Справа № 2-а-4527/11(6-а/336/3/2017)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 рокусправа № 2-а-4527/11(6-а/336/3/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

розглянувши у письмовому провадженні у м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2017 року про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа у справі №2а-4527/11 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01 грудня 2016 року звернулася до суду з заявою, в якій просить поновити строк для пред'явлення виконавчого листа у справі №2а-4527/11 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії.

Заява обґрунтована тим, що позивач отримала виконавчий лист 27 січня 2014 року та у грудні 2014 року звернулася до виконавчої служби із завою про прийняття виконавчого листа, однак, відповідь отримала лише у жовтні 2016 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2017 року заяву задоволено повністю.

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_1 отримала виконавчий лист 28 січня 2014 року, в якому строк пред'явлення його до виконання зазначено до 23 жовтня 2014 року, однак дія постанови КМУ від 03.09.2014 року №440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державною» на неї не поширюється, оскільки постанова суду на виконання якої видано виконавчий лист набрала законної сили після 01 січня 2013 року, а саме - 22 жовтня 2013 року.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2011 року адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково (а.с.9).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2013 року апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя залишено без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2011 року без змін (а.с.14).

На підставі заяви ОСОБА_1 від 16 січня 2014 року позивач 28 січня 2014 року отримала копію постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2011 року, яка набрала законної сили та виконавчий лист (а.с.16).

Відповідно до частини 1 та частини 2 ст.261 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до адміністративного суду, який видав виконавчий лист, або до адміністративного суду за місцем виконання.

Згідно із ч. 4 ст. 257 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час набрання законної сили судовим рішенням) виконавчі листи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Як вбачається із змісту виконавчого листа, останній було видано ОСОБА_1 27 січня 2014 року із зазначенням строку пред'явлення його до виконання до 23 жовтня 2014 року.

Тобто, на час отримання позивачем виконавчого листа у справі №2а-4527/11 строк пред'явлення його до виконання не закінчився.

Позивач пред'явила зазначений виконавчий лист до виконання, та постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у Запорізькій області від 07.02.2014 року відкрито виконавче провадження.

10.09.2014 року виконавчий лист у справі №2а-4527/11 повернуто стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується відміткою державного виконавця наявною на виконавчому листі (а.с.39).

Відповідно до частини 5 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

При цьому, за правилами другої частини названої норми строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються, в тому числі для виконання інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, пунктом 1 частини 1 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред'явленням виконавчого документа до виконання. А частинами 2 та 3 статті 23 цього Закону встановлено, що після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу строк пред'явлення виконавчого документа до виконання встановлюється з дня його повернення.

Як вбачається з матеріалів справи, після повернення виконавчого листа ОСОБА_1 - 10.09.2014 року, позивач повторно - у грудні 2014 року, тобто у строки встановлені статтями 22 та 23 Закону України «Про виконавче провадження» пред'явила виконавчий лист у справі №2а-4527/11 до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що листом Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № 7141/10-40/4 від 26.10.2016, ОСОБА_1 повернуто виконавчий лист у справі №2а-4527/11 (а.с.38).

Враховуючи те, що позивачем було повторно пред'явлено виконавчий лист у справі №2а-4527/11 до виконання у строки встановлені Законом України «Про виконавче провадження», а також те, що державною виконавчою службою виконавчий лист позивачу повернуто по спливу строку встановленого законом для пред'явлення виконавчого листа, що свідчить про те, що позивач пропустив строк пред'явлення виконавчого листа з не залежних від нього обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності поновлення позивачу цього строку.

З урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції зробив висновок про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 199, 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя - залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2017 року у справі №2-а-4527/11(6-а/336/3/2017) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко