Справа № 358/1830/16-а
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 358/1830/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Якутюк В.С.
Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві (без фіксування технічними засобами) апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області на постанову Богуславського районного суду Київської області від 11 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області про визнання неправомірним рішення, зобов`язання вчинити дії,- В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до Богуславського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області (далі - Відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Відповідача від 13.12.2016 року №1411, яким йому відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII (в редакції Закону від 12.07.2001 року №2663-III); зобов'язання Відповідача призначити пенсію за вислугу років згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 09 грудня 2016 року, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного заробітку, обчисленого за останні 24 календарних місяці; стягнення з Відповідача на користь Позивача сплаченого судового збору у сумі 551, 21 грн.

Постановою Богуславського районного суду Київської області від 11 січня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з»явилися. Ураховуючи, що особиста участь сторін у судовому засіданні не визнана обов»язковою, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України вважає можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09 грудня 2016 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідач, рішенням від 13.12.2016 року №141, відмовив у призначенні пенсії за вислугу років з тих підстав, що пенсійне забезпечення прокурорів в Україні регулюється Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII. Відповідно ч.1 ст.86 Закону прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 01.10.2016 року по 30.09.2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років. З наданих Позивачем документів для призначення пенсії за вислугу років вбачається, що його стаж складає 21 рік 06 місяці 03 дні, а саме: робота в прокуратурі 16 років 8 місяців 13 дні, служба в армії 2 роки 3 місяця 13 днів. Таким чином, у Позивача відсутній стаж (23 роки) необхідний для призначення пенсії за вислугу років.

Так, 15.07.2015 року набув чинності новий Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, згідно пункту 3 Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема Закон України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року №1789-XII з відповідними наступними змінами, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Отже, на час звернення Позивача із заявою про призначення пенсії, частини 1 та 2 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, які визначали право на призначення пенсій працівникам прокуратури, втратили чинність.

Відповідно ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

За приписами ч.2 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Окрім того, відповідно положення пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIIІ (далі - Закон №213-VIIІ), у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що при вирішенні питання щодо призначення пенсії ОСОБА_2 слід керуватися ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на час призначення Позивача на роботу в органах прокуратури), оскільки Закон №213-VIIІ не скасовано, його положення не визнано неконституційними, та до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються.

Позивач звернувся до Відповідача 09.12.2016 року; станом на вказану дату пенсійне забезпечення прокурорів в Україні регулюється Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, який набув чинності 15.07.2015 року.

Відповідно ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Згідно наданих Позивачем документів для призначення пенсії за вислугу років його стаж складає 21 рік 06 місяці 03 днів, а тому відсутній стаж (23 роки) необхідний для призначення пенсії за вислугу років, отже суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законом України.

Щодо посилання Позивача про те, що апелянт не наділений адміністративною процесуальною дієздатністю, оскільки відповідно Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» від 20.01.2017 року №988 утворено територіальний орган Пенсійного фонду України - Кагарлицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України шляхом злиття управлінь Пенсійного фонду України у Богуславському, Кагарлицькому та Миронівському районах, а тому не має права на вчинення дій щодо подання апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.01.2017 року за рішенням від 12.01.2017 року Управління пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області перебуває в стані припинення, а головою комісії з припинення або ліквідації призначено ОСОБА_3.

Частиною 5 ст. 187 КАС України апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або її представником, який додає оформлений належним чином документ про свої повноваження, якщо цей документ не подавався раніше. В апеляційній скарзі зазначається дата її подання.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційну скаргу підписано начальником управління ОСОБА_4, яким одночасно є головою комісії з припинення або ліквідації органу управління юридичної особи, таким чином твердження апелянта не заслуговує на увагу.

Положеннями ст.159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Частиною 1 статті 198 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду, суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати постанову суду та прийняти нову постанову.

Відповідно п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 41, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області задовольнити.

Постанову Богуславського районного суду Київської області від 11 січня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області про визнання неправомірним рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Постанова складена в повному обсязі 03 березня 2017 року.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Костюк Л.О.