Справа № 7490/08/2170
Суддя: Горшков В.М.
Дата ухвалення: 2010-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2010 р. Справа № 2а-7490/08/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Горшков В.М.,

при секретарі: Роман О.С., < Текст >

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2 - головного державного податкового ревізора-інспектора Державної податкової адміністрації в Херсонській області, ОСОБА_3 - головного державного податкового ревізора інспектора ДПА у Херсонській області, ДПА у Херсонській області, ДПІ у Цюрупинському районі

про захист порушених прав з боку посадових осіб та органів влади будь яким способом на розсуд суду,

за участю:

представник позивача - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_2 - О.В. - не з'явилась,

представника ДПА у Херсонській області - ОСОБА_6,

представника ДПІ у Цюрупинському районі - ОСОБА_7,

встановив:

Позивач приватний підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 головного державного податкового ревізора-інспектора Державної податкової адміністрації в Херсонській області, ОСОБА_3 головного державного податкового ревізора інспектора ДПА у Херсонській області, ДПА у Херсонській області, ДПІ у Цюрупинському районі. Просить про захистити порушених прав визначених ст. 30, 32, 41, 42, 55, 57 Конституції України, ст. 31. Закону України "Про інформації", ст. 11-2 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" з боку ДПА у Херсонській області будь - яким способом на розсуд суду. Захист порушених прав визначених ст. 30, 32, 41, 42, 55, 57 Конституції України, ст. 31. Закону України "Про інформації", ст. 11-2 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" з боку посадових осіб ДПА у Херсонській області ОСОБА_2 та ОСОБА_8 будь-яким способом на розсуд суду. Захистити порушених прав визначених ст. 32, 59 Конституції України, ст. 31 Закону України "Про інформацію", з боку ДПІ у Цюрупинському районі будь-яким способом на розсуд суду.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, суду пояснили, що відповідачами 08.11.2006 року проведена перевірка господарської одиниці, що належать позивачу, про що складено акт перевірки від 08.11.2006 року. Дії відповідачів щодо здійснення перевірки вважають протиправними, оскільки перевірка проведена з порушенням вимог ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу". Відповідно до ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" контроль за дотриманням платниками податків норм всіх законів віднесених до компетенції податкової служби в Україні здійснюється шляхом (засобом) проведення перевірок щодо своєчасності достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, інших перевірок законом не передбачено.

До дій по організації проведення податкової перевірки відноситься планування перевірок та виявлення підстав для проведення перевірок, видання наказу на проведення перевірки конкретного платника податків, надіслання повідомлення про проведення планової перевірки, отримання дозволу суду на проведення позапланової перевірки, видання направлення на перевірку, покладання на певних посадових осіб повноважень на здійснення перевірки конкретного платника податків. При проведенні перевірки позивача, посадовими особами ДПА у Херсонській області, було відсутнє відповідне рішення керівника податкового органу, яке оформлюється наказом, на підставі цього наказу видається направлення на перевірку. Такого наказу податковим органом не було надано і не було пред'явлено приватному підприємцю. Тому вважає цим самим були порушені права позивача з боку податкового органу та посадових осіб. Також зазначили про порушення посадовими особами при здійсненні перевірки приписів ст. ст. 10, 11 Закону "Про державну службу в Україні", ст. 32 Конституції, ст. 19 ГК України. Особа до якої було пред'явлено вимоги допустити до проведення податкової перевірки, не мала на це повноважень оскільки не є уповноваженою особою представляти позивача. Той порядок, який використовує ДПС при застосуванні штрафної санкції, не забезпечує дотримання права особи на участь у прийнятті цього рішення, не надає можливості суб'єкту господарювання спростувати інформацію, зібрану про нього державним органом Тому рішення про застосування адміністративно - господарського штрафу є незаконним, так як винесено на підставі доказу (акту перевірки, складеному без участі приватного підприємця), отриманого незаконним шляхом, а також з порушенням захищених законом прав суб'єкта господарювання. Також зазначили, що при проведені перевірки було порушено норми закону "Про інформацію", а саме не було повідомлено про розгляд акту та прийняття рішення по ньому, що унеможливило надати спростовуючи інформацію позивачем.

Представники позивача в судовому засіданні заявлений позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити.

Відповідачі, проти позову заперечували, просили відмовити в задоволені позовних вимог. Пояснили, що відповідно графіку проведення перевірок, направлень на перевірку №833/235 та №834/235 від 08.11.2006 посадовими особами ДПА України в Херсонській області проведена перевірка щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівково обігу суб'єктами підприємницької діяльності. За результатами якої складено акт перевірки № 21220228/0235 від 08.11.2006 року. Перевіряючими встановлено ряд порушень:

- невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі, яка зазначена в денному звіті,

- реалізація тютюнових виробів за більшою ніж встановлена виробником.

На підставі зазначених порушень прийняті рішення про застосування фінансових санкцій №/0 та №/0 від 17.11.2006 року.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону "Про державну податкову службу в Україні" № 509-ХІІ Державна податкова адміністрація України організовує роботу державних податкових адміністрацій державних податкових інспекцій, пов'язану із здійсненням контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку. А також роботу, пов'язану із проведенням боротьби з незаконним обігом алкогольних напоїв та тютюнових виробів, веденням реєстр імпортерів, експортерів, оптових та роздрібних торговців, місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів; застосуванням у випадках, передбачених законодавством, фінансових санкцій суб'єктів підприємницької діяльності за порушення законодавства про виробництво і обіг спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів. Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 11 даного Закону здійснення такого контролю віднесено до прав органів державної податкової служби. Безпосередньо правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій визначені Законом "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від І червня 2001 року № 1776-Ш, а не Законом "Про державну податкову службу в Україні". Так, статтями 15 та 16 цього Закону про РРО встановлено, що контроль за додержання суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України. Контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювані планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію нього Закону. Планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України. Таким чином, законодавець наділив податкові органи правом на проведення перевірок, які можуть носити плановий або позаплановий характер, щодо контролю за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків товари (послуги), а також дотримання норм обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до ст. 11 - 2 Закону "Про державну податкову службу в Україні" посадові особи ДПІ вийшли на перевірку позивача, та предявили направлення на перевірку, оформлене відповідно до вимог законодавства. Перевірка була проведена у присутності продавця позивача ОСОБА_9, який власноруч підрахував готівкові кошти згідно з чим було складено опис наявних готівкових коштів. Продавець підписав акт без зауважень та отримав другий примірник акту особисто. Крім того, відповідачі зауважили, що при проведенні такого роду перевірок, не є обов'язковою присутність власника господарської одиниці. Оскільки продавець є матеріально відповідальною особою, та такою що уповноважена позивачем здійснювати розрахункові операції. Представники відповідача вважають необґрунтованою позицію позивача, щодо порушення його прав з боку перевіряючих, по складанню акту. Вказують на те, що акт не має обов'язкового характеру, не породжує права і обов'язки у того суб'єкта, якому вони адресований, акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень, якими порушуються права, свободи та законні інтереси позивача. Посадові особи, які проводили перевірку, діяли в межах повноважень та у спосіб, передбачений податковим законодавством України Тому вважають, що з боку відповідачів не було порушено права позивача.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, та дослідивши наявні докази, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до пункту першого частини 1 статті 8 Закону України „Про державну податкову службу в Україні" № 509-ХІІ (далі-Закон № 509) державна податкова адміністрація України організовує роботу державних податкових адміністрацій та державних податкових інспекцій, пов'язану із здійсненням контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.

Статтями 15 та 16 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265/95-ВР (далі-Закон № 265) встановлено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України. Контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону. Планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.

Та обставина, що позивачу не було надіслано за 10 днів повідомлення про перевірку, а було пред'явлено направлення після здійснення розрахункової операції, не є порушенням порядку проведення перевірки, оскільки послідовності дій посадових осіб при проведенні перевірки РРО чітко не регламентовано конкретними нормативними актами. До того ж надання направлення на перевірку до проведення розрахункової операції автоматично нівелює доцільність перевірки такого питання, як наприклад, застосування реєстратора розрахункових операцій при здійсненні розрахункової операції, сенсу проводити таку перевірку після оголошення про початок перевірки немає.

Також суд вважає необґрунтованою вимогу позивача, що порушення його прав преревіряючими по складанню акту перевірки. Згідно з абз. 2 п. 1.3 Порядку № 327 акт - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, акт фіксує дії посадових осіб податкової служби при проведенні перевірки. В зазначеному пункті Порядку № 327 мова йде саме про акт, як джерело інформації для прийняття рішення податковим органом за результатами проведеної ним перевірки, а не судового рішення. Акт перевірки не має юридичного характеру, оскільки безпосередньо не стосується прав і обов'язків платника податків, не містить обов'язкового для нього припису, а відтак не є правовим актом індивідуальної дії та не може бути оскаржений до адміністративного суду. Тому вимоги позивача по скасуванню акту перевірки суд не розглядає, оскільки останній не є рішенням суб'єкта владних повноважень, якими порушуються права, свободи та законні інтереси позивача.

Суд не бере до уваги посилання позивача на відсутність у відповідачів повноважень на проведення перевірки, оскільки вищезазначені перевірки не є плановими перевірками платника податків щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ним податків та зборів (обовязкових платежів). Законом № 265, який є спеціальним Законом щодо застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, встановлено право відповідача, як контролюючого органу, проводити перевірки за додержанням субєктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги) на підставі направлень на перевірку без повідомлення субєкта господарювання про її проведення.

Факт щомісячного планування відповідачем своєї роботи щодо здійснення контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки та наявності торгових патентів і ліцензій, тобто включення таких перевірок до плану, не дає підстав вважати ці перевірки плановими в розумінні статті 11-1 Закону № 509-ХІІ.

Статтею 11-2 Закону № 509-ХІІ передбачено, що посадові особи державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової перевірки за наявності підстав для їх проведення та за умови надання платнику податків під розписку направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид перевірки, підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою зазначеного органу.

Оглянувши в судовому засіданні направлення на проведення перевірки ПП ОСОБА_1 за №№ 833/235, 834/235 від 08.11.2006 року, суд приходить до висновку про те, що дані направлення оформлені відповідно до вимог ст. 11-1Закону № 509-ХІІ.

Отже, відповідачі, здійснюючи перевірку, діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені податковим законодавством України.

Як вбачається з матеріалів справи, Наказом ДПА у Херсонській області від 03.10.2005 за №192 затверджено графік перевірок субєктів підприємницької діяльності відділом оперативного контролю управління контрольно-перевірочної роботи з 01.11.2006 по 30.11.2006. На підставі якого видані направлення на проведення перевірки ПП ОСОБА_1 З вищенаведеними направленнями найманий працівник позивача - продавець ОСОБА_9 була ознайомлена.

08.11.2006 року інспекторами Абрамець О.В. та Кузміновим С.В. проведено перевірку кіоску розташованому: ринок Селіванова, Житлоселище, м. Цюрупинськ, Херсонська область. Який належать приватному підприємцю ОСОБА_1 за результатами перевірки складено акт №21220228/0235 від 08.11.2006 року. Перевіркою встановлено порушення позивачем п.13 статті 3 Закону № 265, а саме невідповідність суми готівкових коштів, що зазначена у денному звіті РРО. Порушення норм Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме реалізація тютюнового виробу за ціною більшою ніж встановлено виробником ціни. Зазначений акт перевірки підписані продавцем ОСОБА_9 без зауважень. До акту додана пояснювальна записка продавця, та опис наявних готівкових коштів про розмір суми виручки на місці проведення розрахунків, підрахованої продавцем особисто.

На підставі акту перевірки ДПІ у Цюрупинському районі прийнято рішення від 17.11.2006 року № /0 №/0 про застосування до ОСОБА_10 штрафних санкцій.

Проаналізувавши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що діями відповідачів по організації та проведенні перевірки не було порушено прав позивача, відповідно до чого і позовні вимоги не підлягають задоволенню. Оскільки матеріалами перевірки доведено факт порушення позивачем законодавства про РРО та інших нормативних актів. Акт перевірки складений в присутності продавця ОСОБА_9, яка підписала та отримала другий примірник ОСОБА_7 без зауважень. Відсутність приватного підприємця на час здійснення перевірки не позбавляє посадових осіб ДПА права проводити перевірку дотримання чинного законодавства господарської одиниці такого підприємця, якщо об'єкт торгівлі, який належить підприємцю, працює, здійснюється роздрібна торгівля, обслуговування покупців тощо.

Відносно винесення рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій. Посилання позивача на порушення норм Закону України "Про інформацію" при винесенні рішення по застосуванню штрафних санкцій, оскільки він не мав змоги спростувати зазначені в ОСОБА_7 перевірки порушення, судом не приймаються. Оскільки в ОСОБА_7 перевірки зазначено, що для ознайомлення з матеріалами перевірки, надання вмотивованих пояснень щодо фактів, викладених в ОСОБА_7, було надано 3-х денний термін для прибуття до податкового органу та надання спростовуючої інформації. Даним правом позивач не скористався, доказів по вчиненню таких дій суду позивачем не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, судом визнається, що позивачем у позовній заяві не були наведені обставини, які б підтверджувались достатніми доказами, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог. Докази, подані позивачем, не підтверджують обставини, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, та були спростовані доводами відповідача. В акті перевірки було зазначено час та дата, коли позивачу треба прибути до податкового органу для розгляду питання про порушення, тобто, права особи на участь у прийнятті рішення про застосування штрафних санкцій не було порушено, йому була надана можливість спростувати зібрану в акті інформацію. Натомість відповідач, як субєкт владних повноважень, довів правомірність прийнятий ним рішень.

Керуючись ст. 8, 9, 12, 19, 158-163, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копій відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, якщо вони не були подані у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 25 березня 2010 р..

Суддя Горшков В.М.