Справа № 200/14924/16-а
Суддя: Кудрявцева Т. О.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

провадження № 2а/200/579/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об"єднаного Управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську про визнання дій протиправними, визнання права на отримання пенсії, зобов"язання виконати певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним адміністративним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона відповідно до пенсійного посвідчення НОМЕР_2 від 29.09.2015 року та довідки №1730/02-10, виданої УПФУ в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська від 19.10.2015 року є пенсіонером та отримує пенсію за віком. В вересні 2015 року вона звернулась до відповідача щодо перерахування призначеної пенсії за віком в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкового державного пенсійного страхування» та наданого їй права чинним законодавством України. Відповідно до Довідки №454/02-11 від 18.07.2016 року, виданої Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську вона перебуває на обліку в пенсійному фонді та отримує пенсію за віком з 01.12.2015 року довічно у розмірі 1076,26 грн. за особовим рахунком НОМЕР_3. Її страховий стаж складає 27 років 5 місяців та 15 днів. При здійсненні розрахунку страхового (трудового) стажу посадовими особами Відповідача їй було відмовлено в зарахуванні для призначення пенсії та розрахунку трудового стажу, час здійснення індивідуальної підприємницької діяльності в період з 26 березня 1993 року до 08 лютого 1996 року та відповідно не зараховано до трудового стажу 2 роки 11 місяців.

Позивач зазначає, що нею до реєстраційної справи про призначення пенсії надавались усі документи, зокрема офіційна довідка Павлоградського міського відділу Дніпропетровського обласного управління Пенсійного фонду України №233 від 10.06.1996 року «Про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України» за період 26 березня 1993 року до 08 лютого 1996 року. Також, нею неодноразово надавався оригінал довідки Виконавчого комітету Павлоградської міської ради №2382-j6 від 12.08.2015 року щодо підтвердження реєстрації індивідуальної підприємницької діяльності в вищезазначений період. Проте, не зважаючи на її неодноразові звернення та вимоги щодо письмового обґрунтування відмови посадовими особами Відповідача зарахування вищевикладеного страхового стажу в розрахунок щодо призначення їй пенсії, останніми не було надано письмових відповідей, а лише в усні формі було повідомлено, що надана Довідка №233 від 10.06.1996 року не відповідає затвердженій виконавчим органом формі, що вона вже недійсна в зв'язку із строком давності. Листом Відповідача №140/03-16 від 01.02.2016 року їй було повідомлено, що надана довідка №233 від 10.06.1996 року вже визнана недійсною та за відсутності первинних документів УПФУ в м.Павлоград та Павлоградському районі Дніпропетровської області не може надати нову довідку про сплату страхових внесків. Додаткова інформація щодо сплати нею страхових внесків в джерелах формування Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування та реєстру страхувальників не збереглася. Згідно Довідки виконавчого комітету Павлоградської міської ради №2382-зв від 12.08.2015 року позивачка зареєстрована як фізична особа-підприємець з 12.03.1993 року за адресою: АДРЕСА_1. Даних про скасування підприємницької діяльності не має.

Позивачка вважає, що дії та рішення посадових осіб Відповідача є необґрунтованими і неправомірними, та такими, що суперечать діючому законодавству, а саме Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, статей 18 та 19 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній».

Посилаючись на зазначене, позивач просить визнати її такою, що має право на отримання пенсії за трудовим стажем як фізична-особа-підприємець за час здійснення індивідуальної підприємницької діяльності в період з 26 березня 1993 року по 08 лютого 1996 року; визнати протиправною відмову Центрального об"єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську в зарахуванні їй до трудового стажу час здійснення нею індивідуальної підприємницької діяльності в період з 26 березня 1993 року по 08 лютого 1996 року; зобов'язати відповідача зарахувати їй до стажу роботи здійснення нею індивідуальної підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця з 26 березня 1993 року по 08 лютого 1996 року; зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську здійснити перерахунок та виплачувати їй пенсію з урахуванням періоду здійснення нею індивідуальної підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця з 26 березня 1993 року по 08 лютого 1996 року, з 11.09.2015 року.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість.

Вислухавши осіб, які з'явились, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, позивачка відповідно до пенсійного посвідчення НОМЕР_2 від 29.09.2015 року та довідки №1730/02-10, виданої УПФУ в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська від 19.10.2015 року є пенсіонером та отримує пенсію за віком.

Відповідно до Довідки №454/02-11 від 18.07.2016 року, виданої Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську ОСОБА_1 перебуває на обліку в пенсійному фонді та отримує пенсію за віком з 01.12.2015 року довічно у розмірі 1076,26 грн. за особовим рахунком НОМЕР_3. Її страховий стаж складає 27 років 5 місяців та 15 днів.

При оформлені пенсії ОСОБА_1 до реєстраційної справи про призначення пенсії надавались усі документи, зокрема офіційна довідка Павлоградського міського відділу Дніпропетровського обласного управління Пенсійного фонду України №233 від 10.06.1996 року «Про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України» за період 26 березня 1993 року до 08 лютого 1996 року. Також, нею неодноразово надавався оригінал довідки Виконавчого комітету Павлоградської міської ради №2382-j6 від 12.08.2015 року щодо підтвердження реєстрації індивідуальної підприємницької діяльності в вищезазначений період.

Однак при здійсненні розрахунку страхового (трудового) стажу посадовими особами Управління пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська ОСОБА_1 було відмовлено в зарахуванні для призначення пенсії та розрахунку трудового стажу, час здійснення індивідуальної підприємницької діяльності в період з 26 березня 1993 року до 08 лютого 1996 року та відповідно не зараховано до трудового стажу 2 роки 11 місяців.

В вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача щодо перерахування призначеної пенсії за віком в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкового державного пенсійного страхування» та наданого їй права чинним законодавством України.

Листом Управління пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська від 01.02.2016 року №140/03-16 позивачці було відмовлено в перерахунку пенсії у зв'язку з неможливістю зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 12 березня 1993 року по 08 лютого 1996 року згідно довідки Павлоградського міського відділу Пенсійного фонду України №223 від 10.06.1996 року, так як дана довідка визнана недійсною та в зв'язку з відсутністю первинних документів Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області не може надати нову довідку за період з 26.03.1993 року по 08.02.1996 року про сплату страхових внесків.

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області зі скаргою на неправомірні дії Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська щодо визнання сплати страхових внесків за період здійснення індивідуальної підприємницької діяльності з 26.03.1993 року по 08.02.1996 року.

Згідно відповіді Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області №Р207-16 (Р207-16/1) від 02.03.2016 року інформація (до 2000 року) знищена Західно-Донбаською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та Павлоградським міським відділом Дніпропетровського обласного управління Пенсійного фонду України, як така , що немає науково-історичної цінності та втратила практичне значення.

Суд вважає зазначені дії відповідача протиправними, зважаючи на наступне.

Представник відповідача на обґрунтування невизнання адміністративного позову у письмових запереченнях посилається на наступні обставини.

Відповідно до Порядку та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, 01.07.2000 року відповідно до пункту «б» пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженою управлінням Пенсійного фонду України від 27 листопада 2005 року №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, підтверджується даними персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 року підтверджується спеціальними торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру зареєстрованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Для підтвердження сплати страхових внесків Управлінням було направлено запити до Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області №2399/02/20 від 11.09.2015 року про надання довідки про сплату страхових внесків приватним підприємців ОСОБА_1 з 26.03.1993 року по 08.02.1996 року, №2901/02/20 від 04.11.2015 року, №3943/02/20 від 10.12.2015 року про надання довідки про систему оподаткування та період сплати страхових внесків приватним підприємцем ОСОБА_1

Управлінням Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про сплату була надана відповідь листом №16365/05/19 від 26.12.2015 року, що станом на 25.12.2015 року ОСОБА_1 згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, як фізична особа-підприємець не зареєстрована та в управлінні Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області на обліку не перебуває. В зв'язку з відсутністю первинних документів по ОСОБА_1 надати довідку про сплату страхових внесків за період 26.03.1993 по 08.02.1996 рр. не має можливості. Надану довідку №233 від 10.06.1996 року вважати недійсною.

У своєму листі від 11.01.2016 року №307-04-10-17-03 Західно-Донбаська об'єднана податкова інспекція головного управління ДФС у Донецькій області надала відповідь, що згідно акту від 24.06.2015 року №23 «Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного фонду», складеного на підставі типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Ради Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1242, Переліку типових документів, що створюється під час діяльності органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, зі зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року №578/5, номенклатурі справ Західно-Донбаської ОДПІ, що справа ОСОБА_1 знищена, як така, що не має науково-історичної цінності та втратила практичне значення.

Оскільки підтвердити інформацію про сплату страхових внесків за періоди здійснення підприємницької діяльності Позивача не має можливості, підстави для зарахування періоду роботи з 26 березня 1993 року до 08 лютого 1996 року до страхового стажу, відсутні.

Суд не може прийняти до уваги дані заперечення з огляду на наступне.

Згідно ст.5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в країні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та має пріоритет над іншими нормативно-правовими актами. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ст..19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати непрацездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпним. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст..18 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» джерелами формування Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування є відомості, що надходять до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду від, зокрема державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, платників єдиного внеску - застрахованих осіб, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску.

Відповідно до ст..19 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» реєстр страхувальників - це автоматизований банк відомостей створений для ведення обліку платників єдиного внеску - страхувальників, який формує та веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів, Пенсійний фонд та фонди загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до Указу Президента України від 06 квітня 2011 року №384/2011 «Про затвердження Положення «Про Пенсійний фонд України» (Зі змінами, внесеними згідно з Указами Президента №141/2013 від 18.03.2013 року) Пенсійний фонд України уповноважений та зобов'язаний відповідно вимог чинного законодавства України вести реєстр, відповідно інформацію щодо страхувальників. Пенсійний фонд України під час виконання покладених на нього завдань взаємодіє та має право одержувати в установленому законодавством порядку безоплатно від міністерств, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, всеукраїнських об'єднань профспілок, всеукраїнських обєднань роботодавців необхідні для виконання покладених завдань інформацію, документи і матеріали, зокрема від органів статистики - статистичні дані.

Таким чином, функціональний обов'язок щодо накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб, а й так само ведення Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, витребування інформації щодо страхувальника покладений не на страхувальника, а на суб'єктів формування Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування та суб'єктів формування реєстру страхувальників.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року (Із змінами, внесеними згідно з Постановами Кабінету Міністрів України №1028 від 09.12.2015 року) «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки для підтвердження трудового стажу приймаються дані з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, відповідної довідки та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Пунктом 23 зазначеної Постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року передбачено, що Довідки,що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою.

Виходячи із смислового висновку замислу абз.3 п.2 ч.2.1 Постанови Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року (Із змінами, внесеними згідно з Постановами Пенсійного фонду України №13-2 від 30.07.2015 року) «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846), що кореспондується з діючим пенсійним законодавством України, підтвердженням факту здійснення фізичною особою підприємницької діяльності до 01 липня 2000 року є саме Довідка про внесення страхових внесків Пенсійного фонду України (його територіальних представництв). З 01 липня 2000 року період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, підтверджується вже довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку, спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Суд також не може погодитись з визнанням Довідки про внесення страхових внесків №233 від 10.06.1996 року не встановленої форми та встановлення строку давності такої Довідки з огляду на наступне.

Рішенням Конституційного суду України у справі №1-7/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.58 Конституції України справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, і це стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Виходячи з вищевикладеного та із загальних норм загальної теорії цивілістичної науки та публічних (владних) відносин, будь-який нормативний документ, публічні, цивільні та господарські відносини визнаються законними та мають юридичну силу, які існували під час дії Закону чи іншого нормативно-правового акту, навіть якщо такий Закон або нормативно-правовий акт скасовано у часі, не залежно від підстав його скасування.

Довідка №233 Павлоградського міського відділу Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України була видана позивачці 10.06.1996 року.

На момент існування зазначених правовідносин з Пенсійним фондом, зокрема порядок надання зазначених Довідок за Формою №3 особам, що здійснюють індивідуальну підприємницьку діяльність, регламентувалось Постановою Правління пенсійного фонду України №5-5 від 10.06.1994 року «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів».

Відповідно до п.22 зазначеної Інструкції така Довідка про сплату внесків надається тільки у разі припинення підприємницької діяльності або зміни місця проживання громадянина-підприємця органом Пенсійного фонду України.

Суд ставиться критично щодо знищення страхових документів «як таких, що мають науково-історичної цінності та втратили практичне значення».

Згідно п.678 «Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 12.04.2012 року №578/5 відомості про застраховану особу, що підлягає загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню (персоніфікований облік) зберігаються 75 років.

Відповідно до п.1.4. переліку 1.4. цей Перелік є нормативно-правовим актом, призначеним для використання всіма організаціями при визначенні строків зберігання документів, їх відборі на постійне та тривале (понад 10 років) зберігання або для знищення. Цей Перелік може використовуватися також фізичними особами-підприємцями.

Ані нормативно-правовими актами, ані Законами України, ані Конституційним судом України (в порядку тлумачення), ані іншим діючим законодавством України, зокрема пенсійним законодавством, не регламентовано та не передбачено припинення за строком давності дії у часі локальних документів виданих громадянам України щодо реалізації своїх конституційних прав на пенсійне забезпечення.

Тобто, скасування нормативно-правового акту, інших підзаконних актів жодним чином не скасовує та не визнає дозвільних та довідкових документів, які були видані фізичним особам за час дії таких нормативно-правових актів.

Таким чином, з огляду на вищевстановлені обставини, суд вважає протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в зарахуванні до її трудового стажу час здійснення нею індивідуальної підприємницької діяльності в період з 26 березня 1993 року по 08 лютого 1996 року.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб"єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства. Згідно до п.1 ч.1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб"єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про визнання її такою, що має право на отримання пенсії за трудовим стажем як фізична-особа-підприємець за час здійснення індивідуальної підприємницької діяльності в період з 26 березня 1993 року по 08 лютого 1996 року, відповідно визнання протиправними дії Центрального об"єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови їй у перерахунку пенсії; зобов'язання відповідача зарахувати до стажу роботи позивачки, здійснення нею індивідуальної підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця з 26 березня 1993 року по 08 лютого 1996 року та зобов'язання Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську здійснити перерахунок та виплачувати пенсію позивачці з урахуванням періоду здійснення нею індивідуальної підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця з 26 березня 1993 року по 08 лютого 1996 року, з 11.09.2015 року.

Будь-яких належних та допустимих доказів в спростування вимог позивача відповідачем суду не надано.

Згідно до ч.1 ст. 94 КАС України суд вважає за необхідне присудити на користь позивача понесені нею витрати по справі в сумі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 159, 161-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн. НОМЕР_1, такою, що має право на отримання пенсії за трудовим стажем як фізична-особа-підприємець за час здійснення індивідуальної підприємницької діяльності в період з 26 березня 1993 року по 08 лютого 1996 року.

Визнати протиправною відмову Центрального об"єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську в зарахуванні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн. НОМЕР_1, до трудового стажу час здійснення нею індивідуальної підприємницької діяльності в період з 26 березня 1993 року по 08 лютого 1996 року.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн. НОМЕР_1, здійснення нею індивідуальної підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця з 26 березня 1993 року по 08 лютого 1996 року.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську здійснити перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн. НОМЕР_1, з урахуванням періоду здійснення нею індивідуальної підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця з 26 березня 1993 року по 08 лютого 1996 року, з 11.09.2015 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн. НОМЕР_1, понесені нею витрати по справі в сумі 551 грн. 20 коп. з рахунку бюджетних асигнувань Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.О. Кудрявцева