Справа № 520/266/16-а
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 520/266/16-а

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції: Куриленко О.М.

Суддя Одеського апеляційного адміністративного суду Зуєва Л.Є., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Одеси на постанову Київського районного суду м. Одеси від 08.02.2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Одеси про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 08.02.2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Одеси про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

01.03.2016 року на зазначену постанову суду управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Одеси подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2016 року апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Одеси повернуто апелянту, у зв'язку з несплатою судового збору.

13.01.2017 року управлінням Пенсійного фонду України в Київському районі м.Одеси повторно подано апеляційну скаргу на постанову Київського районного суду м. Одеси від 08.02.2016 року та надано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2017 року апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Одеси залишено без руху, у зв'язку з пропуском строку на апеляційне оскарження рішення та визнано не поважними причини на які посилався апелянт в клопотанні про поновлення пропущеного строку.

03.03.2017 року на виконання ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2017 року апелянтом надано клопотання вх.№4541 про поновлення пропущеного строку.

В обгрунтування клопотання апелянт зазначає, що на момент першого звернення з апеляційною скаргою до суду кошторисом Пенсійного фонду України не було передбачено коштів на оплату судового збору, однак у відповідності до п.18 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" в редакції від 01.01.2017 року Пенсійний фонд України та його органи звільненні від сплати судового збору, з урахуванням чого у апелянта з'явилась можливість повторного звернення з апеляційною скаргою, оскільки згідно ст.106 КАС України повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду, а тому просить вважати такі причини пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою поважними.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що клопотання управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Одеси про поновлення строку задоволенню не підлягає.

Доводи апелянта стосовно відсутності коштів для сплати судового збору на момент першого звернення з апеляційною скаргою не є поважними причинами для поновлення строку на звернення до суду.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 22.05.2015 року №484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" зобов'язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Питанням безпідставного поновлення процесуальних строків була надана оцінка Європейським Судом з прав людини, судова практика та рішення якого згідно ч.2 ст.8 КАС України повині застосовуватись під час розгляду адміністративних справ в Україні з урахуванням принципу верховенства права.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Також в рішенні «Пономарьов проти України» суд звернув увагу на те, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Таким чином Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обгрунтованих причин порушує приницп правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з вищевикладеного суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що невмотивоване задоволення клопотання апелянта про поновленння пропущеного строку звернення з апеляційною скаргою до суду субєкта владних повноважень утворить дискримінаційне становище по відношенню до інших субєктів звернення до судового захисту, в тому числі фізичних та юридичних осіб.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що повернення апеляційної скарги не позбавляє особу права повторного звернення до суду з цією апеляційною скаргою відповідно до ст.108 КАС України, однак проміжок часу який сплинув з моменту першого звернення до суду з апеляційною скаргою вважається пропущеним строком на апеляційне оскарження рішення суду у відповідності до ст.186 КАС України, яка чітко визначає, що повторне звернення до суду з апеляційною скаргою не зупиняє строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 189 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що причини пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою є не поважними, а тому підстави для поновлення пропущеного строку відсутні, отже у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 108, 186, 189, 197, 254 КАС України, суддя

У Х В А Л И В :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Одеси на постанову Київського районного суду м. Одеси від 08.02.2016 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Суддя: Зуєва Л.Є.