Справа № 814/2827/16
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

27 лютого 2017 р. Справа № 814/2827/16
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., за участю секретаря судового засідання Кононенка Д.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 ,
до за участю: позивача: ОСОБА_1 представника відповідача: Литвиненко М.В.Військової частини НОМЕР_1 ,
провизнання протиправними дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій командування щодо невиплати йому коштів на відрядження протягом 2012-2015 років на загальну суму 7370,42 гривень, а також стягнути заборгованість в сумі 14751,16 гривень.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що протягом 2012-2015 років він відряджався для виконання завдань до військових частин, розташованих у іншій місцевості: АДРЕСА_1 . Витрати під час відрядження ніс за власний рахунок, фінансові звіти з документами, що підтверджують витрати, своєчасно ним здавалися до фінансової частині, але розрахунок з ним не проводився. Враховуючи індексацію за час затримки, позивачем обраховано загальну суму належну до стягнення в розмірі 14751,16 гривень.
Відповідач позов не визнав, свої заперечення обґрунтував тим, що відповідно до бухгалтерського обліку у військової частини не рахується заборгованість за витратами на відрядження перед ОСОБА_1 . Разом з тим, представники військової частини підтвердили, що відповідні фінансові звіти про відрядження з фінансовими документами, які долучені позивачем до позовної заяви до цього часу зберігалися у фінансово-економічній частини, та були надані ОСОБА_1 на його вимоги. Представник позивача повідомили, що дійсно за цими звітами за 2014-2016 розрахунки з ОСОБА_1 не проводилися. Чи були здійснені розрахунки з позивачем за звітами за період з 2012 2013 року, військовій частині невідомо, оскільки пройшло більше трьох років, та первинні документи з цього приводу вже знищені. Підставою невиплати зазначених коштів ОСОБА_2 за поясненням відповідача було те, що у службове відрядження у цих випадках він направлявся не за ініціативою командування в/ч НОМЕР_1 , а за викликом вищих штабів та управлінь. Відповідно до п.8.8.2 Положення про фінансове господарство військової частин Збройних Сил України, яке затверджено наказом Міністра оборони України від 12.11.10 №590, у разі направлення військовослужбовця та працівників у службове відрядження за завданням або за викликом вищих штабів та управлінь відшкодування витрат, пов`язаних з відрядженням, здійснюється за рахунок цих штабів чи управлінь.
Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 проходить військову службу у військової частині НОМЕР_1 у м. Миколаєві.
За період 2012-2015 років на підставі наказів командувача Повітряних Сил Збройних Сил України, розпоряджень начальника штабу командування Повітряних Сил Збройних Сил України, наказів командира військової частини НОМЕР_1 , полковник ОСОБА_1 направлявся у службові відрядження до м. Винниця, м. Бориспіль та с. Широкий Лан.
Після повернення зі службових відряджень ОСОБА_1 до фінансової частини в/ НОМЕР_2 було здані посвідчення про відрядження, а також звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, з підтверджуючими ці витрати документами, а саме:
З 19.02.12 по 25.01.12 у м. Борисполь на суму 717,16 гривень; з 30.01.12 по 03.02.12 у м. Бориспіль на суму 492,16 гривень; з 28.02.12 по 03.03.12 у м. Бориспіль на суму 345,09 гривень; з 09.04.12 по 13.04.12 у м. Бориспіль на суму 702,45 гривень; з 28.05.12 по 30.05.12 у м. Бориспіль на суму 390,41 гривень; з 06.08.12 по 10.08.12 у м. Бориспіль на суму 705,15 гривень; з 04.06.13 по 08.06.13 у м. Бориспіль на суму 520 гривень; з 04.11.13 по 07.11.13 у м. Бориспіль на суму 480 гривень; з 01.12.13 по 05.12.13 у м. Бориспіль на суму 510 гривень; з 20.01.14 по 25.01.14 у м. Бориспіль на суму 420 гривень; з 14.03.14 по 08.04.14 у с. Широкий Лан на суму 780 гривень; з 01.12.14 по 05.12.14 у м. Бориспіль на суму 498 гривень; з 19.11.15 по 21.11.15 у м. Вінниця на суму 90 гривень; з 14.12.15 по 17.12.15 у м. Бориспіль на суму 720 гривень.
За поясненням представника відповідача в судовому засіданні, розрахунки з ОСОБА_1 за витратами за службовими відрядженням за 2014-2015 рік не проводилися.
Щодо решти службових відряджень, то оскільки пройшло більше трьох років, документи з цього приводу знищені за строками зберігання, тому невідомо чи були проведенні розрахунки з позивачем чи ні.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок відшкодування військовослужбовцям Збройних Сил України витрат на службові відрядження в межах України, яка затверджена наказом Міністра оборони України №530 від 29.08.11 службовим відрядженням (далі - відрядження) вважається поїздка військовослужбовця за розпорядженням командира або начальника на певний строк в іншу місцевість для виконання службового завдання поза пунктом постійного або тимчасового розквартирування військової частини (підрозділу), у якій військовослужбовець проходить службу.
Для покриття особистих витрат під час відрядження військовослужбовцям здійснюються виплата добових та відшкодування витрат на наймання житлового приміщення, а також на проїзд до місця відрядження та назад.
Відрядженому військовослужбовцю відшкодовуються також витрати на оплату податку на додану вартість за придбані проїзні документи та користування в поїздах постільними речами.
Таким чином, оскільки позивач виїжджав до м. Винниця, м. Бориспіль та м. Широкий Лан протягом 2012-2015 років за розпорядженням командира військової частини, про що свідчать надані посвідчення про відрядження, він має на право на відшкодування понесених під час такого відрядження витрат.
При цьому, оскільки відповідач не висуває жодних претензій до долучених позивачем до звітів, документам, що підтверджують ці витрати, суд також приймає їх як належні.
Враховуючи, що у позивача є всі належні документи, які підтверджують витрати під час здійснення службових відряджень з 20.01.14 по 25.01.14 у м. Бориспіль на суму 420 гривень; з 14.03.14 по 08.04.14 у с. Широкий Лан на суму 780 гривень; з 01.12.14 по 05.12.14 у м. Бориспіль на суму 498 гривень; з 19.11.15 по 21.11.15 у м. Вінниця на суму 90 гривень; з 14.12.15 по 17.12.15 у м. Бориспіль на суму 720 гривень, а відповідач не здійснив з ним розрахунок, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині та стягненню суми 2508 гривень.
Щодо відшкодування витрат за відрядженням за період за 2012-2013 роки, то відповідно наказу Мінюсту № 578/5 від 12.04.12 строк зберігання зазначених документів 3 роки, і в теперішній час вже неможливо встановити, чи були проведені розрахунки за цими документами чи ні.
Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) вказав, про забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними.
Таким чином, в цій частині суд прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову, оскільки в теперішній час вже неможливо довести протиправність дій відповідача, оскільки відсутні документи з цього приводу.
Також, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення індексації на заборгованість з відшкодуванню витрат на службове відрядження, оскільки зазначена категорія виплат відсутня як об`єкт індексації у ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Позов задовольнити частково.
Судові витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
1.Позов задовольнити частково.
2. Визнати протиправними дії командування військової частини НОМЕР_1 по невиплаті коштів на відрядження та стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 2508,00 гривень (дві тисячі п`ятсот вісім грн.).
3. В решті позовних вимог відмовити.
4. Апеляційна скарга на цю постанову може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання у повному обсязі.

Суддя В. В. Біоносенко

Відповідно до ч.3 ст.160 КАС України постанова складена у повному обсязі 02.03.17
Суддя В.В. Біоносенко