Справа № 233/6034/16-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Каліуш О.В.
Суддя-доповідач - Блохін А.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року справа №233/6034/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів : головуючого судді Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 грудня 2016 року у справі № 233/6034/16-а за позовом ОСОБА_2 до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

01 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області, в якому просив: - зобов'язати відповідача зарахувати до стажу його робити на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, календарний період проходження строкової військової служби 2 роки, та здійснити з 22 вересня 2016 року перерахунок його довічного грошового утримання у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з 02.11.1992 року працював на посаді судді Костянтинівського міського суду, а з 27.03.2004 року суддею Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області. Наказом голови Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21.09.2016 р. № 55-к на підставі постанови Верховної Ради України від 08.09.2016року № 1515-VІІІ «Про звільнення судів» він був звільнений з посади судді вказаного суду у зв'язку з поданням заяви про відставку.

З 22.09.2016року йому було призначено виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, виходячи із стажу 23 роки 10 місяців 19 днів.

Вважає визначення відповідачем такого розміру грошового утримання невірним, оскільки до стажу судді не зарахований термін проходження ним строкової служби у Збройних Силах з 21.11.1978 року по 21.11.1980 року, що складає 2 року, а тому щомісячне довічне грошове утримання повинно бути йому призначено у розмірі 90 % заробітку судді, виходячи із стажу 25 років 10 місяців 19 днів.

Не погоджуючись із розміром щомісячного довічного утримання, 22.11.2016 р. він звернувся із заявою до відповідача в якій просив зарахувати до стажу судді термін строкової служби в Збройних Силах та призначити щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90%. Проте, листом від 28.11.2016 р. №25880/03 у задоволенні його заяви відмовлено з посиланням на те, що законом, який діяв на час набрання чинності Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-У1, не передбачено врахування періоду проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання. Зазначену відмову відповідача вважає протиправною.

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 грудня 2016 року у справі № 233/6034/16-а позов задоволено. Зобов'язано Костянтинівське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_2, до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, календарний період проходження строкової військової служби 2 роки. Зобов'язано Костянтинівське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 22.09.2016 року перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_2, у розмірі 90% заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що щомісячне грошове утримання позивача розраховано виходячи із стажу роботи на посаді судді 23 роки 10 місяців 19 днів. При визначенні стажу роботи на посаді судді враховано положення пункту 11 розділу ХП «Перехідні положення» Закону № 2453, тобто зберігається визначення стажу роботи на посаді судді, відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом, як судді, призначення чи обрання якого відбулося до набрання чинності цим Законом. Підстав для врахування періоду проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на отримання грошового утримання не має.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд апеляційної скарги проводиться в порядку письмового провадження. Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що з 02.11.1992 р. позивач працював на посаді судді Костянтинівського міського суду Донецької області, а з 27.03.2004 р. суддею Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області. Наказом голови Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області № 55-к від 21.09.2016р. на підставі постанови Верховної Ради України від 08.09.2016 року № 1515-VІІІ позивача звільнено з посади судді Костянтинівського міськрайонного суду, у звязку з поданням заяви про відставку (а.с.9-18).

Зазначені обставини відповідачем не оспорюються.

З 22 вересня 2016 року ОСОБА_2 перебуває на обліку у відповідача як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-У1.

На письмове звернення позивача від 22.11.2016 р. з приводу зарахування до стажу судді терміну строкової служби в Збройних Силах та призначення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% (а.с.31) Костянтинівським обєднаним Управлінням Пенсійного фонду в Донецькій області була надана відповідь за № 25880/03 від 28.11.2016 р. про відмову з посиланням на те, щоЗаконом, що діяв до набрання чинності Закону України № 2453-VІ, не передбачено врахування періоду проходження строкової військової служби (а.с.32-33).

Даючи оцінку діям відповідача щодо не зарахування до стажу судді терміну строкової служби в Збройних Силах та не призначення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% суд першої інстанції дійшов таких висновків.

Як встановлено матеріалами справи та вбачається з записів військового квитка серії НОМЕР_1 на імя ОСОБА_2,в період з 21.11.1978 р. по 21.11.1980 р. позивач проходив строкову службу(а.с.19-29).

Частиною 1статті 126 Конституції Українивизначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантуєтьсяКонституцієюі законами України.

Так, з 03.08.2010 р. введено в діюЗакон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VI, що був чинним на час звільнення позивача у відставку та призначення йому щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до пункту 8 частини 4статті 48 Закону «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VI, незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті новихзаконівабовнесеннізмін дочиннихзаконівне допускається звуження змісту та обсягу визначенихКонституцією Українигарантій незалежності судді (частина 6статті 47 вказаного Закону).

Пунктом 11 розділу ХШ «Перехідні положення» Закону України«Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VI передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді суддів відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 4ст. 43 Закону України від 15.12.1992 р. № 2862-XII «Про статус суддів»(в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що судді у відставці, які мають стаж роботи на посаді судді не менш 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більш ніж 90% заробітку судді.

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно зпостановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 р. №545 (яка втратила чинність на підставі постанови КМУ № 1097 від 01.12.2010 року), до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Зазначена позиція також висловлена у розясненні Конституційного Суду України у Рішенні №8-рп/2005.

Також, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14.12.2011 р. № 18-рп/2011 офіційно розтлумачив поняття «щомісячне довічне грошове утримання», зокрема таке поняття означає неоподатковану грошову виплату як судді, який, маючи право на відставку продовжує працювати на посаді судді і одержує її з Державного бюджету України у вигляді щомісячного грошового утримання, так і судді у відставці, який одержує її з Пенсійного Фонду.

Тобто, законодавством, яке діяло на момент набрання чинностіЗакону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VI було передбачено зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, періоду проходження строкової служби.

Позивачем обєктивна умова стаж роботи на посаді судді не менше як 10 років станом на 03.08.2010 року дотримана.

Частиною третьоюстатті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 р.№1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

З огляду на зазначене, до стажу роботи на посаді судді позивача, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати календарний період проходження строкової військової служби з 21.11.1978 р. по 21.11.1980 р.- 2 роки, з урахуванням якого загальний стаж роботи позивача на посаді судді складе - 25 років 10 місяців та 19 днів, що перевищує 25 років, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90, а не 86 відсотків заробітної плати працюючого судді.

Згідно з ч. 1ст. 2 КАС Українизавданнями адміністративного судочинства є захист прав,свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевогосамоврядування,їхніхпосадовихіслужбових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1ст. 71 КАС Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 72 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 2ст. 71 КАС Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вище викладене, не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що Законом України від 15.12.1992 р. № 2862-XII «Про статус суддів» не передбачено врахування періоду проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 грудня 2016 року у справі № 233/6034/16-а - залишити без задоволення. Постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 грудня 2016 року у справі № 233/6034/16-а за позовом ОСОБА_2 до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.Д. Компанієць