Справа № 527/996/13-а
Суддя: Марущак Р. М.
Дата ухвалення: 2013-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

527/996/13-а
провадження № 2-а/527/26/13
ПОСТАНОВА

іменем України

11.12.2013 року Глобинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Марущак Р.М.

при секретарі Проценко А.О.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Глобине адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Глобинської міської ради про визнання дій незаконними, скасування рішення та зобов»язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

17.04.2013 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Глобинської міської ради, в якому прохав визнати незаконним та скасувати рішення Глобинської міської ради від 5.04.2012 року № 421, від 14.11.2012 року № 1209 та зобов»язати Глобинську міську раду на пленарному засіданні сесії повторно розглянути його заяву про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки розміром 0.0774 га, розташованої по вул. Жовтневій, 20 в м. Глобине Полтавської області, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку.

Позовні вимоги мотивував тим, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 9 листопада 2007 року має у власності житловий будинок з господарськими будівлями, розташований у м. Глобине по вул. Жовтневій, 20, в якому проживає з дружиною та чотирма малолітніми дітьми.

Земельна ділянка, на якій розташований будинок, попереднім власникам була відведена у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 17.03.1965 року, тому він є законним набувачем права власності на вказану ділянку за адресою вул. Жовтнева, 20 м. Глобине Полтавської області.

В 2010 році, на підставі ч. 6 ст. 118 та ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України (далі ЗК України) він звернувся до Глобинської міської ради з заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 0,0774 га по вул. Жовтневій, 20, в м. Глобине у власність - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням сесії Глобинської міської ради від 24 листопада 2010 року № 126 вказана земельна ділянка була надана йому лише в оренду. У витягу з протоколу сесії було вказано, що на земельній ділянці, згідно з ескізом забудови центральної частини м. Глобине, заплановане будівництво багатоквартирного будинку, хоча в Генплані м. Глобине відсутні такі дані.

Весною 2012 року він повторно звернувся до Глобинської міської ради із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Жовтневій, 20 в м. Глобине розміром 0,0774 га.

05.04.2012 року Глобинська міська рада прийняла рішення № 421, яким відмовила в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Жовтневій, 20, в м. Глобине, розміром 0,0774 га в звязку з тим, що згідно з генпланом м. Глобине на даній земельній ділянці передбачено будівництво торгівельного комплексу.

В жовтні 2012 року він знову звернувся до Глобинської міської ради з заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення вищеназваної земельної ділянки у власність .

Рішенням сесії Глобинської міської ради від 14 листопада 2012 року № 1209 його заява була залишена без розгляду.

Він вважає, що при розгляді його заяв Глобинською міською радою було порушено низку норм чинного законодавства України, допущено незаконні дії та прийнято незаконні рішення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3, його представник адвокат ОСОБА_1 позов підтримували, посилаючись на підстави та обставини викладені в ньому.

Представник позивача, зокрема, звертав увагу на те, що придбаний житловий будинок разом із земельною ділянкою, згідно ст. 381 ЦК України, становлять садибу, як об»єкт права власності, тому все нерухоме майно і будинок, і земельна ділянка повинні належати ОСОБА_3 на праві власності. Для виготовлення правовстановлюючого документу на земельну ділянку міська рада повинна надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Крім цього, ОСОБА_1 вказував, що Глобинська міська рада застосовує вибірковий підхід при вирішенні питань надання громадянам дозволів на розробку проектів землеустрою, що є недопустимим: його довірителю упереджено відмовляють, в той час як практично всі його найближчі сусіди по вулиці (за адресою вул. Жовтнева, 18, вул. Жовтнева, 22) такі дозволи отримали.

Представник відповідача Глобинської міської ради, ОСОБА_2 позов не визнала. Мотивувала тим, що оскаржені рішення прийняті відповідно до вимог чинного законодавства. Відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність пов»язана з тим, що її місце розташування не відповідає Генеральному плану міста Глобине , коригування якого було проведено згідно рішення Глобинської міської ради від 21.02.2012 року № 50. В місці розташування земельної ділянки заплановане будівництво торгівельного комплексу.

Крім цього, звертала увагу суду на те, що позивач, як випливає з п.1 договору купівлі-продажу від 9.11.2007 року, придбав будинок, який розташований на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності, що суперечить доводам представника про те, що земля перебувала у власності колишніх господарів будинку.

ОСОБА_4 начальник відділу регіонального розвитку, містобудування, архітектури та житлово-комунального розвитку Глобинської райдержадміністрації, залучений ухвалою суду до участі у справі як спеціаліст, надав в суді роз»яснення про те, що згідно плану детального планування центральної частини м. Глобине, як частини Генерального плану міста 1978 року, та ескізу забудови, затвердженого 13.03.2008 року рішенням сесії Глобинської міської ради № 124, в районі розташування спірної земельної ділянки планувалося спорудження багатоквартирних житлових будинків. Після коригування містобудівної документації в лютому 2012 року в цьому місці, згідно Генерального плану м. Глобине, дійсно заплановане будівництво торгівельного комплексу.

Суд, заслухавши пояснення сторін, роз»яснення спеціаліста, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

На підставі договору купівлі-продажу жилого будинку з господарськими будівлями від 9.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Глобинського районного нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_3 купив у ОСОБА_6 жилий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. Жовтневій, 20 м. Глобине на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності територіальної громади Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області. Так вказано в п. 1.1. договору купівлі-продажу, розмір земельної ділянки в ньому не зазначено.

Право власності ОСОБА_3 на вказаний жилий будинок та господарські будівлі було зареєстроване 22.01.2008 року в КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації».

Відповідно до рішення 2-ої сесії Глобинської міської ради 6 скликання від 24 листопада 2010 року ОСОБА_3 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування на земельну ділянку площею 0.07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Жовтневій, 20 в м. Глобине, з метою передачі в оренду. Як з»ясовано в судовому засіданні своє право на виготовлення такої документації позивач не реалізував. З пояснень його представника адвоката ОСОБА_1, випливає, що його довіритель має право на придбання земельної ділянки у власність, тому вказане рішення Глобинської міської ради, як і всі подальші, його інтереси не врахувало.

Згідно рішення Глобинської міської ради від 5 квітня 2012 року № 421 ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні заяви про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0.07 га по вул. Жовтневій, 20 м. Глобине , так як згідно Генплану м. Глобине на даній земельній ділянці передбачено будівництво торгівельного комплексу.

14 листопада 2012 року 22 сесія шостого скликання Глобинської міської ради прийняла рішення про залишення заяви ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0.07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Жовтневій , 20 в м. Глобине, у зв»язку з тим, що дане питання неодноразово розглядалося на сесії Глобинської міської ради та прийняте відповідне рішення.

21 лютого 2012 року 15 сесією 6 скликання Глобинської міської ради було прийняте рішення «Про затвердження містобудівної документації «Коригування генерального плану м. Глобине».

Згідно досліджених в судовому засіданні оригіналу плану детального планування центральної частини м. Глобине, як частини Генерального плану міста 1978 року, та ескізу забудови, затвердженого 13.03.2008 року рішенням сесії Глобинської міської ради № 124, в районі розташування спірної земельної ділянки планувалося спорудження багатоквартирних житлових будинків; згідно відкоригованого в лютому 2012 року Генерального плану м. Глобине в місці розташування будинку позивача заплановане будівництво торгівельного комплексу.

При дослідженні судом оригіналу інвентаризаційної справи КП «Кременчуцьке МБТІ» було встановлено, що первинним власником будинку по вул. Жовтневій, 16 (надалі адресний номер в 1977 році було змінено на № 20) , згідно свідоцтва про право власності № 1814, виданого Глобинською селищною радою 09.04.1965 року, був ОСОБА_7. За останнім, згідно документів наявних в інвентаризаційній справі, значилася в користуванні земельна ділянка розміром 774 кв.м. Надалі нерухоме майно (житловий будинок та господарські будівлі), на підставі свідоцтва про право на спадщину ВАЕ 652320, виданого 1.04.2003 року Глобинською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 2-600, успадкувала ОСОБА_6. Остання продала вказаний будинок позивачу. Докази того, що присадибна земельна ділянка сесію Глобинської міської ради надавалася їй у користування, жодною стороною не надані.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв»язок у сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Статтею 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими для виконання на відповідній території.

Згідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 25 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

П. 34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно п. «б» ст. 12 Земельного Кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

За ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки…

Ч. 7 ст. 118 ЗК України встановлено, що Рада міністрів АРК, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 10 ст. 118 Земельного кодексу України, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідком пропущення строків звернення до адміністративного суду, згідно ч.1 ст. 100 КАС України, є залишення адміністративного позову без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позивач, звернувшись до суду 17.04.2013 року, не надав суду доказів поважності пропущення шестимісячного процесуального строку для оскарження рішення Глобинської міської ради від 5.04.2012 року № 421, а саме, для визнання його незаконним та скасування. В зв»язку з цим, суд не вбачає підстав для поновлення процесуального строку звернення до адміністративного суду, і в задоволенні цієї частини позовних вимог відмовляє.

Представником відповідача в судовому засіданні не заперечувалося , що позивач, в порядку та у спосіб, передбачений діючим законодавством, тричі звертався до органу місцевого самоврядування з заявами (клопотаннями) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) по вул. Жовтневій, 20 в м. Глобине .

Рішенням сесії Глобинської міської ради від 14 листопада 2012 року № 1209 його заява була залишена без розгляду, з мотивацією, що «дане питання неодноразово розглядалося на сесії Глобинської міської ради та прийняте відповідне рішення».

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні, доводячи законність вищеназваного рішення, посилалася на ч.2 ст. 8 Закону України «Про звернення громадян», якою встановлено, що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті. Заява позивача про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою (для посвідчення права власності на земельну ділянку) по суті була вирішена рішенням сесії Глобинської міської ради від 5.04.2012 року № 421, тому повторна заява аналогічного змісту розгляду не підлягала.

Суд не погодився з цими доводами представника відповідача, оскільки в даному конкретному випадку зазначена норма ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» та норма ч.7 ст. 118 Земельного Кодексу України ( за якою міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні) співвідносяться як загальна та спеціальна норма. Тому міська рада мала керуватися спеціальною нормою, як преорітетною, тобто розглянути клопотання по суті і ухвалити відповідне рішення: або про надання дозволу, або про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, мотивуючи його підставами, зазначеними в законі.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів, що при прийнятті оспорюваного рішення діяв у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, оскаржуване позивачем рішення сесії Глобинської міської ради від 14 листопада 2012 року № 1209 суд вважає незаконним. Шестимісячний строк на його оскарження, встановлений законом, позивач, звернувшись до суду 17.04.2013 року, не пропустив. Тому позов в частині визнання незаконним та скасування названого рішення Глобинської міської ради підлягає задоволенню.

При прийнятті рішення по заяві ОСОБА_3 орган владних повноважень має врахувати наступне.

До спірних правовідносин повинна застосовуватися саме та редакція закону, яка була чинною на момент їх виникнення, оскільки згідно ст. 58 Конституції України закон та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом»якшують або скасовують відповідальність особи. Це означає, що в конкретному випадку має враховуватися редакція статей Цивільного та Земельного кодексу України, чинна станом на 21.01.2008 року дату державної реєстрації договору купівлі-продажу та виникнення у покупця ОСОБА_3 права власності на жилий будинок з господарськими будівлями.

Питання виникнення права власності або права користування земельними ділянками урегульовані Земельним Кодексом України. Так, згідно з ч.1, ч.2 ст.116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону; набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст. 120 ЗК до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, установлених договором. У випадку, якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованим на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчудження житлового будинку, вважається, що відчуджується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 377 ЦК встановлено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, установлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача споруди переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Отже, законодавством визначено, що з виникненням права власності на будівлю чи споруду до власника переходить право власності на частину земельної ділянки, на якій розташована належна йому на праві власності будівля чи споруда.

Частинами 1, 2 ст. 125 ЗК встановлено, що право власності та право постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності та право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди та його державної реєстрації.

Статтею 126 цього ж кодексу передбачено, що право власності на земельну ділянку й право постійного користування земельною ділянкою посвідчуються державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Порівняльно-правовий аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що законодавець розмежовує поняття «надання» та «придбання» земельної ділянки в користування або у власність.

Під наданням земельної ділянки в користування або у власність законодавець розуміє як прийняття органом відповідного рішення про надання землі у власність або в користування, так і подальше оформлення документа, який згідно зі ст. 126 ЗК посвідчує право на землю.

Придбання земельної ділянки у власність - це виникнення права на земельну ділянку, яка раніше надавалася і на яку є правовстановлюючі документи, визначені ст.126 ЗК, на підставі цивільно-правової угоди.

Таким чином, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, установлених договором. У випадку, якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування, при цьому документами, які посвідчують право на землю, є відповідні документи, які видавалися при її наданні.

В конкретному випадку у договорі купівлі-продажу жилого будинку з господарськими будівлями від 9.11.2007 року розмір земельної ділянки, на якій розташоване вказане нерухоме майно, не зазначено, тому сесія міської ради має вирішити питання надання ОСОБА_3 дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Жовтневій, 20, в м. Глобине у власність, враховуючи саме цю обставину.

Керуючись ст. 19, 140,144 Конституції України, ст.ст. 25, 26 Закону України Про місцеве самоврядування, ст.ст. 12, 116, 120, 122,125 Земельного Кодексу України, ст. 377, 381 ЦК України, ст.ст. 2, 11,17, 71, 99, 100, 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення Глобинської міської ради від 14.11.2012 року № 1209 та зобов'язати Глобинську міську раду повторно на пленарному засіданні сесії розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Жовтневій, 20 в м. Глобине розміром 0,07 га.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 267 КАС України зобов»язати Глобинського міського голову подати до Глобинського районного суду звіт про виконання судового рішення на протязі шести місяців з моменту набрання постановою законної сили.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Харківського апеляційного адміністративного суду через Глобинський районний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії .

СУДДЯ Р. М. Марущак