Справа № 2-а-1232/10
Суддя: ФЕДИШИН І. В.
Дата ухвалення: 2010-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Красилівський районний суд Хмельницької області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 2-а-1232/10

06 грудня 2010 року м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Федишина І.В.

при секретарі Коломієць Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Красилові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІДПС ВДАІ м.Житомира молодшого сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 10.11.2010 близько 15 год. 20 хв. у м.Житоимр по вул.Черняховського він керував автомобілем "Шкода Феліція", який належить ДП ЗАТ "Оболонь "Красилівське". В певний момент його автомобіль почав втрачати потужність і глохнути, що змусило його зупинитися і, аби не створювати перешкод для транспорту, який рухався в попутному напрямку, він увімкнув аварійну сигналізацію та почав з'ясовувати причини несправності автомобіля. Зупинку було здійснено згідно ПДР у дозволеному місці, з дотриманням передбачених ПДР обмежень та відстаней. Після усунення несправності він, переконавшись, що це буде небезпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, відновив рух автомобіля і приблизно через 400 метрів був зупинений працівником міліції. Інспектор звинуватив його в тому, що він не встановив знак аварійної зупинки. Але згідно п.9.10 ПДР, разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі: скоєння ДТП; вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м. Дана ділянка дороги оглядається в обох напрямках щонайменше на 500 м. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та оскаржуваною постановою від 10.11.2010 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.ІКУпАП, а саме: за невиконання вимог п.15.9 (в) ПДР: зупинка ближче ЗО м. до посадкового майданчика громадського транспорту та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 300 грн. Вважає дану постанову необґрунтованою та незаконною з причин, що підставою для складання протоколу та її винесення для інспектора стала зупинка його автомобіля начебто ближче ЗО м. від посадкового майданчика для зупинки громадського транспорту. Розуміючи безпідставність таких звинувачень, на його прохання в його присутності та в присутності свідків провести заміри, інспектор відмовив, а також відмовив у клопотанні про залучення свідків без пояснення причини відмови. В період складання протоколу та постанови він разом зі свідком ОСОБА_3 здійснили замір, який показав, що зупинка була здійснена на відстані 35 м. Крім того, інспектором не було розяснено його права та обов'язки. У постанові в справі про адміністративне правопорушення невірно вказана марка автомобіля, а саме замість "Шкода" вказано "Шевролє", що не являється транспортним засобом яким він керував. Просить визнати неправомірною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

У судове засідання позивач не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач, належно повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився і не повідомив про причини неприбуття. З викладених підстав та відповідно до сг.128 ч.4 КАС України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних

підстав.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнаються протиправні винні дії чи бездіяльність, які посягають на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, за які законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення згідно ст.245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в

точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Відповідно до СГ.279 КУпАП в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно СТ.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити найменування органу (посадової особи) який виніс постанову, опис обставин, установлених при розгляді справи.

У порушення вищезазначених вимог законодавства, враховуючи, що ОСОБА_1 не погодився з притягненням його до адміністративної відповідальності, зазначивши, що цього правопорушення він не скоював, про що зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення та детально описав у позовній заяві, - відповідач у ході судового розгляду справи будь-яких доказів, які б заперечували доводи позивача, не надав.

Згідно ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні в нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази в справі. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

За таких обставин оскаржувану постанову не можна вважати законною та обґрунтованою, вона підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення, згідно ст.247 КУпАП, - закриттю.

Враховуючи викладене, керуючись стст.9, 33, 245, 247, 251, 279, 283, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стст.9, 11, 69, 71, 72, 86, 94, 100, 128, 161-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову серії АМ № 189996 від 10.11.2010 ІДПС ВДАІ м.Житомира молодшого сержанта міліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.ІКУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя