Справа № 428/11998/16-а
Суддя: Ханова Раїса Федорівна
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Юзефович І.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року справа №428/11998/16-а

зал судового засідання № 1 у приміщенні суду за адресою: м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

суддів: Василенко Л.А.

ОСОБА_2

розглянувши у порядку

письмового провадження

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області

на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області

від 04 січня 2017 року

по адміністративній справі № 428/11998/16-а (суддя Юзефович І.О.)

за позовом ОСОБА_3

до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області

про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати пенсії з березня 2016 року, зобовязання поновити нарахування та виплату пенсії за віком та сплатити заборгованість, починаючи з березня 2016 року на рахунок в уповноваженому банку,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 (надалі позивач у справі) звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі управління, відповідач у справі) про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати пенсії з березня 2016 року, зобовязання поновити нарахування та виплату пенсії за віком та сплатити заборгованість, починаючи з березня 2016 року на рахунок в уповноваженому банку (а.с.2-7).

Постановою суду першої інстанції від 04.01.2017 року позовні вимоги задоволенні, визнана протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу пенсії з 01 березня 2016 року; зобовязати відповідача поновити нарахування та виплату пенсії за віком позивачу та сплатити заборгованість за період, починаючи з березня 2016р., на рахунок в уповноваженому банку, обраному раніше позивачем АТ «Ощадбанк» (а. с. 56-58).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (а.с.62-64).

Заявник апеляційної скарги посилається на положення ч.1, ч.3 статті 44 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), а також на п.1.1. розділу 1, п.2.22 розділу 2, п.4.1 розділу 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі Порядок) та зазначає, що ОСОБА_3 до управління з заявою про поновлення виплати пенсії згідно Порядку не зверталась і відмову з даного питання від відповідача не отримувала, а тому, на думку відповідача, відсутній спір між позивачем та відповідачем.

Відповідач також стверджує про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема, ст.ст.99, 100 КАС України, вказує, що позивач пропустила шестимісячний строк звернення до суду та жодної причини його пропуску в позові не наводить.

Одночасно із апеляційною скаргою відповідачем заявлене клопотання про розгляд справи без участі представника Управління, яке задоволене судом.

Сторони у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до вимог статей 33-38 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами п.1 та п.2 ч.1 ст.197, ч. 8 ст. 183-2 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, підтверджено під час апеляційного провадження, позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області з 01.08.2014 р. та отримує пенсію за віком, на підставі розпорядження №1002 від 16.10.2014 р. УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області (а.с.8-9,11,23).

Згідно довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради 24.12.2014 року № 19949, позивач, що постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, перемістилась до м. Сєвєродонецька (а.с.10).

Відповідачем, на виконання постанови КМУ від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» з метою посилення контролю в системі обліку внутрішньо переміщених осіб та на підставі інформації, яка надійшла від Служби безпеки України про можливо безпідставну виплату пенсії внутрішньо переміщеним особам, щодо яких потребується перевірка обґрунтованості продовження виплати пенсії на підконтрольній Україні території, виплата пенсії позивачу була припинена з 01 березня 2016 року.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014р. №1706-7.

Щодо призупинення позивачу виплати пенсії з 01.03.2016 року.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідачем рішення про припинення виплати пенсії позивачу з 01.03.2016 року управлінням не виносилось. Закон №1058 або інший закон з питань пенсійного забезпечення не передбачає будь-яких підстав призупинення виплати пенсій, є тільки підстави припинення виплати відповідно до статті 49 цього Закону, але жоден з таких випадків управлінням не за застосований та не доведений.

Посилання управління на лист Міністерства соціальної політики України від 16.02.2016р., адресованого керівникам структурних підрозділів з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської, державних, Донецької і Луганської військово цивільних адміністрацій, (а не керівникам управлінь Пенсійного фонду України) є неприйнятним, оскільки зазначений лист не зареєстрований в Міністерстві юстиції України, не є нормативноправовим актом в розумінні статті 117 Конституції України, не підлягає застосуванню у межах спірних відносин, відповідно до пункту 2 частини першої статті 9 КАС України, не належить до сфери регулювання пенсійних правовідносин відповідно до Преамбули та статті 5 Закону № 1058. Надана СБУ інформація є інформацію внутрішнього службового користування для управління, жодним чином не впливає та не регулює публічно правові відносини між позивачем та управлінням (а.с.24).

Посилання відповідача на положення частини 3 статті 44 Закону № 1058 стосовно права органів Пенсійного фонду вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, колегія суддів не приймає з огляду на те, що відповідачем не запропоновано позивачу надати документи, а також управлянням не надано суду будь-яких документів, які б обмежували право позивача на отримання пенсії. Крім того, положення даної норми стосуються порядку звернення особи за призначенням (перерахунком) пенсії, що в межах даних правовідносин відсутнє.

Твердження відповідача стосовно того, що позивач повинна була звернутись до управління з заявою про поновлення виплати пенсії відповідно до положень пункту 4.1 розділу 4 Порядку є неприйнятними, оскільки позивачем доведений факт протиправної бездіяльності відповідача щодо призупинення виплати їй пенсії з підстав непередбачених чинним законодавством.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Оцінюючи спірні правовідносини колегія суддів звертається до положень статей 46, 68, 92 Конституції України, за якими, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Колегія суддів також звертає увагу на положення статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) яка передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Щодо доводів відповідача про порушення судом першої інстанції статей 99,100 КАС України.

Відповідно до абзацу першого частини 2 статті 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як зазначає позивач, в останнє вона отримала пенсію наприкінці лютого 2016 року, отже дізнатись про те, що управлінням призупинено виплати пенсії переміщеним особам вона могла лише у випадку не отримання чергової її виплати, суму якої відповідач повинен був їй нарахувати та виплатити до 25 березня 2016 року. Відповідач не повідомляв позивача про припинення виплати пенсії, про цей факт вона дізналась з оголошення, розміщеного на сайті управління.

Враховуючи зазначені обставини, встановлену судом протиправну бездіяльність щодо невиплати пенсії, неповідомлення позивача про факт призупинення пенсії, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції постанова винесена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 11, ст. 24, ч. 10 ст. 183-2, ст. 184, ст. 195, ст. 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 січня 2017 року по справі № 428/11998/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 січня 2017 року по справі № 428/11998/16-а - залишити без змін.

Ухвала постановлена та підписана 28 лютого 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції, прийнятої у скороченому провадженні, набирає законної сили з моменту ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : Р.Ф. Ханова

Судді: Л.А. Василенко

ОСОБА_2