Справа № 357/2946/15-а
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2017-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/2946/15-а
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Бондаренко Н. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 заяву старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про зміну способу та порядку виконання рішення суду у справі № 357/2946/15-а,-

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Черток О.Ф. звернувся до суду з даною заявою мотивуючи тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС перебуває виконавчий лист № 357/2946/15-а, виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про зобовязання управління Пенсійного Фонду України у м. Білій Церкві Київської області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії по третій групі інвалідності, відповідно до ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством України на відповідний період, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст. 50, ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством України на відповідний період, доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю, відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановивши її у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, визначеної законодавством України на відповідний період, за період з 31 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно з урахуванням сум раніше проведених виплат. 02.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, листом від 16.06.2016 року №10100/03 боржник повідомив про виконання рішення в частині проведення перерахунку коштів за рішенням суду, а доплата в сумі 5 673,18 грн., згідно протоколу від 26.05.2016 року, не виплачена у звязку з відсутністю цільових коштів на фінансування вказаних виплат. 01.01.2013 року набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», згідно якого виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до Державної казначейської служби України у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Тому, державний виконавець просить суд змінити спосіб і порядок виконання рішення, на підставі якого було видано вказаний виконавчий лист, шляхом зміни зобовязання здійснити виплати на стягнення нарахованих коштів, а саме: 5 673,18 грн. та проводити розгляд справи без участі представника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Представник УПФУ у місті Біла Церква Київської області подала до суду заперечення на заяву та просила відмовити в її задоволенні.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про дату,ч ас та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила.

Згідно положень ст. 263 КАС України неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи № 357/2946/15-а, матеріали додані до заяви та заперечень, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

Так, з матеріалів справи ( а.с.32-36) вбачається, що 30.03.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області винесено постанову у справі № 357/2946/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України у м. Білій Церкві Київської області, про проведення перерахунку пенсії, додаткової пенсії та доплати до пенсії, згідно якої позов було задоволено частково та зобовязано Управління Пенсійного Фонду України в м. Біла Церква Київської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по третій групі інвалідності, відповідно до ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством України на відповідний період, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст. 50, ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством України на відповідний період, доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю, відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановивши її у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, визначеної законодавством України на відповідний період, за період з 31 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно з урахуванням сум раніше проведених виплат. Дана постанова суду набрала законної сили, відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду, 21.05.2015 року і стягувачу 20.05.2016 року було видано виконавчий лист.

08.06.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області винесено додаткова постанова у справі № 357/2946/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України у м. Білій Церкві Київської області, про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобовязання вчинити певні дії (а.с.101-106), зобовязано Управління Пенсійного Фонду України в м. Біла Церква Київської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 надбавки дитині війни у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством України на відповідний період, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 31 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року. Дана додаткова постанова суду набрала законної сили, відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду, 28.07.2016 року.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області від 02.06.2016 року було відкрито виконавче провадження щодо виконання вказаного вище виконавчого листа та надано боржнику строк для самостійного виконання рішення до 7 днів з моменту винесення постанови.

Згідно приписів ст.ст.1,2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 36 цього Закону за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

За ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Отже, суд може змінити спосіб і порядок виконання рішення лише: у виняткових випадках; за наявності обставин, що ускладнюють його виконання або роблять його неможливим; за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Стаття 263 КАС України містить не тільки механізм процесуальної процедури розгляду питань зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, а й підстави для розгляду цих питань. Оскільки ці підстави є матеріально-правовими, то їх слід розглядати у сукупності з положеннями статей 105 та 162 КАС України, які визначають зміст способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві.

Згідно з частиною четвертою статті 105 КАС України, адміністративний позов може містити як вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Як встановлено у справі, УПФУ у місті Білій Церкві на виконання рішення суду було здійснено нарахування ОСОБА_1 перерахунок пенсії, додаткової пенсії та підвищення до пенсії за період з 31 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року в сумі 8427,88 грн., однак кошти не були виплачені на її користь за відсутності відповідного бюджетного асигнування, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.142-143) та не заперечуються сторонами.

Однак, вказані обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 263 КАС України було б підставою для зміни способу його виконання, адже виплата нарахованих сум буде здійснена управлінням ПФУ після надходження відповідних коштів із державного бюджету.

Зміна на підставі статті 263 КАС України способу виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 КАС України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Отже, зміна способу виконання рішення суду про зобов'язання органу ПФУ здійснити виплату із зобов'язання на стягнення такої виплати не є законною.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 11.11.14 року у справі № 21-394а14.

Крім того, згідно норм ст. 263 КАС України державний виконавець має право звернутися до суду з поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

В даному випадку державний виконавець звертається до суду із заявою, тобто, з порушенням порядку, встановленого законом.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 263 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про зміну способу та порядку виконання рішення суду у справі № 357/2946/15-а, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_2