Справа № 826/16170/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 лютого 2017 року № 826/16170/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Літвінової А.В., суддів Балась Т.П. та Мазур А.С., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доКабінету Міністрів України
провизнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України, в якому просить:

- визнати розгляд звернення ОСОБА_1 від 04.06.2016 до Кабінету Міністрів України таким, що не відповідає вимогам Закону України «Про звернення громадян»;

- визнати протиправними дії Кабінету Міністрів України щодо доручення розгляду звернення ОСОБА_1 від 04.06.2016 державними органами, які не мають повноважень приймати розпоряджень Кабінету Міністрів України;

- зобов'язати Кабінет Міністрів України протягом місяця надати, відповідно до Закону України «Про звернення громадян», обґрунтовану відповідь на звернення ОСОБА_1 від 04.06.2016.

Позовні вимоги мотивовано тим, що у відповідь на звернення від 04.06.2016, адресоване Кабінету Міністрів України, позивачем отримано відповідь від інших органів виконавчої влади, які, за твердженням позивача, не наділені компетенцією на прийняття розпоряджень з питань, що належить до повноважень саме Кабінету Міністрів України.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши, що розгляд звернення ОСОБА_1 від 04.06.2016 здійснено у відповідності до положень Закону України «Про звернення громадян», з урахуванням того, що позивачу листами Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України та Міністерства аграрної політики та продовольства України надано обґрунтовану відповідь на поставлене питання.

Розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кабінету Міністрів України із заявою від 04.06.2016, в якій просив:

- вжити заходів та забезпечити ОСОБА_1 реалізацію конституційного права на землю;

- видати розпорядження Кабінету Міністрів України, яким доручити Міністерству екології та природних ресурсів, Міністерству аграрної політики та продовольства, Державному агентству лісових ресурсів, Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру та їх територіальним органам прийняття рішень щодо надання згоди на вилучення ділянок зі складу лісового фонду, які знаходяться в постійному користуванні державного підприємства «Житомирське лісове господарство» в кв. 28, вид. 6 і кВ. 28 вид. 7 Левківського лісництва загальною площею 0,22 га (вид. 6 - 0,10 га, вид. 7 - 0,12 га) на території Левківської сільської ради, Житомирського району, Житомирської області, з наступною зміною цільового призначення та передачею у власність ОСОБА_1 площами: 0,10 га - під обслуговування житлового будинку та 0,12 га для ведення садівництва.

У відповідь на вказане звернення Секретаріат Кабінету Міністрів України повідомив ОСОБА_1 про те, що лист останнього надіслано Міністерству аграрної політики та продовольства України, Міністерству регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 07.06.2016 за №41-Р-014103/06, відповідно до частини третьої статті 7 Закону України «Про звернення громадян», для розгляду та надання відповіді.

На підставі викладеного, звернення позивача розглянуто Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України та Міністерством аграрної політики та продовольства України листами від 01.07.2016 №8/141-708-16 та від 20.07.2016 №37-13-5-16/11295, яким з посиланням на норми земельного законодавства надано роз'яснення з приводу порядку зміни цільового призначення земельної ділянки та порядку вилучення земельної ділянки.

Вважаючи такий розгляд власного звернення від 04.06.2016 необґрунтованим, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Нормативно-правовим актом, який регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів; забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення, є Закон України «Про звернення громадян».

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

У відповідності до статті 3 Закону України «Про звернення громадян», під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду (частина перша статті 7 Закону України «Про звернення громадян»).

У силу частини третьої статті 7 Закону України «Про звернення громадян», якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, Кабінетом Міністрів України в особі Секретаріату Кабінету Міністрів України відмовлено у розгляді по суті звернення ОСОБА_1 від 04.06.2016, з огляду на положення частини третьої статті 7 Закону України «Про звернення громадян», а саме: не віднесення поставлених у зверненні питань до повноважень Кабінету Міністрів України, з огляду на що перенаправлено його до розгляду Міністерству регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України та Міністерству аграрної політики та продовольства України.

У свою чергу, зі змісту звернення від 04.06.2016 вбачається, що позивач фактично просив Кабінет Міністрів України видати розпорядження Кабінету Міністрів України, яким доручити Міністерству екології та природних ресурсів, Міністерству аграрної політики та продовольства, Державному агентству лісових ресурсів, Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру та їх територіальним органам прийняття рішень щодо надання згоди на вилучення ділянок зі складу лісового фонду, які знаходяться в постійному користуванні державного підприємства «Житомирське лісове господарство» в кв. 28, вид. 6 і кВ. 28 вид. 7 Левківського лісництва загальною площею 0,22 га (вид. 6 - 0,10 га, вид. 7 - 0,12 га) на території Левківської сільської ради, Житомирського району, Житомирської області, з наступною зміною цільового призначення та передачею у власність ОСОБА_1 площами: 0,10 га - під обслуговування житлового будинку та 0,12 га для ведення садівництва.

Згідно з частинами першою-третьою статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов'язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України.

В якості обґрунтування правомірності переправлення розгляду звернення позивача до Міністерства аграрної політики та продовольства України та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України представником відповідача у письмових запереченнях проти позову зазначено, що у відповідності до частини другої статті 50 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», проекти актів Кабінету Міністрів України готуються міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, державними колегіальними органами, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Натомість, ключовим у зверненні позивача від 04.06.2016, виходячи зі змісту останнього, є неможливість приватизації земельної ділянки, на якій розташований будинок позивача, оскільки розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 №610-р «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками» зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення земельних лісових ділянок, їх передачу у власність та оренду зі зміною цільового призначення до законодавчого врегулювання питань запобігання зловживанням у цій сфері.

Нормативно-правовим актом, який регулює земельні відносини з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, є Земельний кодекс України.

Приписами частини першої статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з частиною першою статті 118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

При цьому, питання встановлення та зміни цільового призначення земельних ділянок врегульовано положеннями статті 20 Земельного кодексу України, згідно з частиною першою якої віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (частина друга статті 20 Земельного кодексу України).

Зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України (частина сьома статті 20 Земельного кодексу України).

З аналізу наведених норм земельного законодавства вбачається, що зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення, які розглядаються повноважними органами (органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування в залежності від місця розташування земельної ділянки та її цільового призначення), які, у разі зміни цільового призначення земельної ділянки саме лісогосподарського призначення, погоджується з Кабінетом Міністрів України.

Відтак, повноваження щодо погодження зміни цільового призначення земельної ділянки лісогосподарського призначення покладено саме на Кабінет Міністрів України та не передбачає прийняття розпорядження, як акту з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань.

При цьому, слід зазначити, що Положенням про Міністерство аграрної політики та продовольства України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2015 №1119, та Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 30.04.2014 №197, не покладено на вказані міністерства повноважень з розгляду питань щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, у тому числі земельної ділянки цільового призначення.

Таким чином, виходячи зі змісту звернення від 04.06.2016 та наявних у матеріалах справи доказів, питання, з метою вирішення яких позивач звернувся до Кабінету Міністрів України, належать саме до повноважень останнього, а тому факт перенаправлення даного звернення до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України та Міністерства аграрної політики та продовольства України не відповідає приписам частини третьої статті 7 Закону України «Про звернення громадян», оскільки звернення ОСОБА_1 від 04.06.2016 належить до розгляду Кабінетом Міністрів України.

Беручи до уваги викладене, дії Кабінету Міністрів України з перенаправлення звернення ОСОБА_1 від 04.06.2016 для розгляду Міністерству регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України та Міністерству аграрної політики та продовольства України є протиправними, у зв'язку з чим звернення ОСОБА_1 від 04.06.2016 підлягає повторному розгляду Кабінетом Міністрів України, з урахуванням висновків даної постанови.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправними дії Кабінету Міністрів України з перенаправлення звернення ОСОБА_1 від 04.06.2016 для розгляду Міністерству регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України та Міністерству аграрної політики та продовольства України.

Зобов'язати Кабінет Міністрів України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 04.06.2016, з урахуванням висновків даної постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Літвінова А.В.

Судді Балась Т.П.

Мазур А.С.