Справа № 826/6171/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/6171/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 лютого 2017 року № 826/6171/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Качура І.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Українське авіаційно-транспортне підприємство «Хорів-АВІА» до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкової вимоги і рішення про опис майна у податкову заставу,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Державне підприємство «Українське авіаційно-транспортне підприємство «Хорів-АВІА» (далі – позивач, ДП УАТП «Хорів-АВІА») з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі – відповідач, ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві), в якому просило:

визнати протиправною та скасувати податкову вимогу ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві від 05.02.2016 №3720-16;

визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві про опис майна у податкову заставу від 01.04.2016 №3050/10/26-56-17-25.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що сума податкового боргу згідно оскаржуваної податкової вимоги сформована на підставі неузгоджених грошових зобов'язань, що є порушенням норм податкового законодавства, а тому така вимога відповідача та рішення про опис майна у податкову заставу є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, в обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що у зв'язку із оскарженням податкових повідомлень-рішень, на підставі яких виник борг, в судовому порядку, податкова вимога та рішення про опис майна у податкову заставу вважаються відкликаними, про що повідомлено позивача листом.

Виходячи з положень частини 4 статті 122 КАС України, за згодою сторін судом ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ДП УАТП «Хорів-АВІА» перебуває на податковому обліку в ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві.

ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ДП УАТП «Хорів-АВІА» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 по 31.12.2014, за результатами якої складено акт від 09 жовтня 2015 року № 4535/26-56-22-04-09/30550903.

Як зазначив позивач, зазначені податкові повідомлення-рішення ним отримані 04.11.2015 та 13.11.2015 позивачем були оскаржені в судовому порядку.

Між тим, відповідачем винесено податкову вимогу від 05.02.2016 №3720-16, у відповідності до якої станом на 04.02.2016 сума податкового боргу ДП УАТП «Хорів-АВІА» за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 288 340,31 грн., з яких нараховано пеню з податку на прибуток підприємств – 197 282,77 грн. та пеню з податку на додану вартість – 91 057,54 грн.

Крім того, рішенням від 01.04.2016 №3050/10/26-56-17-25 про опис майна у податкову заставу, відповідно до статті 89 розділу ІІ Податкового кодексу України, податковий орган здійснив опис майна, що перебуває у власності (господарському віддані або оперативному управлінні) платника податків ДП УАТП «Хорів-АВІА».

Вказуючи про відсутність узгоджених зобов'язань, та не погоджуючись із прийнятими рішеннями позивач звернувся за захистом своїх порушених прав з відповідним позовом до суду

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній в момент виникнення спірних правовідносин) податкове повідомлення-рішення - це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Під грошовим зобов'язанням платника податків, згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Під податковим боргом, при цьому, розуміється сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

За змістом пп. 2.1., 2.2, 2.3 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міндоходів України від 10.10.2013 № 576, податкова вимога формується органами доходів і зборів за місцем обліку платника податків. Податкова вимога формується, якщо: платник податків не сплатив суми податкового зобов'язання, зазначеної в поданій ним податковій декларації, у встановлені Кодексом строки; платник податків не сплатив узгодженої суми грошового зобов'язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки;платник збору не сплатив узгодженої суми збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності у встановлені строки; платник єдиного податку першої або другої групи не сплатив суми авансового внеску у встановлені строки. Протягом строків оскарження суми грошових зобов'язань, визначених Кодексом, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.

У взаємозв'язку з наведеним, пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

У зв'язку з цим та відповідно до положень пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України грошове зобов'язання, визначене у податковому повідомленні-рішенні в силу закону вважається неузгодженим та, відповідно, не набуло статусу податкового боргу.

Відповідно до пункту 57.3. статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Представник відповідача у своїх запереченнях зазначив, що податковий борг, який увійшов до складу податкової вимоги, винесеної від 05.02.2016 за №3720-16, виник на підставі вищевказаних податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що сума визначена податковою вимогою не являється податковим боргом, оскільки позивачем, у встановлений законом строк, розпочато процедуру оскарження податкових повідомлень-рішень, а отже грошові зобов'язання вважаються неузгодженими.

Приписами підпункту 60.1.2 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу.

Згідно з пунктом 60.3 статті 60 Податкового кодексу України у випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

У той же час, у відповідності до підпункту 60.1.3 пункту 60.1 та пункту 60.4 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі. У випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов'язання або податкового боргу.

Матеріали справи свідчать, що не заперечується відповідачем, у зв’язку з оскарженням в судовому порядку податкових повідомлень-рішень ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві відповідачем відкликано податкову вимогу від 05.02.2016 №3720-16 та рішення про опис майна в податкову заставу від 01.04.2016 №3050/10/26-56-17-25 в порядку статті 60 Податкового кодексу України, що підтверджується наданою відповідачем службовою запискою від 06.06.2016 №133/26-56-17-10.

Таким чином, проаналізувавши вищевикладене, оскільки в даному випадку податкова вимога від 05.02.2016 №3720-16 відповідачем відкликана в порядку статті 60 Податкового кодексу України, відповідно, це рішення не створює для позивача обов'язків із сплати податків та не породжує для позивача інших негативних наслідків, а відтак і не порушує прав позивача, у зв'язку з чим, суд не вбачає підстав для її скасування.

Поряд з цим, відповідно до пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому (пункт 89.2 статті 89).

Абзацом третім п. 89.3 статті 89 Податкового кодексу України передбачено, що опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Така норма закріплена у пункті 2.1 Порядку застосування податкової застави органами доходів і зборів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 572.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку. Акти опису майна реєструються у журналі реєстрації актів опису майна (пункт 2.2 вказаного Порядку).

Також відповідач повідомив, що рішення опис майна у податкову заставу від 01.04.2016 №3050/10/26-56-17-25 відкликано.

Окрім того у матеріалах справи відсутні докази того, що майно платника податку було описано та звернено на нього обтяження.

Таким чином, беручи до уваги те, що спірне рішення про опис майна у податкову заставу від 01.04.2016 №3050/10/26-56-17-25 є відкликаним контролюючим органом, позовна вимога про визнання протиправним та скасування цього рішення не може бути задоволена.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно, враховуючи те, що у задоволенні позову слід відмовити, згідно статті 94 КАС України судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 122, 158-163, 167, 254 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур