Справа № 810/1381/16
Суддя: Василенко Любов Андріївна
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Борзаниця С.В.
Суддя-доповідач - Василенко Л.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року справа №810/1381/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів: Гайдара А.В., Ханової Р.Ф.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року у справі №810/1381/16 за позовом ОСОБА_2 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення середнього заробітку за час затримки виплат,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області (далі - ГУ МВС України у Луганській області), в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просив стягнути з ГУ МВС України у Луганській області середній заробіток за час затримки виплати компенсації за невикористану щорічну відпустку у сумі 43301,74 грн. (а.с. 2-6, 26-27).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року у задоволенні зазначеного позову ОСОБА_2 відмовлено повністю (а. с. 114-115).

Позивач не погодився з таким рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права, у зв'язку з чим просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування доводів посилається на те, що суд дійшов висновку про те, що порушення прав позивача щодо затримки розрахунку сталося не з вини відповідача, при цьому суд не зазначив з чиєї вини сталося це порушення (а. с. 134-135).

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач просив розглянути справу без його участі (а. с. 135, 147).

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні за матеріалами, наявними у справі.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, вивчила доводи апеляційної скарги, перевірила їх за матеріалами справи і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області (далі - ГУ МВС України у Луганській області) від 10.04.2015 №128 о/с ОСОБА_2 призначено начальником Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку - головним бухгалтером ГУ МВС України у Луганській області (а. с.7).

Наказом ГУ МВС України у Луганській області від 06.11.2015 ОСОБА_2 звільнено з займаної посади (а.с.11).

Листом Головного управління Національної поліції в Луганській області від 26.01.2016 №А-172 ОСОБА_2 повідомлено, що згідно наказу ГУМВС України у Луганській області від 06.11.2015 № 409 о/с та надходженні цільового фінансування з ДФЗБО МВС України, 04.03.2016 позивачеві була сплачена компенсація за 17 діб невикористаної чергової відпустки за фактично відпрацьований час у 2015 році у повному обсязі (а. с. 18).

15.12.2015 Головним управлінням Національної поліції в Луганській області до ДФЗБО НПУ надіслано лист №ВДЗ/357 про надання заявки на виплати винагороди учасника АТО та компенсації за невикористані відпустки (а.с.109).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним у справі є наявність підстав для стягнення з відповідача - Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Луганській області на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку з позивачем щодо виплати компенсації за невикористану щорічну відпустку в сумі 43301 грн. 74 коп., як звільненим працівником.

Згідно ч.1 ст. 19 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-XII (далі - Закон №565) форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Згідно ч.1 ст.18 Закону №565 порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 № 1294 (далі - Постанова №1294) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ (абзац 1 п. 2 Постанови №1294).

Відповідно до абзацу 1 п. 1.6. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 р. №499 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за №205/14896 ( далі Інструкція №499) грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Грошове забезпечення, виплачене особі рядового чи начальницького складу несвоєчасно або виплачене їй у меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, що передував моменту звернення за одержанням недоотриманого грошового забезпечення, протягом якого особа мала на нього право ( п.1.12 Інструкція №499).

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

Отже, спеціальним законодавством, яке розповсюджується на спірні правовідносини не передбачено право звільненого працівника міліції на середній заробіток за весь час затримки по день фактичної виплати грошових коштів при звільненні згідно зі ст. 117 КЗпП України. Тобто законодавець спеціальним законодавством визначив порядок та умови проходження служби працівником міліції, зокрема, умови оплати праці та соціальні гарантії, які суттєво відрізняються від тих, що закріплені в КЗпП України.

Державою Україна передбачено низку соціальних гарантій для прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення працівників внутрішніх справ спеціальним законом, і в даному випадку, позивач безпідставно вважає, що при звільненні він має право на захист свого порушеного права як за спеціальним законом, так і за нормами Кодексу законів про працю України.

Крім того, відповідно до положень ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тобто, для стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні обов'язковою умовою повинна бути вина роботодавця.

В даному випадку фінансування фонду оплати праці співробітників ГУ МВС України в Луганській області відбувалося в розмірах, визначених Державним бюджетом України на 2015 рік. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року №730 про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ, юридична особа - Головне управління МВС України у Луганській області ліквідується. Всі штати ГУ МВС України у Луганській області скасовані, фінансування припинилося.

Ліквідаційною комісією ГУ МВС України у Луганській області на підставі наявних фінансових зобов'язань перед звільненими працівниками на початок 2016 року був складений та затверджений ліквідаційний баланс, який профінансований на підставі Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік».

Як встановлено вище, 15.12.2015 Головним управлінням Національної поліції в Луганській області до ДФЗБО НПУ надіслано лист №ВДЗ/357 про надання заявки на виплати винагороди учасника АТО та компенсації за невикористані відпустки.

Тобто, відповідач, як бюджетна організація, в межах своїх повноважень, виконав усі покладені на нього обов'язки і провів остаточний розрахунок з позивачем після надходження коштів. Тобто, вина відповідача у несвоєчасному проведенні остаточного розрахунку, а саме, виплаті суми за невикористану відпустку за 17 діб у розмірі 43301,74 грн. відсутня, оскільки необхідні кошти надходять за відповідним запитом з Державного бюджету.

На підставі встановлених обставин справи у їх сукупності та наведених норм законів колегія суддів вирішила, що спір за суттю вирішений вірно, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст.195 ч.1, ст.197 ч.1 п.2, ст.198 ч.1 п.1, ст.200, ст.205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст.244-2 ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року у справі №810/1381/16 за позовом ОСОБА_2 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення середнього заробітку за час затримки виплат залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий Л.А. Василенко

Судді: А.В. Гайдар

Р.Ф.Ханова