Справа № 826/18414/16
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 березня 2017 року № 826/18414/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії: головуючого судді Балась Т.П., суддів Літвінової А.В., Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Державної служби геології та надр України

до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби

про скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Державна служба геології та надр України звернулась до суду з позовом про скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Думанської А.Л. про накладення штрафу від 04.11.2016 року у виконавчому провадженні № 51788162.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на Закони України «Про судоустрій і статус суддів», «Про видобування і переробку уранових руд», Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, Положення про Державну службу геології та надр України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 року № 1174 та зазначає, що постанова про накладення штрафу є сумнівною, оскільки позивачем оскаржено судове рішення до суду касаційної інстанції та заявлено клопотання про зупинення виконання рішення суду, яке ще судом касаційної інстанції не розглянуто, разом з тим такі доводи не прийняті до уваги державним виконавцем під час винесення постанови про накладення штрафу. Крім того, позивач вказує на певну процедуру видачи дозволу (на виконання рішення суду), яка не може бути виконана позивачем без дотримання такої процедури.

Відповідач заявив клопотання про розгляд справи без участі його представника, свою правову позицію щодо позову не навів, до суду надіслав копію матеріалів виконавчого провадження.

В судовому засіданні 15.02.2017 року оголошено ухвалу про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Постановою про накладення штрафу від 04.11.2016 року у виконавчому провадженні № 51788162 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Думанською А.Л. на Державну службу геології та надр України за невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця без поважних причин накладено штраф у розмірі 1360 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження № 51788162 відкрито 27.07.2016 року з примусового виконання виконавчого листа, виданого Київським апеляційним адміністративним судом від 21.07.2016 року у справі № 826/6873/16 про зобов'язання Державну службу геології та надр України видати товариству з обмеженою відповідальністю «Атомні енергетичні системи України» спеціальні дозволи на користування надрами з метою геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки Михайлівської площі уранових руд на 5 років, що знаходиться у Казанківському районі Миколаївської області, за 5 км на південний захід від с. Миколаївка, за 40 км на захід від м. Кривий Ріг згідно з поданою заявою від 10.02.2016 № 10- 2/5; Сафонівської ділянки уранових руд на 5 років, що знаходиться у Казанківському районі Миколаївської області, в 120 км на південний захід від м. Жовті Води та в 65 км від м. Кривий Ріг згідно з поданою заявою від 24.02.2016 №24-02/2; Садової площі уранових руд на 5 років, що заходиться в Арбузинському районі Миколаївської області, в 40 км на південний схід від м. Первомайськ та в 6 км на північний захід від районного центру смт. Абрузинка; Новогурівської ділянки уранових руд на 5 років, що знаходиться в Криничанському та П'ятихатському районах Дніпропетровської області згідно з поданою заявою від 25.02.2016 № 25-02/4; Сурської площі уранових руд на 5 років, що знаходиться в 30 км на південний захід від м. Дніпропетровськ згідно з поданою заявою від 25.02.2016 року № 25-02/6.

Вирішуючи спірні правовідносини сторін суд виходить з наступного.

5 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», яким встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону (пункти 5-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення»).

Відповідно до статті 19 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час відкриття виконавчого провадження, далі - Закон № 606-XIV) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення тощо.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом (стаття 25 Закону № 606-XIV).

Як вбачається з матеріалів справи, у постанові про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем дотримано вимог законодавства, надано боржнику строк до семі днів з моменту винесення постанови для добровільного виконання рішення суду та попереджено про стягнення виконавчого збору та витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Тобто, боржник був обізнаний про виконавче провадження, строк для добровільного виконання рішення суду та про дію нормативно-правових актів, які регулюють виконавче провадження в Україні.

Статтею 89 Закону № 606-XIV передбачено відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, у вигляді накладення штрафу.

Станом на 04.11.2016 у матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості щодо виконання боржником судового рішення.

На час розгляду даної справи в суді рішення суду боржником не виконано.

При цьому, у матеріалах виконавчого провадження наявні постанова про накладення штрафу від 16.08.2016 року у розмірі 680 грн., вимога державного виконавця від 16.08.2016 року № 20.1/423/3.

Перший штраф у даному виконавчому провадженні винесено на підставі Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, згідно якого у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону (ч.2 ст. 89).

Відповідно до статті 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про правомірність винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу.

Щодо доводів позивача з приводу наявності касаційної скарги на рішення суду першої та апеляційної інстанції у справі № 826/6873/16 та право суду касаційної інстанції зупинити виконання рішення, суд повідомляє наступне.

До матеріалів виконавчого провадження залучено копію ухвали Вищого адміністративного суду України від 27.09.2016 року, якою касаційну скаргу Державної служби геології та надр України залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2016 року - без змін.

Тобто на час винесення постанови про накладення штрафу боржнику було відомо про розгляд касаційної скарги та відсутність підстав для невиконання рішення суду.

Доводи позивача щодо його дискреційних повноважень та порядку видачи спеціальних дозволів судом до уваги не приймаються з огляду на те, що спірні правовідносини виникли під час виконавчого провадження, а спірні правовідносини сторін - боржника та стягувача у справі № 826/6873/16 - вирішено судом по суті, рішення набрало законної сили та підлягає виконанню згідно статті 129-1 Конституції України.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суду пред'явлено докази того, що стягувачем в межах виконавчого провадження надаються документи з метою належного виконання рішення Київського апеляційного адміністративного суду (зокрема, лист від 28.07.2016 року № 28-07/5), проте боржником рішення суду не виконано, доказів звернення до суду за реалізацію права на роз'яснення рішення суду або встановлення/зміни порядку виконання судового рішення до суду також не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є необгрунтованим та визнається таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 69-71, 86, 98, 160-163, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя Т.П. Балась

Судді А.В. Літвінова

А.С. Мазур