Справа № 360/2199/16-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 360/2199/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Унятицький Д.Є. Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

01 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі: Бродацькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Київської обласної державної адміністрації на постанову Бородянського районного суду Київської області від 10.01.2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації, Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про визнання неправомірною відмови в оформленні та видачі посвідчення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до Бородянського районного суду Київської області з адміністративним позовом про:

визнання протиправними дій УПСЗН Бородянської РДА щодо відмови у прийняття документів та підготовці подання для видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії;

зобов'язання УПСЗН Бородянської РДА прийняти документи та направити подання про оформлення посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії;

зобов'язання Київської обласної державної адміністрації вирішити питання щодо видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 10.01.2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Київська обласна державна адміністрація подали апеляційну скаргу про скасування незаконної, на їх думку, постанови суду першої інстанції та просять постановити нову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. При цьому посилаються на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка являється постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 4), що підтверджується копією посвідчення громадянки, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (а.с.8).

З копії експертного висновку № 9809 від 25 липня 2016 року (а.с.11) та копії довідки до акту огляду МСЕК (а.с.9) вбачається, що позивачку визнано інвалідом третьої групи внаслідок захворювання пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС.

Листом №5110/08 від 11 листопада 2016 року УПСЗН Бородянської РДА відмовили позивачці у прийнятті документів необхідних для оформлення посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, оскільки департаментом соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації не приймаються подання райдержадміністрації на оформлення громадянам посвідчень постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з числа осіб потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4 (а.с.10).

Апеляційна скарга мотивована тим, що був прийнятий Закон України №76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», на підставі якого виключений абзац п'ятий частини другої статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме виключено зону посиленого радіоактивного контролю (закон набрав чинності з 01.01.2015 року). При цьому зазначено, що довідка МСЕК про встановлення позивачці групи інвалідності , пов'язаної з впливом аварії на ЧАЕС, видана після 01.01.2015 року.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про протиправність дій відповідачів, з чим апеляційна інстанція не може не погодитися, з огляду на слідуюче.

Статтею 15 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: …4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років;

Той факт, що апелянтка проживала на території зони посиленого радіологічного конторолю не спростовано апелянтом та підтверджується матеріалами справи і самим відповідачем - видачею відповідного посвідчення.

За ст. 65 вказаного Закону посвідчення … та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи врегульовано Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року № 51.

Відповідно до п. 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, видача посвідчень потерпілим від Чорнобильської катастрофи, провадиться обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Виключення із територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи зони посиленого радіоактивного контролю жодним чином не спростовує факту проживання у цій зоні позивачки станом на 1 січня 1993 року. Більш того, як зазначалося вище захворювання, виявлені у позивачки (рак шийки матки), пов'язані з впливом аварії на Чорнобильській АЕС, а тому вона безумовно потребує соціального захисту, як така, що постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, вказана правова норма визначає критерії для оцінювання дій та рішень суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, а тому суб'єкти владних повноважень повинні враховувати ці критерії-принципи, приймаючи будь-яке рішення та вчиняючи будь-які дії. А оскільки дотримання всіх критеріїв свідчить про якість та природу прийнятих рішень та вчинених дій, то недотримання хоча б одного з них тягне наслідком визнання їх протиправними та необґрунтованими.

Оскільки позивачкою надано всі документи, необхідні для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність дій УПСЗН щодо не прийняття документів для оформлення та видачі посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та направлення відповідного подання. При цьому, варто зауважити, що відмова у прийнятті документів жодним чином не обґрунтована з посиланням на законодавчі приписи, а ґрунтується виключно на вказівці вищестоящого органу.

Крім того, протиправність дій відповідачів призвела до порушення необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких мають бути спрямовані ці дії, а тому з метою належного захисту порушеного права позивачки та його відновлення, судова колегія знаходить правомірним висновок суду першої інстанції про необхідність зобов'язання зобов'язання КОДА вирішити питання щодо видачі посвідчення позивачці.

При цьому, судова колегія звертає особливу увагу на приписи ст. 58 Конституції України, норми якої є нормами прямої дій зокрема, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Надаючи офіційне тлумачення вищезазначених положень, Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 року у справі № 1-рп/99 зазначив, що принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Апеляційна інстанція в якості підстави для відмови у позові не може прийняти посилання на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 29.11.2016 року, оскільки існує протилежна позиція цього ж суду, викладена в ухвалі від 14.06.2016 року у справі № К/800/35280/15, де зазначено наступне:

«Враховуючи, що позивачкою надано всі документи, необхідні для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про протиправність дій Управління соціального захисту населення … та Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо не прийнятті документів для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1».

Саме така позиція, на думку, апеляційної інстанції є правильною, оскільки статус потерпілого від наслідків аварії на ЧАЕС не можливо втрати в зв'язку з прийняттям нового Закону, яким виключено зону посиленого радіоактивного контролю з переліку території, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів вважає, що встановлення МСЕК факту того, що захворювання, виявлені у позивачки (рак шийки матки), пов'язані з впливом аварії на Чорнобильській АЕС є безумовним підтвердженням статусу постраждалої від наслідків аварії на ЧАЕС та не може ігноруватися в жодному разі.

За ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатньо беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення та не довів правомірність своєї відмови у розгляді питання щодо видачі спірного посвідчення.

Оцінивши в сукупності встановлені апеляційною інстанцією обставини у справі, дослідивши апеляційну скаргу, проаналізувавши доводи сторін у справі, їх пояснення та заперечення, а також нормативно-правові акти, якими регулюються спірні правовідносини, апеляційна інстанція приходить до однозначного висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, а тому постанову суду першої інстанції залишає без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 196, 198, 200, 205 та 207 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Київської обласної державної адміністрації - залишити без задоволення.

Постанову Бородянського районного суду Київської області від 10.01.2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кучма А.Ю.