Справа № 597/131/17
Суддя: Дудяк С. В.
Дата ухвалення: 2017-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 597/131/17
Провадження № 2-а/597/24/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2017 р. суддя Заліщицького районного суду Тернопільської області Дудяк С.В. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання виплатити недоплачену грошову допомогу,

В С Т А Н О В И В :

01.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області у якому просить визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області щодо недоплати позивачу щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня за 2016 рік; зобов'язати Управління соціального захисту населення Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 05 травня, як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум, в сумі 4730 гривень. Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що являється учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії МВ №025736 від 22 червня 2015 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій. В 2016 році позивачу була виплачена щорічна разова грошова допомога як учаснику бойових дій у розмірі 920 грн. Дане підтверджується також письмовою відповіддю відповідача № 1922/06 від 07.12.2016 р. на його заяву. Однак, на думку позивача, така допомога була виплачена в меншому розмірі, ніж передбачено ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» . Звернувшись до Управління соціального захисту населення Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області із заявою з приводу недоотримання щорічної допомоги, позивач отримав відповідь про те, що Управління соціального захисту населення Заліщицької районної державної адміністрації чітко дотримувалось чинного законодавства при виплаті разової грошової допомоги до 5 травня, а саме: ст.95 Конституції України, Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань. Позивач вважає дії Управління соціального захисту населення Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області такими, що порушують чинне законодавство України та є неправомірними. Наголошує, що керуючись принципом верховенства права при призначенні розміру щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2016 році необхідно було застосовувати положення ст.12 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону України від 25.12.1998 р. №367-ХІУ, а не Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. №141 та положення п.26 розділу УІ «Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України» . Останні є такими, що звужують обсяг, передбачених Конституцією та Законами України, права на соціальний захист. Вважає, що оскільки відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.05.2016 р. становить 1130 грн., то повинен був отримати у 2016 році 5650 грн. разової грошової допомоги, при цьому отримав лише 920 грн., тому недоплата за 2016 р. становить 4730 грн. 08.02.2017 року представник відповідача подав суду письмове заперечення проти даного позову, в якому вказано, що нарахування та виплата позивачу допомоги була проведена у розмірі, передбаченому ч.5 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" , відповідно до якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Оскільки Постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", яка відповідно до ст.117 Конституції України є обов'язковою до виконання, розмір зазначеної одноразової допомоги встановлений 920 гривень, тому позивачу було виплачено одноразову допомогу у цьому розмірі. Тому, Управління соціального захисту населення Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області не вважає свої дії протиправними. Відповідно до п.2 ст.183-2 КАС України в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг застосовується скорочене провадження. За таких обставин справа суддею розглядається відповідно до ст.183-2 КАС України в порядку скороченого провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій серія МВ №025736 від 22 червня 2015 року року та має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій. Ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога. Враховуючи те, що позивач є учасником бойових дій, він наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня. Наділивши учасників бойових дій зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є учасниками бойових дій, тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечити соціальний захист ветеранів війни - учасників бойових дій. Як вбачається з листа № 1922/06 від 07 грудня 2016 року, відповідач, розглянувши заяву позивача, повідомив, що йому нарахована разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік у розмірі 920 грн., визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 р. «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» . Згідно з частинами 1, 2, ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Щорічна разова грошова допомога для учасників бойових дій є формою соціального забезпечення громадян, які, відповідно до спеціального закону, є учасниками бойових дій. Тобто, фактично ця допомога є формою реалізації конституційного права громадян, які є учасниками, ветеранами чи інвалідами війни, на соціальний захист. Згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України. За умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату грошової допомоги учасникам бойових дій - ветеранам війни це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена пільга. У справі "Кечко проти України" Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань. Відповідач посилається на те, що ч.5 за ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» діє у такій редакції: щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Однак, така позиція не є обгрунтованою. Наведена редакція цієї норми, була викладена у Законі України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» , яка Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 була визнано такою, що не відповідає Конституції України і вона втратила чинність з дня ухвалення цього Рішення . 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ пунктом 63 якого розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26 згідно з яким норми і положення статей 12 , 13 , 14 , 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" розмір зазначеної одноразової допомоги встановлений - 920 гривень (пп.2 п.1 Постанови). Однак, згідно наданих позивачем копій довідок Головного управління МВС України у Луганській області ВДЗ/140/А від 10.01.2015 року, ВДЗ/74/А від 12.11.2014 року, встановлено, що ОСОБА_1 М,В. приймав участь в бойових діях на території Луганської області у 2014 році, тобто до набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ пунктом 63 якого розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26 згідно з яким норми і положення статей 12 , 13 , 14 , 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Таким чином, на час виникнення права позивача на одноразову грошову допомогу, тобто в 2014 році, діючою редакцією частини п'ятої ст. 12 Закону України № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» була норма яка передбачала, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Такі висновки містяться в Постанові судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України по справі № 21-6508а15 від 10.02.2016 р., яка відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України. Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати розмір щорічної разової грошової допомоги, суд виходить з того, що згідно ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Положеннями ч.3 ст. 28 зазначеного Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною 1 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком. Зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не має права посилатись на відсутність певного нормативного акту, що визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобов'язання взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії, при врегулюванні спірних правовідносин, застосуванню підлягає саме ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» . Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі ст. ст. 46 , 58 Конституції України , Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 , ст.ст. 5 ,6 ,12 , 17 , 17 - 1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» , ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та керуючись ст. ст. 9 , 11 , 17 , 71 , 94 , 183-2 КАС України , суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання виплатити недоплачену грошову допомогу - задоволити. Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області щодо недоплати ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня за 2016 рік. Зобов'язати Управління соціального захисту населення Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції яка діяла до 01.01.2015 року, у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня отримання копії постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Заліщицький районний суд.

Суддя: ОСОБА_2