Справа № 813/290/17
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року м. Львів № 813/290/17

11 год. 40 хв.

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Дорош Х.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представники ОСОБА_1, ОСОБА_2;

відповідача: представник ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергозбереження Львів» до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправними та скасування постанови та припису, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергозбереження Львів» (далі - ТОВ «Енергозбереження Львів») звернулося до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області (далі ГУ Держпраці) про визнання протиправними та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №0-0523 від 28.12.2016 року та припису №13-01-053/2440-1778 від 07.12.2016 року в частині встановлення порушення ст. 106 Кодексу законів про працю України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проведення позапланової перевірки ТОВ «Енергозбереження Львів» та складання акта № 0 від 07.12.2016 року, відповідачем не досліджено усіх документів та передчасно зроблено висновки щодо порушення позивачем вимог ст. 106 Кодексу законів про працю України.

Відповідач не взяв до уваги, що на підприємстві запроваджено підсумований облік робочого часу, тому висновки, що позивачем не проведено оплату працівникам за понаднормові години у подвійному розмірі є необґрунтованими, а постанова про накладення штрафу №0-0523 від 28.12.2016 року у розмірі 144000,00 грн. є незаконною. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив повністю. Заперечення відповідача обґрунтовані тим, що за наслідками проведення позапланової перевірки ТОВ «Енергозбереження Львів» було дотримано усіх вимог, що передбачені для оформлення акта перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування відповідно до Наказу Мінсоцполітики від 02.07.2012 року № 390, яким затверджено Порядок проведення перевірок посадовими особами державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів.

Також зазначає, що під час перевірки було виявлено порушення вимог ст. 106 КЗпП України. Так, при нормі робочого часу в листопаді 2016 року 176 годин, працівники: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відпрацювали по 192 год., ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 відпрацювали по 184 год., ОСОБА_12 відпрацював 202 год., однак адміністрацією товариства не проведено оплату працівникам за понаднормові години у подвійному розмірі. Тому відповідачем було винесено спірний припис № 13-01-053/2440-1778 від 07.12.2016 року в частині встановлення порушення ст. 106 Кодексу законів про працю України та постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 0-0523 від 28.12.2016 року.

Крім цього, відповідач вказує, що ні на момент проведення перевірки, ні на момент ознайомлення з актом перевірки, посадові особи позивача не зазначали, що починаючи з жовтня 2016 року на підприємстві запроваджено підсумований облік робочого часу.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечення підтримав, зазначив, що вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Суд заслухав пояснення представників позивача та відповідача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

У період з 06.12.2016 року по 07.12.2016 року головним державним інспектором Головного управління Держпраці у Львівській області здійснено перевірку ТОВ «Енергозбереження Львів», за наслідками якої складено акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування за № 0 (а. с. 7-23).

Перевірка проведена на підставі розпорядчих документів: наказ № 1704-П від 05.12.2016 року та направлення на перевірку від 05.12.2016 року № 1687.

Зі змісту вказаного ОСОБА_1 слідує, що в ході проведення перевірки встановлено порушення вимог ст. 106 КЗпП України, а саме при нормі робочого часу в листопаді 2016 року 176 годин, працівники: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відпрацювали по 192 год., ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 відпрацювали по 184 год., ОСОБА_12 відпрацював 202 год., однак адміністрацією товариства не проведено оплату працівникам за понаднормові години у подвійному розмірі.

На підставі ОСОБА_1 перевірки відповідачем 07.12.2016 року прийнято припис № 13-01-053/2440-1778, в якому серед іншого було приписано забезпечити дотримання вимог ст. 106 КЗпП України та письмово інформувати про виконання вимог припису до 07 січня 2016 року.

Також, 28.12.2016 року першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Львівській області, на підставі абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України прийнято постанову про накладення штрафу № 0-0523 у розмірі 144000,00 грн.

Не погодившись із висновками, викладеними в акті перевірки щодо порушень ст. 106 КЗпП України та із винесеним відповідачем приписом у цій частині, а також постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

У частині 1 статті 3 Кодексу законів про працю України зазначено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до частини 1 статті 4 Кодексу законів про працю України, законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно із частиною 1 статті 61 Кодексу законів про працю України, на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин (статті 50 і 51).

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України за №138 від 19.04.2006 року затверджено Методичні рекомендації щодо застосування підсумованого обліку робочого часу (далі по тексту Методичні рекомендації).

Відповідно до пункту 2 Методичних рекомендацій, підсумований облік робочого часу запроваджується на підприємстві роботодавцем за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації, а у разі його відсутності це питання відповідно до статті 7 Закону України «Про колективі договори і угоди» може бути врегульовано колективним договором.

Пунктом 3 Методичних рекомендацій передбачено, що при підсумованому обліку робочого часу робота працівників регулюється графіками роботи (змінності), які розробляються роботодавцем і погоджуються з виборним органом первинної профспілкової організації, а в разі його відсутності можуть бути передбачені в колективному договорі. Графіки роботи (змінності) розробляються таким чином, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин, передбаченого статті 50 та 51 КЗпП України.

Виходячи з виробничих потреб, роботодавець за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації або в колективному договорі може встановлювати з урахуванням характеру і умов праці тривалість роботи протягом дня за підсумованим обліком робочого часу до 12 годин робочого часу на зміну. Не рекомендується встановлювати продовжену тривалість робочого дня на роботах із шкідливими і важкими умовами праці (пункт 4 Методичних рекомендацій).

При підсумованому обліку робочого часу графіки роботи (змінності) мають розроблятися таким чином, щоб тривалість перерви в роботі між змінами була не меншою подвійної тривалості часу роботи в попередній зміні (включаючи перерву на обід) (частина перша статті 59 КЗпП України, тривалість щотижневого безперервного відпочинку повинна бути не меншою, як сорок дві години (стаття 70 КЗпП України). Призначення працівника на роботу протягом двох змін підряд забороняється (частина друга статті 59 КЗпП України) (пункт 7 Методичних рекомендацій).

Відповідно до пункту 10 Методичних рекомендацій при підсумованому обліку робочого часу час, відпрацьований понад норму тривалості робочого часу за обліковий період, вважається надурочним і оплачується згідно зі статті 106 КЗпП України.

Оплата за всі години надурочної роботи провадиться в кінці облікового періоду.

Відповідно до вимог статті 106 Кодексу законів про працю України, за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки.

За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані надурочні години.

У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті.

Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається.

Як встановлено судом і підтверджено матеріалами справи, наказом № 10_16-1 від 03 жовтня 2016 року запроваджено підсумований облік робочого часу на ТОВ «Енергозбереження Львів» обліковим періодом, що рівний опалювальному сезону (а. с. 27). Організовано та забезпечено складання графіків змінності (додаток 1 до наказу) та ведення обліку робочого часу працівників котелень у табелі обліку використання робочого часу щомісячно (додаток 2 до наказу).

На виконання п. 4 даного наказу працівників котелень ознайомлено під розписку (а. с. 31).

Вказаний наказ № 10_16-1 від 03 жовтня 2016 року зареєстрований у журналі реєстрації наказів по основній діяльності ТОВ «Енергозбереження Львів» 29.12.2015 року (а. с. 83) та погоджено профорганізатором первинної профспілкової організації ППО ПАТ «Концерн Галнафтогаз» ВПС Співдружність».

Із урахуванням викладеного, суд погоджується із твердженням позивача про те, що висновки щодо порушення позивачем вимог ст. 106 Кодексу законів про працю України, викладені в акті № 0 від 07.12.2016 року є передчасними, а вимога у цій частині припису № 13-01-053/2440-1778 від 07.12.2016 року необґрунтованою.

При цьому, суд враховує, що Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів затверджено наказом Міністерства соціальної політики України від 2 липня 2012 року № 390 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 липня 2012 року за № 1291/21603).

Пунктами 5 і 6 названого Порядку визначено, що інспектору на час проведення перевірки надається робоче місце, обладнане належним чином, право користування телефонним зв'язком, розмножувальною технікою, іншими послугами технічного характеру, необхідними для реалізації повноважень під час перевірки, оформлення матеріалів перевірки, спілкування з працівниками (у разі необхідності одержання пояснень).

Перевірка складається з таких етапів: робота з документами, наданими суб'єктами господарювання на вимогу Інспектора; оформлення документів за результатами перевірки; ознайомлення суб'єктів господарювання з документами, оформленими за результатами перевірки; проведення за результатами перевірки роз'яснювальної роботи з питань застосування норм законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування (за згодою посадових осіб).

З огляду на встановлені судом обставини та наведені норми, судом не враховуються твердження відповідача та покази свідка, що відповідачем досліджено усі без виключення документи, які надавались під час перевірки посадовими особами ТОВ «Енергозбереження Львів», оскільки саме на інспектора покладено обовязок їх вимоги.

Не можна і залишити поза увагою факт надання пояснень позивачем щодо виконання вимог припису, що відображені у листі № 194 від 28 грудня 2016 року (а. с. 54), в якому зазначено про запровадження підсумовуючого обліку робочого часу з 03 жовтня 2016 року та надіслано відповідні додатки, тому у відповідача були відсутні підстави для винесення постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 0-0523 від 28.12.2016 року.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вказані вище норми закону, на підставі встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ст. 106 КЗпП України, а тому припис Головного управління Держпраці у Львівській області № 13-01-053/2440-1778 від 07.12.2016 року в частині встановлення порушення ст. 106 Кодексу законів про працю України та постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 0-0523 від 28.12.2016 року, не відповідають критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки прийняті необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вимоги пункту 1 частини другої статті 162 КАС України суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163,167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 0-0523 від 28.12.2016 року.

Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Львівській області № 13-01-053/2440-1778 від 07.12.2016 року в частині встановлення порушення ст. 106 Кодексу законів про працю України.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергозбереження Львів» (вул. Героїв УПА, 72, м. Львів, 79018, ) судовий збір у розмірі 3760 (три тисячі сімсот шістдесят) грн. 00 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 06.03.2017 року.

Суддя Клименко О.М.