Справа № 826/17268/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 лютого 2017 року № 826/17268/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Літвінової А.В., суддів Балась Т.П., Мазур А.С., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомадвокатського об'єднання «Головань і Партнери»
доДержавної фіскальної служби України
прозобовязання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Адвокатське об'єднання «Головань і Партнери» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України про зобов'язання Державної фіскальної служби України збільшити в системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму податку, на яку адвокатське об'єднання «Головань і Партнери» має право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на повернуту суму 36 367,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що звернувшись до Державної фіскальної служби України із заявою про збільшення в системі електронного адміністрування ПДВ суми податку, на яку об'єднання має право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 36 367,00 грн., що була повернута на електронний рахунок об'єднання, отримали фактичну відмову із зазначенням того, що збільшення у такому разі реєстраційного ліміту приписами статті 43 Податкового кодексу України не передбачено.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, заперечень проти позову не надав, з огляду на що розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Адвокатське об'єднання «Головань і Партнери» звернулось до Державної фіскальної служби України із заявою від 12.09.2016 №16-142-0618/51, в якій, у зв'язку з поверненням на рахунок об'єднання 6057 в системі електронного адміністрування ПДВ 02.09.2016 грошових коштів у розмірі 36 367,00 грн., помилково перерахованих ДКС України з рахунку об'єднання в системі електронного адміністрування ПДВ на рахунок ПДВ за попереднім місцем податкового обліку об'єднання (державна податкова інспекція у Калінінському районі міста Донецька), просило відповідача вжити заходи щодо збільшення в системі електронного адміністрування ПДВ суми податку, на яку об'єднання має право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 36 367,00 грн., що була повернута на електронний рахунок об'єднання.

У відповідь на вказану заяву Державна фіскальна служба України листом від 26.10.2016 №23127/6/99-99-12-08-01-15 повідомила позивача про те, що збільшення реєстраційного ліміту у разі повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість на рахунок платника в системі електронного адміністрування ПДВ статтею 43 Податкового кодексу України не передбачено. Згідно з базам даних Державної фіскальної служби України, 01.09.2016 адвокатському об'єднанню «Головань і Партнери» повернуто на електронний рахунок ПДВ 36 367,00 грн. станом на 12.10.2016 залишок коштів на електронному рахунку 6057 складає 173 835,50 грн.

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

У відповідності до пункту 43.4 статті 43 Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, тобто станом на момент звернення до відповідача із заявою від 12.09.2016), платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Як вбачається зі змісту листа-відповіді Державної фіскальної служби України від 26.10.2016 №23127/6/99-99-12-08-01-15, відповідачем підтверджено, що 01.09.2016 адвокатському об'єднанню «Головань і Партнери» за заявою повернуто на електронний рахунок ПДВ 36 367,00 грн.

У той же час, у вказаному листі Державною фіскальної службою України повідомлено, що збільшення реєстраційного ліміту у разі повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість на рахунок платника в системі електронного адміністрування ПДВ статтею 43 Податкового кодексу України не передбачено.

При цьому, суд звертає увагу, що чинними станом на момент виникнення спірних правовідносин, тобто станом на момент звернення до відповідача із заявою від 12.09.2016, положеннями податкового законодавства не передбачалось, що до значення суми, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/ розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних збільшується на суму коштів, повернутих платнику податку та перерахованих з рахунка в системі електронного адміністрування податку на додану вартість до бюджету.

Приписами пункту 43.4-1 статті 43 Податкового кодексу України (у редакції, яка діє станом на момент розгляду даної справи судом) передбачено, що у разі повернення надміру сплачених податкових зобов'язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою на повернення надміру сплачених податкових зобов'язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податків в установі банку.

Згідно з пунктом 200-1.5 статті 200-1 Податкового кодексу України (у редакції, яка діє станом на момент розгляду даної справи судом), з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов'язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов'язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у складених податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов'язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

Кошти, що надійшли на рахунки, визначені у підпунктах «а» - «в» пункту 200 1.2 цієї статті, автоматично перераховуються органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на рахунок такого платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість та на спеціальний рахунок такого платника протягом наступного операційного дня. Реквізити такого спеціального рахунка платник - сільськогосподарське підприємство, що обрав спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, зобов'язаний зазначати у податковій звітності з податку на додану вартість.

На запит платника податку йому шляхом надсилання електронного повідомлення надається інформація про рух коштів на його рахунках у системі електронного адміністрування податку.

У силу пункту 53 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (у редакції, яка діє станом на момент розгляду даної справи судом), встановлено, що 20 січня 2017 року значення суми, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/ розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначеної пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, збільшується на суму коштів, повернутих у період з 1 січня 2016 року до 1 січня 2017 року платнику податку відповідно до пункту 43.4 статті 43 цього Кодексу на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість: перерахованих з поточного рахунку платника безпосередньо до бюджету; перерахованих з рахунка в системі електронного адміністрування податку на додану вартість до бюджету за заявою платника відповідно до пункту 200-1.6 статті 200-1 цього Кодексу, який діяв у цей період.

Відповідно до пункту 200-1.6 статті 200-1 Податкового кодексу України (у редакції, яка діє станом на момент розгляду даної справи судом), за підсумками звітного податкового періоду, відповідно до задекларованих в податковій декларації результатів, а також у разі подання уточнюючих розрахунків до податкової декларації, платником проводиться розрахунок з бюджетом у порядку, визначеному статтями 200 та 209 цього Кодексу.

Якщо на дату подання податкової звітності з податку сума коштів на рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку перевищує суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої звітності, платник податку має право подати до контролюючого органу у складі такої податкової звітності заяву, відповідно до якої такі кошти підлягають перерахуванню на поточний рахунок такого платника податку, реквізити якого платник зазначає в заяві, у сумі залишку коштів, що перевищує суму податкового боргу з податку та суму узгоджених податкових зобов'язань з податку.

Таким чином, наведеними приписами Податкового кодексу України, які набрали чинності 01.01.2017, тобто чинними на момент розгляду даної справи судом, визначено, що 20 січня 2017 року значення суми, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/ розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних збільшується на суму коштів, повернутих у період з 1 січня 2016 року до 1 січня 2017 року платнику податку та перерахованих з рахунка в системі електронного адміністрування податку на додану вартість до бюджету за заявою платника відповідно до пункту 200-1.6 статті 200-1 цього Кодексу.

Проте, з наявних у матеріалах справи доказів не вбачається, а позивачем не доведено, що останній у порядку пункту 53 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, чинного з 01.01.2017, звертався до відповідного контролюючого органу з відповідною заявою такого платника, відповідно до пункту 200-1.6 статті 200-1 Податкового кодексу України.

Відтак, наразі позовні вимоги про зобов'язання Державної фіскальної служби України збільшити в системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму податку, на яку адвокатське об'єднання «Головань і Партнери» має право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на повернуту суму 36 367,00 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги викладене, суд вказує про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення останніх.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Літвінова А.В.

Судді Балась Т.П.

Мазур А.С.