Справа № 753/15826/16-а
Суддя: Леонтюк Л. К.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/15/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2017 р. Дарницький районний суд міста Києва

в складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря КИСІЛЬ Н.В.

сторін:

позивача ОСОБА_2

відповідача -1 РОГОЗА А.С.

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до сержанта поліції інспектора роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Рогоза А.С., лейтенанта поліції інспектора роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Ковалевської О.А., третя особа Департамент Патрульної Поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення ,суд

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з адміністративним позовом до сержанта поліції інспектора роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Рогоза А.С., лейтенанта поліції інспектора роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Ковалевської О.А., третя особа Департамент Патрульної Поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, свої вимоги мотивувавши тим, що 17 серпня 2016 року о 14 год. 30 хв. на вул. Еспланадній, 8 / 10 у м. Києві, було здійснено зупинку транспортного засобу та припарковано на тротуарі на початку дорожнього знаку зупинка громадського транспорту, автомобіль НОМЕР_1. який належить на праві особистої приватної власності дружині позивача ОСОБА_6.

Підставою для зупинки авто була необхідність здати документи в консульське бюро, що

розташоване неподалік, для оформлення візи для навчання доньки за кордоном.

Знайомий дружини після паркування автомобіля поїхав у своїх справах, а він з

дружиною та донькою зустрілися в 14. 40 в консульському бюро.

У зв'язку з тим, що дружина забула в припаркованому авто деякі документи, необхідні

для отримання візи, вони повернулися до автомобіля, де на них вже чекав працівник поліції.

Даний працівник поліції представився сержантом поліції Рогозою А. С. і попросив в

позивача документи на автомобіль і його водійське посвідчення.

Водійське посвідчення позивач передав поліцейському, а техпаспорт та договір цивільної

відповідальності надала дружина.

З цими документами поліцейський Рогоза А. С. пішов до свого автомобіля і через

декілька хвилин повернувся з постановою серії ПС2 № 998770 від 17 серпня 2016 року про

накладення адміністративного стягнення на позивача, яке стосувалося адміністративного

правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме здійснення зупинки

ближче 30 метрів до зупинки громадського транспорту і відповідно скоєння

правопорушення, передбаченою ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні

правопорушення, і як наслідок, позивача було піддано адміністративному стягненню у вигляді

штрафу на користь держави в сумі 255 грн.

На недовгий час позивач та його дружина та донька забравши в авто необхідні документи пішли в консульське бюро, а коли повернулися через півгодини, то автомобіля на місці не було виявлено.

Виявивши зникнення авто, позивач почав телефонувати в поліцію. Там уточнивши обставини справи, позивача повідомили, що авто за порушення правил дорожнього руху евакуювали на штрафний майданчик, де його після сплати вартості транспортування можна буде отримати.

17 серпня 2016 року ОСОБА_2 відвідав Управління патрульної поліції у місті Києві, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Народного ополчення, 9, щоб уточнити що сталося 17 серпня 2016 року на вул. Еспланадній, 8 / 10 у м. Києві і відповідно довідатися про причину тимчасового затримання транспортного засобу.

В Управлінні патрульної поліції у місті Києві, після пред'явлення технічного паспорту на автомобіль « BYD » ( номерний знак НОМЕР_2 ), водійського посвідчення та паспорта громадянина України на ім'я ОСОБА_2, через деякий час позивачу було вручено під підпис іншу постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2, яке стосувалося адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі та акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Друга постанова серії АР № 274026 була датована вже 18 серпня 2016 pоку, але складена іншим працівником поліції - лейтенантом поліції, інспектором роти № 5 батальйону № 2 Ковалевською О. А., про порушення, мною. ОСОБА_2 ПДР ( п. 15. 9 .е ). а саме здійснення зупинки ближче 30 метрів до зупинки громадського транспорту, чим суттєво перешкоджав іншим учасникам руху і відповідно скоїв правопорушення, передбачене ч. З ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та знову мене піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі 510 грн.

Лейтенант поліції Ковалевська О. А. вже 18 серпня 2016 року, на ходу перекваліфікувала правопорушення, якого позивач не скоював і прийняла іншу постанову, не зважаючи, що є вже постанова інспектора поліції сержанта Рогози А .С.

З даними постановами і відповідно з діями працівників поліції позивач ОСОБА_2 не згоден, та просить визнати дії інспектора 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Києві сержанта поліції Рогози А.С. по притягненню ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, згідно постанови серії ПС 2 № 998770 від 17 серпня 2016 року, неправомірними.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. відносно ОСОБА_2 серії ПС2 № 998770 від 17 серпня 2016 року скасувати, а справу закрити у зв'язку з відсутністю події складу адміністративного правопорушення.

Визнати дії інспектора 5 роти 2 батальйон Управління патрульної поліції у місті Києві лейтенанта поліції Ковальскої О. А. по притягненню ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, згідно постанови серії АР № 274026 від 18 серпня 2016 року, неправомірними.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. З ст. 122 КУпАП. відносно ОСОБА_2 серії АР № 274026 від 18 серпня 2016 року скасувати, а справу закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив суд задовольнити позов.

Відповідач сержант поліції інспектор роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Рогоза А.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні, в повному обсязі.

Відповідач лейтенант поліції інспектор роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Ковалевська О.А. в судове засідання не з"явилась, про дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

25 січня 2017 року за вх. № 3719 та 06 лютого 2017 року за вх. № 5831 на електронну адресу суду від відповідача Ковалевської О.А. надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.

У відповідності до ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ", частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, № 475 / 97 - ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „ Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення " № 11 від 17 жовтня 2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( РИМ, 4. XI. 1950 ) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Суд розцінює таку поведінку суб"єкта оскарження , як зловживання своїми правами та затягування розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Представник третьої особи Департаменту Патрульної Поліції , що діє на підставі довіреності № 181 від 03 січня 2017 року ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні заявленого адміністративного позову

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження

Згідно з ст. 6 Закону України « Про Національну поліцію » поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року, N 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті », зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 283 КУпАП України, постанова повинна містити: найменування органу ( посадової особи ), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно з ст. 1 Закону України від 17 липня 1997 року № 475 / 9 7- ВРпро ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних свобод, Україна повністю визнає на своїй території ст.. 46 Конвенції щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцією Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумаченням і застосування Конвенції. Отже, текст Конвенції з Протоколами до неї, а також її тлумачення та застосування, висловлені в рішеннях Європейського суд з прав людини, є частиною національного законодавства і є обов'язковими при право застосуванні органами правосуддя.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються, мають право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, що діяли як офіційні особи.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція ( Рішення ЄСПЛ у справі « Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року ).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі « Салабіаку проти Франції » від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі « Надточій проти України » Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально - правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення( п. 21 рішення ).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23 - рп / 2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні ( п. 4. 1 ).

В рекомендації № R ( 9 1)1 Комітету Міністрів Європи Державам - членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав - членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов'язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади ( принцип 7 ).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Разом з цим суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню оскільки подія мала місце, однак склад правопорушення відсутній.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 6, 11 - 12, 60, 71, 86, 158 - 163, 167 КАС України, ст. ст. 288, 289, 293 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до сержанта поліції інспектора роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Рогоза А.С., лейтенанта поліції інспектора роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Ковалевської О.А., третя особа Департамент Патрульної Поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення , задовольнити частково.

Визнати дії інспектора 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Києві сержанта поліції Рогози А.С. по притягненню ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, згідно постанови серії ПС2 № 998770 від 17.08. 2016 року , неправомірними.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. відносно ОСОБА_2 серії ПС2 № 998770 від 17.08. 2016 року скасувати, а справу закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Визнати дії інспектора 5 роги 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Києві лейтенанта поліції Ковальскої О.А. по притягненню ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, згідно постанови серії АР № 274026 від 18.08.2016 року, неправомірними.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. З ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_2 серії АР № 274026 від 18.08. 2016 року скасувати, а справу закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір компенсується за рахунок Державного бюджету України

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня її проголошення . Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 14 лютого 2017 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК