Справа № 308/6537/16-а
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2017 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючого судді Придачук О.А.

при секретарі Бомбушкар В.П.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ужгородського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Ужгородського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсії.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що з 11.11.2013 року вона звільнена з посади провідного спеціаліста економіста відділу статистики торгівлі Головного управління статистики у Закарпатській області у зв»язку з виходом на пенсію за віком, і згідно із законодавством їй була призначена пенсія державного службовця. Під час роботи в Головному управлінні статистики Закарпатської області вона щорічно отримувала матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань і індексацію заробітної плати та премії до державних, професійних та ювілейних дат, з яких утримувались страхові внески. На дату оформлення та перерахунку пенсії вона не знала, що надана відповідачу довідка про складові заробітної плати для нарахування пенсії не містила інформацію про матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, індексацію заробітної плати та премії до державних, професійних та ювілейних дат. Після звернення на її заяву Головним управлінням статистики в Закарпатській області було видано довідку від 01.03.2016 року за № 11-05/784 про складові заробітної плати, в яку включена матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань у сумі 8606,49 грн., індексація заробітної плати у сумі 11555,76 грн. та премії до державних професійних свят та ювілейних дат у сумі 781,50 грн., на які нараховувався збір на обов»язкове державне пенсійне страхування. Зазначені документи разом із заявою про перерахунок пенсії 09.03.2016 року вона надіслала до Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді. На її заяву про здійснення перерахунку пенсії від 09.03.2016 року вона отримала рішення відповідача від 15.03.2016 року за № 02/К-58 про відмову в перерахунку пенсії. З вказаним рішенням відповідача не згодна, вважає його неправомірним та таким, що не відповідає діючому законодавству та порушує її конституційне право на пенсійне забезпечення в розмірі відповідному її заробітній платі. А тому просить суд визнати неправомірними та протиправними дії по прийняттю рішення Ужгородського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови врахувати їй при перерахунку пенсії фактично нарахованих та сплачених сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та премій до державних, професійних свят та ювілейних дат, на які нараховувався збір на обов"язкове державне пенсійне страхування, зобов»язати Ужгородське об»єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця призначеної їй з урахуванням фактично нарахованих та виплачених сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та премій до державних, професійних свят та ювілейних дат, з яких сплачено страхові внески, з дати призначення пенсії, тобто з 12.11.2013 року.

Також позивачка подала заяву про поновлення їй строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначає, що про факт порушення її прав, а саме про неврахування до заробітку для обчислення пенсії сум пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та премій до державних, професійних свят та ювілейних дат, з яких сплачено страховий збір на обов»язкове державне пенсійне страхування не знала, оскільки як законослухняна громадянка вона цілком і повністю довіряла Пенсійному фонду у м. Ужгороді, в той час у неї не виникало ніяких сумнівів щодо неправильного нарахування їй пенсії, а також не було підстав не довіряти або підозрювати Пенсійний фонд у його некомпетентності або якихось неправомірних діях, вона не спеціаліст з фінансів, не володіє спеціальними знаннями, тому не могла знати і контролювати правильність заповнення та подання довідок про її зарплату. Через ЗМІ вона дізналася про масові помилки при нарахуванні пенсій державним службовцям і змушена була звернутися в Пенсійний фонд, а після відмови останнього, в суд.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, обгрунтовуючи свої заперечення тим, що ОСОБА_1 у листопаді 2013 року Ужгородським об»єднаним управлінням Пенсійного фонду України Закарпатської області було призначено пенсію державного службовця згідно поданої заяви з документами для призначення пенсії та відповідно до ст. 33,37 Закону України «Про державну службу», Мехамізму обчислення заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсії згідно Закону України «Про державну службу», що регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії». Крім того, згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, які набули права на призначення пенсії відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України, «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про ОСОБА_3 України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, у зв»язку чим з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах визначених вищенаведеними, законами не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Також представник відповідача зазначила, що позивач звернулася до суду з пропущенням строку звернення до адміністративного суду, встановленого чинним законодавством, та у зв»язку з цим просила суд залишити позовну заяву позивача без розгляду.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Положеннями ст. 99 КАС визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що вищевказаний встановлений законом строк звернення до адміністративного суду позивачем пропущено.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Разом з тим ст. 102 КАС передбачено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений і судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Суд вважає, що причини пропуску строку слід визнати поважними, оскільки позивачка є пенсіонеркою, про те, що при нарахуванні їй пенсії, було грубо порушено її конституційне право передбачене ст. 46 Конституції України, і не було враховано до заробітку для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та премій до державних, професійних свят та ювілейних дат, дізналася із ЗМІ, після чого звернулася до Ужгородського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області із заявою про перерахунок та виплату пенсії, з включенням в її дохід для обчислення пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та премій до державних, професійних свят та ювілейних дат, з яких сплачено страхові внески, а після отримання відмови у проведенні перерахунку пенсії звернулася до суду з адміністративним позовом, а тому клопотання про поновлення такого строку слід задовольнити.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач є пенсіонеркою та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» .

01.03.2016 року Головним управлінням статистики в Закарпатській області за № 11-05/784 ОСОБА_1 надано довідку за новою формою про складові заробітної плати, в яку включено відомості щодо нарахованої матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у сумі 8606,49 грн., індексації заробітної плати у сумі 11555,76 грн. та премії до державних професійних свят та ювілейних дат у сумі 781,50 грн., та зазначено що на всі виплати, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов»язкове державне соціальне страхування.

Як вбачається з доданої до матеріалів справи письмової відповіді начальника управління голови комісії з припинення діяльності УПФ України в м. Ужгороді за № 02/К-58 від 15.03.2016 року у відповідь на звернення ОСОБА_1 їй відмовлено у перерахунку пенсії.

Зі змісту ч.3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської соціальної хартії та ч.3 ст. 46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду,соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Стаття 37 Закону України «Про державну службу», яка була чинною на дату призначення пенсії позивачці, визначала, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв»язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995р. № 108/95-ВР (із змінами та доповненнями) заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з п. 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 року № 5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27.01.2004 року за № 114/8713 до інших заохочувальних та компенсаційних виплат включаються суми матеріальної допомоги, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв»язку з екологічним станом).

Частиною другою статті 33 Закону України передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що матеріальна допомога входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка врегульовує види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій визначено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов»язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов»язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку.

Згідно зі ст. 41 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу, для обчислення пенсії враховуються, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов»язкове державне пенсійне страхування.

Як наслідок, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов»язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

У даному випадку, при вирішенні спірних правовідносин перевагу у застосуванні мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, зокрема ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 41 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», а не положення Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які до спірних правовідносин є загальними.

Аналогічна правова позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом України у своїх постановах, зокрема від 20.02.2012 року у справі № 21-430а11, від 14.05.2013 року в справі № 21-125а13, від 28.05.2013 року у справі № 21-97а13, від 6.11.2013року у справі № 21-350а13, від 03.06.2014 року у справі № 21-134а14 (№№ 21-430а11, 21-350а13) та ін., яка з врахуванням вимог ст. 244-2 КАС України має враховуватися судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-XII, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Об»єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина перша статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078)

Згідно ч.2 ст. 2 Закону України «Про оплату праці» додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов»язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Суми виплат, пов»язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 року № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 року за № 114/8713.

Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, оскільки є додатковою заробітною платою та грошовим доходом населення, який згідно ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» враховується при обчисленні пенсій.

Тому, при перерахунку пенсії ОСОБА_1 повинна враховуватися отримана нею при перебуванні на державній службі матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та матеріальна допомога на оздоровлення, премії до державних, професійних свят та ювілейних дат, а також сума індексації заробітної плати, оскільки на вищезазначені виплати нараховувались страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування.

Посилання відповідача на відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії позивача з посиланням на п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 р. № 213-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», не заслуговують на увагу, оскільки, на думку суду, нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, застосуванню не підлягають.

Даною нормою скасовано нові нарахування пенсії, а не скасовано виплату раніше призначених. Застосування п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 р. № 213-VІІ у даному випадку суперечить вимогам ч. 1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з і якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та інше.

В процесі розгляду справи судом встановлено, що зазначені принципи в контексті положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем не дотримані.

Згідно ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права викладений у його постанові прийнятий за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини 1 ст. 237 КАС України, є обов"язковими для всіх суб"єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Враховуючи вищезазначене та той факт, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 19, 46 Конституції України, Законами України «Про державну службу», «Про оплату праці», «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», Інструкцією зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 року № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 року за № 114/8713, ст. ст. 17, 18, 94, 99, 159, 160, 163, 185, 186 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк, встановлений законом, для звернення до суду з адміністративним позовом до Ужгородського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсії.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ужгородського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Ужгородського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови ОСОБА_1 у включенні до розрахунку для обчислення пенсії фактично нарахованих та сплачених сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та премій до державних, професійних свят та ювілейних дат, на які нараховувався збір на обов"язкове державне пенсійне страхування.

Зобов»язати Ужгородське об»єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплачу пенсії, з моменту призначення, з 12.11.2013 року, з врахуванням фактично нарахованих та сплачених сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та премій до державних, професійних свят та ювілейних дат.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4