Справа № 442/7384/15-а
Суддя: Гарасимків Л. І.
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/7384/15-а
Провадження № 2-а/442/243/2015
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду в м. Дрогобичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №2382/20900/15,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача - Львівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №2382/20900/15.

Свій позов мотивує тим, що 28 травня 2015року він, ОСОБА_3, ввіз на територію України до автомобіль марки «VW Transporter», реєстраційний номер RPR07UN, через митний пост «Мостиська» Львівської митниці. Одразу ж по прибуттю на територію України даний транспортний засіб поламався та більше не надавався для експлуатації. Відновлювальні роботи згідно калькуляції №47 від 02.06.2015 р. складеної на підставі замовлення огляду № 132 від 02.06.2015р. коштували б мені 32 516,00 грн. З метою ремонту даного автомобіля він уклав договір підряду №17 від 03.06.2015 р. з СПД ОСОБА_4 На підставі вказаних вище документів ОСОБА_4, 03.06.2015р. видав йому довідку котра засвідчувала факт поломки автомобіля та вартість відновлювального ремонту. Про факт поломки автомобіля та неможливість його подальшої експлуатації та вивезення його за кордон він повідомив відповідача заявою від 12.06.2015 р. (вх. №11645/10/13-70-26). На дану заяву 16.06.2015 р. за вих. №7050/10/13-70-24-02/46 було надано відповідь зміст якої зводився до рекомендації, в порядку визначеному законом, перемістити даний автомобіль в митний режим знищення або руйнування. З врахуванням вказаних рекомендацій він уклав договір на здачу брухту та відходів чорних металів №22 від 10.07.2015 р. з ТзОВ «Компанія Дністер» та договір підряду № 34 з СПД ОСОБА_4 Вказані документи та прохання про переміщення автомобіля в митний режим знищення або руйнування та припинення режиму транзиту ним було надано Відповідачу листом від 28.07.2015 р. (вх. №15179/10/13-70-26). На даний лист було надано відповідь від 30.07.2015 р., яка повністю копіювала попередню, не зважаючи на те, що предметом повторного звернення були інші юридичні обставини, а саме отримання дозволу митного органу на припинення режиму транзиту та передачі на металобрухт автомобіля. В подальшому чіткої позиції відповідача по його питанню він так не дізнався. Зокрема відповідач зволікав з наданням згоди на переміщення автомобіля в інший митний режим чи вмотивованої відмови в цьому. Оскільки перебування автомобіля на стоянці було платним він ніс прямі матеріальні витрати від бездіяльності працівників митниці по розгляду його звернень, то він був вимушений знищити даний автомобіль та здати його як металобрухт. 09.09.2015р. СПД ОСОБА_4 розібрав даний автомобіль на підтвердження чого він видав йому акт виконаних робіт від 09.09.2015 р. Потім рештки автомобіля на підставі товарно-транспортної накладної від 09.09.2015 р. були вивезені до ТзОВ «Компанія Дністер» та були прийняті на підставі акту приймання металів чорних (вторинних) №1/09Д від 09.09.2015р. як брухт. Про факт знищення автомобіля він проінформував митницю заявою від 18.09.2015р. за вх. №201/Ц13-70. Проте і в цей раз митний орган не здійснив дій, які він повинен був здійснити щодо товарів, які фактично знищені, а обмежився черговою відпискою від 01.10.2015 р. Слід зазначити, що в даній відповіді митний орган сам окреслив правові підстави для розв»язування його ситуації зазначивши, що відповідно до ч.3 ст.176 Митного кодексу України передбачено, що «Дозвіл на поміщення товарів у митний режим знищення або руйнування видається органом доходів і зборів безоплатно протягом трьох робочих днів з дати реєстрації відповідної заяви. У разі відмови у видачі дозволу орган доходів і зборів зобов'язаний у зазначений строк письмово або в електронній формі повідомити особу, яка звернулася за отриманням дозволу, про підстави відмови». Дана правова конструкція передбачає чітко означений строк на надання чи відмову в наданні запитуваного дозволу, при цьому відмова повинна бути вмотивованою та направленою в визначений строк заявнику. Жодної відповіді по результатам його звернення з відповідною заявою від 28.07.2015 р. у строк визначений ч.3 ст.176 МК України він не отримав. У митного органу було достатньо часу для опрацювання наданих йому документів стосовно правових підстав зміни митного режиму автомобіля з подальшим його знищенням. На його думку не надання відповіді у визначені Законом строки є підставою для визнання такої бездіяльності фактичним схваленням моїх подальших дій дозвіл на які я запитував у відповідності до принципу «мовчазної згоди». Слід зазначити, що він вчинив всі передбачені законом дії та належним чином їх документально підтвердив з метою виконання вимог щодо знищення автомобіля. Показовою в його випадку є бездіяльність посадових осіб митного органу та їх категоричне не бажання досконально вивчити його питання, вникнути в надані документи та відповідні юридичні факти. Свідченням цього є 3 відповіді митного органу які абсолютно відірвані від змісту відповідних заяв, на які вони фактично були адресовані та сам протокол і постанова в справі про порушення митних правил №2282/20900/15 підставами для яких стали не його звернення в яких він інформував відповідача про те, що не може завершити митний режим транзиту для автомобіля у звязку з його поломкою, просив змінити даний режим на режим знищення, надати відповідний дозвіл та інформував про факт передачі автомобіля на металобрухт, а якась незрозуміла перевірка баз даних ЄАІС Держмитслужби України. При цьому зазначається, що начебто по результатам цієї перевірки був підготовлений виклик для дачі пояснень від 01.10.2015 р. Хоча даний «виклик» з його змісту є відповіддю на його заяву, а не результатом згадуваної перевірки баз даних. Відтак вбачається, що його активна позиція спрямована на дотримання законності процедури переміщення транспортного засобу в режим знищення стала підставою до притягнення його до відповідальності за порушення митних правил, яке фактично було здійснено самим митним органом у вигляді ненадання дозволу чи аргументованої відмови в ньому у строку визначений ч.3 ст. 176 МК України щодо знищення транспортного засобу. Вважає, що в такому спірному випадку слід послуговуватись приписами ч.4 ст.3 Митного Кодексу. Відповідно до ст.529 Митного кодексу України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України. Згідно із ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправнісгь рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з»явився, однак від нього поступила заява, в якій він підтримує заявлені позовні вимоги свого довірителя ОСОБА_2 в повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутності, а тому суд розглянув справу у відсутності представника позивача на підставі наявних доказів по справі.

Представник відповідача Львівської митниці ДФС в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про день і час слухання справи, а тому суд розглянув справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних доказів по справі.

На підставі ч.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Що також дає суду відповідно до ст.41 КАС проводити судовий розгляд без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.

Перевіривши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань.

При перевірці обставин доказами судом встановлено, що 13 жовтня 2015 року головним державним інспектором відділу митного оформлення №2 митного поста «Мостиська» Львіської області ДФС ОСОБА_6 складено протокол відносно ОСОБА_2 про порушенням митних правил №2382/20900/15, яким встановлено, що 28 травня 2015року близько 23.30 год., через митний пост «Мостиська» Львівської області ДФС громадянин України ОСОБА_3 ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «VW Transporter», VIN WV2ZZZ25ZKH118603, реєстраційний номер RPR07UN в митному режимі «транзит». Згідно автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор -2006» та ЄСІС Держмитної служби України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 13.10.2015р. не вивозився та у інший митний режим, згідно законодавства, не поміщений, зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч.2 ст.469 та ч.3 ст.470 Митного кодексу України.

30 жовтня 2015 року заступником начальника Львівської митниці ДФС на підставі вказаного протоколу винесено постанову у справі про порушення митних правил №№2382/20900/15, якою позивача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.2 ст.469. ч.3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу розміром п'ятсот неоподаткованих мінімум доходів громадян на суму 8 500 грн.

Відповідно до ч.3 ст.2 та до ст.11 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суб»єкти владних повноважень зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Беручи до уваги встановлені факти суд вважає, що Львівська митниця, з урахуванням всіх обставин, діяла обгрунтовано та у спосіб, що передбачений законами України. А тому вимоги ч.2 ст.71 КАС України щодо свого обов'язку довести правомірність свого рішення відповідачем виконано.

Суд не приймає до уваги вимоги позивача ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_3, ввіз на територію України до автомобіль марки «VW Transporter», реєстраційний номер RPR07UN, через митний пост «Мостиська» Львівської митниці, одразу ж по прибуттю на територію України даний транспортний засіб поламався та більше не надавався для експлуатації, через це, останній звертався до ФОП ОСОБА_4 з приводу ремонту автомобіля «VW Transporter», реєстраційний номер RPR07UN, що підтверджується нарядом замовлення №132 від 02.06.2015р. та згідно довідки від 03.06.2015р., котра засвідчувала факт, що двигун вказаного автомобіля не підлягає ремонту, необхідна його заміна та вартість відновлювального ремонту, так як судом правомірність дій відповідача в таких випадках не досліджувалось, а тому це не може бути підставою для задоволення позову.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_2 не підтверджені письмовими матеріалами справи та іншими доказами, що долучено до матеріалів справи, а оскаржувана позивачем постанова від 30 жовтня 2015р. №2382/20900/15про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил винесена правомірно, а відтак в частині визнання постанови Львівської митниці Державної митної служби про порушення митних правил №2382/20900/15 від 30.10.2015р. - відмовити повністю.

Разом з тим, при винесенні даної постанови посадова особа, уповноважена вирішувати справу, не врахувала характер та обставини вчиненого правопорушення, що суттєво знижує ступінь його вини і є малозначимим.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.530 Митного Кодексу України, суд при розгляді адміністративного позову на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та може змінити вид адміністративного стягнення в межах відповідальності передбаченої за відповідне порушення митних правил, з тим, однак, щоб це стягнення не було посилено. При малозначності вчиненого порушення митних правил службова особа митного органу України, яка розглядає справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

За таких обставин, суд дійшов висновку про скасування постанови в частині накладення стягнення, звільнивши позивача від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

З огляду на вказане, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 7-11, 71-72, 86, 94, 128, 158, 159, 162-163 КАС України, ст.293 КпАп України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов задоволити частково.

Поновити строк на оскарження постанови Львівської митниці ДФС у справі про порушення митних правил №2382/20900/15 від 30.10.2015 року.

Постанову Львівської митниці ДФС у справі про порушення митних правил №2382/20900/15 від 30.10.2015року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.469, ч.3 ст.470 МК України скасувати в частині накладення адміністративного стягнення.

В решті в задоволенні позову відмовити.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя