно до частини другої статті 104 Цивільного кодексу України, юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Наявні в матеріалах справи витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформовані щодо юридичної особи - боржника станом на 13.12.2016 та 06.02.2017, містять лише відомості про перебування юридичної особи в стані припинення за судовим рішенням. Запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Брусилівського виробничого підприємства житлово-комунального господарства відсутній.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що станом на 13 грудня 2016 року юридична особа - боржника, як сторони виконавчого провадження № 51601308, у встановленому законодавством порядку припинена не була.

Отже, підстави для закінчення виконавчого провадження № 51601308, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону, на момент прийняття спірної постанови у державного виконавця були відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

У порушення вказаної правової норми, Брусилівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області суду не надано доказів правомірності прийняття оскаржуваної постанови від 13.12.2016 і письмових заперечень проти позову, що трактується судом на користь позивача.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова старшого державного виконавця Брусилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Кравчука О.Є. від 13.12.2016 про закінчення виконавчого провадження № 51601308 є передчасною, прийнятою не на підставі Закону, а тому її необхідно скасувати як протиправну.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на висновок суду про задоволення позову, а також ураховуючи, що в даних правовідносинах Коростишівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не є суб'єктом владних повноважень по відношенню до відповідача, суд приходить до переконання, що сплачений позивачем судовий збір у сумі 1378,00 грн (платіжне доручення № 84 від 20.01.2017) необхідно відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Брусилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 158-163, 167, 181, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Брусилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Кравчука О.Є. від 13.12.2016 про закінчення виконавчого провадження № 51601308 щодо стягнення з Брусилівського виробничого підприємства житлово-комунального господарства заборгованості по страхових внесках на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 14615,70 грн по виконавчому листу № 1234/14 виданому 16.04.2014 Житомирським окружним адміністративним судом в адміністративній справі № 806/8213/13-а.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Брусилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на користь Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 1378,00 грн сплаченого судового збору.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.Ю. Романченко