Справа № 127/26510/16-а
Суддя: Луценко Л. В.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/78/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача УПФ України у м. Вінниці про визнання дій неправомірними та зобовязати вчинити певні дії, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що позивач перебуває на обліку в УПФ України у м. Вінниці та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», яка була призначена позивачу з 23.06.2011 року у розмірі 85% від суми заробітної плати.

Серед документів, які позивач подавала для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», позивач подала довідку про складові заробітної плати №№01-10/1416, 01-10/1417 від 23.06.2011 року, в яку не була включена матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати та які, відповідно, не були враховані при обчисленні пенсії. При тому, що під час роботи у Лівобережному міжрайонному центрі зайнятості позивач отримувала дані виплати, на які було нараховано страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Після звернення до Лівобережного міжрайонного центру зайнятості на заяву позивача їй було видано довідку про складові заробітної плати від 01.12.2016 року №01-28/3118, в яку включена матеріальна допомога на оздоровлення в сумі 1 050,00 грн., матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань в сумі 6 954,04 грн., індексація заробітної плати в сумі 6 387,19 грн. На всі виплати, включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

02.12.2016 року позивач звернулась до відповідача з проханням перерахувати її пенсію, врахувавши довідку про складові заробітної плати від 01.12.2016 року.

Проте, у перерахунку пенсії позивачу відповідачем було відмовлено, посилаючись на відсутність законних підстав для перерахунку пенсії з врахуванням сум, визначених в довідці №01-28/3118 від 01.12.2016 року.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними та такими що не відповідають закону, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо виключення зі складу заробітної плати, з якої нараховується пенсія, сум матеріальної допомоги на оздоровлення та сум матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати; зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії з 02.12.2016 року згідно ст.ст.33, 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній, на момент призначення пенсії) в розмірі 85% заробітної плати, включивши до складу заробітної плати, з якої проводиться нарахування пенсії, суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а також індексації заробітної плати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові.

В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити у звязку з безпідставністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Згідно ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач перебуває на обліку в УПФ України у м. Вінниці та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», яка була призначена позивачу з 23.06.2011 року у розмірі 85% від суми заробітної плати.

Для призначення пенсії державного службовця позивачем була надана довідка про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України 14.02.2011 року №5-1, №№01-10/1416, 01-10/1417 від 23.06.2011 року, в яку не була включена матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати та які, відповідно, не були враховані при обчисленні пенсії. При тому, що під час роботи у Лівобережному міжрайонному центрі зайнятості позивач отримувала дані виплати, на які було нараховано страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Після звернення до Лівобережного міжрайонного центру зайнятості на заяву позивача їй було видано довідку про складові заробітної плати від 01.12.2016 року №01-28/3118, в яку включена матеріальна допомога на оздоровлення в сумі 1 050,00 грн., матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань в сумі 6 954,04 грн., індексація заробітної плати в сумі 6 387,19 грн. На всі виплати, включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

02.12.2016 року позивач звернулась до відповідача з проханням перерахувати її пенсію, врахувавши довідку про складові заробітної плати від 01.12.2016 року.

Проте, у перерахунку пенсії позивачу відповідачем було відмовлено, посилаючись на відсутність законних підстав для перерахунку пенсії з врахуванням сум, визначених в довідці №01-28/3118 від 01.12.2016 року, оскільки, на його думку, матеріальна допомога (на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань тощо), індексація є одноразовими виплатами і не зазначені в переліку складових заробітної плати, передбачених ч.2 ст.33 Закону України «Про державну службу», а тому вони не включаються до заробітку, що враховується при перерахунку пенсії державним службовцям.

Однак, суд не погоджується з такою думкою відповідача за наступних обставин.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається у розмірі 60 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально побутових питань, індексація, компенсація за невикористану відпустку входять до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми витрат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

А тому, з урахуванням викладеного, суд вважає, що матеріальна допомога, індексація, компенсація за невикористану відпустку, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та які не включається до складу заробітної плати державного службовця, повинні враховуватись при обчисленні розміру її пенсії, оскільки в даному випадку підлягають застосуванню спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, зокрема, ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», натомість положення Законів України «Про державну службу» є загальними.

Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року по справі № 21-430а11.

Що ж стосується посилань представника відповідача на норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» як на підставу про відмову здійснення перерахунку пенсії позивачу, то суд звертає увагу, що положенням п.5 Розділу III Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-VIII, передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, не можуть бути підставою відмови у проведенні перерахунку пенсії, оскільки вказані зміни законодавства не містять вимогу щодо перерахунку раніше призначеної пенсії, а стосуються лише призначення пенсій особам, які підпадають під його дію.

Право на перерахунок пенсії надано позивачу з моменту призначення пенсії і на підставі діючого на той час законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило ст.22 Конституції України, яка є нормою прямої дії.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, достатньо вмотивованими та ґрунтуються на наявних у справі доказах, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Отже, враховуючи положення ч.1, 3 ст.94 КАС України суд вважає за можливе стягнути з УПФ України у м. Вінниці за рахунок його бюджетних асигнувань 551,20 грн. судового збору на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 46 Конституції України, ст.ст. 65-66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ст.ст. 33, 37 Закону України «Про державну службу», ст.ст. 2, 6, 18, 41, 122, 159-163, 167, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці щодо виключення зі складу заробітної плати, з якої нараховується пенсія ОСОБА_1, сум матеріальної допомоги на оздоровлення та сум матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 02.12.2016 року згідно ст.ст.33, 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній, на момент призначення пенсії) в розмірі 85% заробітної плати, включивши до складу заробітної плати, з якої проводиться нарахування пенсії, суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а також індексації заробітної плати.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці за рахунок його бюджетних асигнувань 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп. судового збору на користь ОСОБА_1.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі, якщо судом було проголошено лише вступну та резолютивну частини, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: