Справа № 153/1602/16-а
Суддя: Любинецька-Онілова А. Г.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2017 р. Справа153/1602/16-а

Провадження2-а/153/57/16-а

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Любинецької-Онілової А.Г.

за участю секретаря с/з Сирітко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Вінницької області про визнання протиправними та незаконними дій управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі щодо застосування максимального розміру пенсії,

В С ТА Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 заявила позов до управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Вінницької області про визнання протиправними та незаконними дій управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі щодо застосування максимального розміру пенсії. Вказала, що вона є інвалідом третьої групи загального захворювання. З 27 листопада 2006 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Вінницької області та з того часу отримувала пенсію по інвалідності. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3, який на момент смерті працював на посаді голови Ямпільського районного суду Вінницької області. Після його смерті вона перейшла на вид пенсії по втраті годувальника в розмірі 70 відсотків виходячи із заробітної плати покійного чоловіка. Пенсія по втраті годувальника призначалася їй та перераховувалась відповідно до ЗУ «Про державну службу». Останній перерахунок пенсії було проведено з 01.09.2015 по рішенню Ямпільського районного суду Вінницької області. Позивач зазначила, що станом на 01.09.2015 суддівська винагорода складає 23426 грн, тому розмір пенсії відповідно складає 16398 гривень 20 копійок. Однак на теперішній час вона отримує пенсію в обмеженому розмірі 10740 гривень, а саме - десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Прожитковий мінімум станом на 01.01.2016 складав 1074 гривні. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» з 01.12.2016 року для осіб, які втратили працездатність, встановлено прожитковий мінімум в розмірі 1247 гривень. Позивач вказала, що 26.08.2016 та 09.12.2016 вона зверталася з заявами до відповідача про зняття обмеження з її пенсії та підвищення її пенсійної виплати відповідно до останнього перерахунку пенсії. Однак їй було відмовлено з посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911 від 24.12.2015 і зазначено, що пенсія виплачується вірно. З такою відмовою відповідача позивач не згідна і вважає її неправомірною, оскільки обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить суд визнати дії відповідача протиправними та незаконними та зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Ямпільському районі Вінницької області зняти обмеження пенсії максимальним розміром відповідно до п.2 розділу ІІ Закону України №3668-VІ від 008.07.2011, її - ОСОБА_2, починаючи з 01.08.2016 року.

Позивач ОСОБА_2 за вх.№1311 від 01.03.2017 надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути без її участі.

Представник відповідача управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Вінницької області Водзінський Р.В., який діє на підставі доручення №104/0640/09 від 01.03.2017, надав письмову заяву вх.№1312 від 01.03.2017 року із клопотанням справу розглянути без його участі. Заперечення проти позову підтримує.

В письмових запереченнях проти позову за підписом голови комісії з припинення діяльності управління ПФУ у Ямпільському районі (вх.№1273 від 28.02.2017), відповідач зазначає, що позивач є пенсіонером, інвалідом третьої групи загального захворювання, з 27.11.2006 отримує пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З 30.07.2010 року позивач є одержувачем пенсії по втраті годувальника. Пенсію по втраті годувальника позивачеві було призначено в розмірі 70 відсотків від заробітної плати покійного чоловіка і вона склала 4627,30 гривень. Розмір призначеної пенсії позивача в подальшому переглядався: з 01.02.2013 згідно постанови суду від 22.08.2013 по справі №153/1510/13-а розмір пенсії по втраті годувальника було перераховано і розмір призначеної пенсії склав 10214,96 гривень; з 01.09.2015 згідно постанови суду від 22.02.2016 по справі №153/1958/15-а розмір пенсії по втраті годувальника було перераховано і розмір пенсії склав 16398,20 гривень. Відповідно до п.1 ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VІ від 08.07.2011 (із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911 від 24.12.2015 року) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання, призначених (перерахованих) зокрема відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10740 гривень. Позивачеві ОСОБА_2 з 1 лютого 2013 року по 30 листопада 2013 року нараховувалась максимальна пенсія згідно законодавства в сумі 8940,00 гривень, з 1 грудня 2013 року по 31 серпня 2015 року - 9490,00 гривень, з 1 вересня 2015 року по 31.12.2016 року - 10740,00 гривень. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774 від 06.12.2016 було внесено ряд змін до різних законодавчих актів України, в тому числі внесено зміни до Законів України «Про державну службу», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінити словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року». Відповідач зазначає, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10740 гривень. В задоволенні позовних вимог позивача просить відмовити.

Оскільки усіма особами, які беруть участь у справі, заявлені клопотання про розгляд справи за їх відсутності, судом ухвалено про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст.122 ч.4 КАСУ.

Судом встановлені такі обставини.

Відповідно до ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст.71 ч.1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Із копії повідомлення УПФ в Ямпільському районі Вінницької області вих.№492/06-42/02 від 26.08.2016 встановлено, що ОСОБА_2 з 01.09.2015 було здійснено перерахунок пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу». Основний розмір пенсії розрахований від заробітку - 16398,20 гривень. Нарахований розмір пенсії з обмеженням - 10740,00 грн, оскільки відповідно до п.1 ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VІ від 08.07.2011 року зі змінами, внесеними згідно із Законом №911 від 24.12.2015 року максимальний розмір призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про державну службу» не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Із копії повідомлення УПФ в Ямпільському районі Вінницької області вих.859/06-42 від 2016 встановлено, що тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Податкового кодексу України, Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати 10740 гривень. Пенсія в розмірі 10740 гривень виплачується ОСОБА_2

Дослідивши письмові докази та оцінивши їх, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст.64 Конституції України Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Із заперечень відповідача та досліджених письмових доказів встановлено, що між сторонами виник спір з приводу обмеження пенсії позивача максимальним розміром починаючи з 01.08.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VІ від 08.07.2011 максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Податкового кодексу України, Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до абзацу 1 п.2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VІ від 08.07.2011 обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Із досліджених письмових доказів судом встановлено, що пенсія по втраті годувальника позивачеві була призначена 27.07.2010 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VІ від 08.07.2011 і вказана обставина не заперечується відповідачем.

З урахуванням наведеного, безпідставними є заперечення відповідача про те, що пенсія позивача не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, тобто не може перевищувати 10740 гривень, оскільки пенсія позивачеві була призначена до набрання чинності вказаним Законом.

Відповідно до ст.8 КАС України суд враховує судову практику Європейського Суду з прав людини у рішеннях, вказаних відповідачем у запереченні - рішення у справі «Ейрі проти Ірландії» від 09.10.1979, рішення у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії від 12.10.2004 та рішення у справі «Великода проти України» від 03.06.2014. У вказаних судових рішеннях ЄСПЛ посилався на правомірність внесення законодавчих змін щодо розміру соціальних виплат (пенсій). Однак, при вирішенні цього спору, суд застосовує норму чинного законодавства України - п.2 розділу ІІ Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VІ від 08.07.2011, яка прямо передбачає, що обмеження пенсії максимальним розміром не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим законом. Отже дії відповідача вчинені відносно позивача всупереч положенням цього Закону, а тому є протиправними і незаконними.

Суд вважає, що право позивача на пенсійне забезпечення порушене і захист порушеного права можливий шляхом визнання протиправними та незаконними дій відповідача в обмеженні розміру її пенсії та зобов'язанням відповідача зняти обмеження пенсії ОСОБА_2 максимальним розміром відповідно до п.2 розділу ІІ Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VІ від 08.07.2011 починаючи з 01.08.2016, тобто в межах строку, встановленого ст..99 КАС України, оскільки позивач заявила вказаний позов 26.12.2016 за вх. №7628.

Оскільки позов задоволено, суд за правилами ч.1 ст.94 КАС України, суд має підстави присудити позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - управління Пенсійного Фонду України у Ямпільському районі Вінницької області, здійснені нею та документально підтверджені судові витрати за ставкою судового збору, встановленою на дату подання позову ст.4 ч.3 п.1 п.п. 3 Закону України «Про судовий збір» в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 11, 71, 94, 99, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, на підставі ст.22, 46, 58, 64 Конституції України, Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VІ від 08.07.2011, п.2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VІ від 08.07.2011, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Вінницької області в обмеженні пенсії ОСОБА_2 максимальним розміром протиправними та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Вінницької області зняти обмеження пенсії ОСОБА_2 максимальним розміром відповідно до п.2 розділ ІІ Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VІ від 08.07.2011, починаючи з 01.08.2016 року.

Стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Вінницької області.

Постанова може бути оскаржена повністю або частково до Вінницького апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу Адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий А.Г. Любинецька-Онілова