Справа № 522/3335/14-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

02 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 522/3335/14-а

Категорія: 6.2 Головуючий в 1 інстанції: Бойчук А.Ю.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Градовського Ю.М.

за участю секретаря - Скоріної Т.С.

представника апелянта - Воскобойникова В.О.;

представника прокуратури - Пашаєва Г.В.;

представника відповідача - Стефановської О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вітінформ» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2016 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вітінформ» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2014 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2014 року був задоволений позов заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської обласної ради про визнання протиправним та скасування окремих положень рішення Одеської міської ради №422-VI від 17 грудня 2013 року (т.1 а.с.189).

Судом визнано протиправним та скасовані підпункти 1, 25 пункту 1 рішення Одеської міської ради №422-12-VI від 17 грудня 2013 року «Перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси», що підлягають приватизації та відчуженню, та внесення змін до рішень Одеської міської ради.

Зазначене рішення суду першої інстанції було оскаржено, в тому числі, і товариством з обмеженою відповідальністю «Вітінформ» (далі - ТОВ «Вітінформ»), яке вважало, що прийнятим судовим рішення порушено його право на викуп у Одеської міської ради нежитлового приміщення підвалу за №504, площею 98,2 кв.м. за вул. Новосельського, 75 в м. Одесі.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року в задоволенні апеляційних скарг було відмовлено, а рішення суду першої інстанції було залишено без змін (т.2 а.с.44).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 серпня 2015 року касаційні скарги Одеської міської ради та ТОВ «Вітінформ» були залишені без задоволення, а рішення судів без змін (т.2 а.с.210).

29 лютого 2016 року ТОВ «Вітінформ» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про перегляд постанови Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2014 року, мотивуючи заяву тим, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2016 року скасовані судові рішення суду першої та апеляційної інстанції, якими були визнані протиправними дій виконавчого комітету Одеської міської ради щодо оформлення за Одеською міською радою права власності на об'єкти культурної спадщини та були скасовані записи у Державному реєстрі прав щодо права власності Одеської міської ради на 178 об'єктів культурної спадщини.

Заявник посилається на те, що обставини, які були викладені в скасованих рішення були враховані судами при розгляді справи щодо скасування підпунктів 1, 25 пункту 1 рішення Одеської міської ради №422-12-VI від 17 грудня 2013 року «Перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси», що підлягають приватизації та відчуженню, та внесення змін до рішень Одеської міської ради».

Враховуючи викладене, ТОВ «Вітінформ» просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2014 року, прийняти нове рішення, яким відновити спірне рішення та рішення Одеської міської ради №4599-VI від 13 лютого 2014 року, а також зобов'язати Департамент комунальної власності Одеської міської ради закінчити приватизацію та відчуження цього об'єкту, уклавши договір купівлі-продажу.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2016 року у задоволенні заяви було відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, апелянт просить його скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник апелянта в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник прокуратури в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Представник відповідача доводи апеляційної скарги також підтримала та просила її задовольнити.

Представник Одеської обласної ради в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, виходив із того, що заявник належних доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує подану заяву, суду не надав.

Оскільки, на думку суду, матеріали справи не містять доказів, що ухвалою Вищого адміністративного суду України було скасовано постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2012 року у справі №2-а-412/10/1522 і заявник такої ухвали суду також не надав, слід відмовити у задоволенні заяви, адже судочинство не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає що воно не відповідає законності та обґрунтованості, виходячи з наступного.

Пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України, підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами передбачено скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 22 травня 2015 року №7 «Про узагальнення судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» наголошено, що «вирішуючи питання про скасування судового рішення з підстав, визначених пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України, суд повинен виходити з преюдиційного зв'язку судових рішень. Разом із тим, слід мати на увазі, що скасування судового рішення може бути визнано нововиявленою обставиною лише у тому випадку, коли суд обґрунтував судове рішення, що переглядається, скасованим судовим рішенням (актом) чи виходив із вказаного акта, не посилаючись прямо на нього, і якщо вже прийнято новий акт, протилежний за змістом скасованому, або коли саме скасування акта означає протилежне вирішення питання.

Дослідженням обставин справи встановлено, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2010 року був задоволений позов заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської обласної ради до виконкому Одеської міської ради та комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» та визнано протиправними дій виконавчого комітету Одеської міської ради щодо оформлення за Одеською міською радою права власності на об'єкти культурної спадщини та було зобов'язано комунальне підприємство «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» скасувати записи у Державному реєстрі прав щодо права власності Одеської міської ради на 178 об'єктів культурної спадщини (т.1 а.с.165).

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2012 року зазначене рішення було скасовано, прийняте нове рішення, яким суд, вийшовши за межі позовних вимог, визнав протиправними та скасував свідоцтва про право власності Одеської міської ради на 178 об'єктів культурної спадщини спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст області (т.1 а.с.107).

Право власності Одеської міської ради на об'єкт, який позивач як орендар має намір викупити, вказаними рішеннями також було скасовано.

Як вбачається із судового рішення, яке належить переглянути за нововиявленими обставинами, воно побудовано на обставинах вищенаведених судових актів.

Так, у рішенні, яке є предметом перегляду, суд, посилаючись на ч.1 ст.72 КАС України, наголошує на тому, що Одеська міська рада не є власником спірного нерухомого майна, натомість безпідставно приймає рішення щодо приватизації та відчуженні в подальшому пам'ятників архітектури іншим особам.

Разом з тим, Вищий адміністративний суд України, скасовуючи своєю ухвалою від 11 лютого 2016 року рішення судів попередніх інстанцій, дійшов висновку, що спір, який розглядається не відноситься до юрисдикції адміністративного судочинства (т.3 а.с.115).

На думку суду касаційної інстанції, спір між обласною та міською радою стосується захисту цивільних прав та має не публічний, а приватно-правовий характер.

Даним рішенням касаційного суду справа була направлена до суду першої інстанції на новий розгляд.

При новому розгляді справи ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2016 року, яка набула чинності, провадження у справі за позовом заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської обласної ради до виконкому Одеської міської ради та комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» - було закрито

Отже, на теперішній час не існує спірного рішення суду за яким було скасовано право власності Одеської міської ради на об'єкти нерухомого майна і яке було покладено в основу рішення, що є предметом перегляду.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про те, що є преюдиційний зв'язок даних судових рішень і це може бути підставою для перегляду спірного рішення за нововиявленими обставинами.

Водночас, доводи апелянта щодо направлення, після скасування рішення суду першої інстанції, справи для продовження розгляду до того ж суду, є такими, що не засновані на адміністративному судочинстві.

Кодекс адміністративного судочинства України не дає таких повноважень суду апеляційної інстанції.

Так, відповідно до частини першої статті 253 КАС України, суд може скасувати постанову чи ухвалу у справі і прийняти нову постанову чи ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Тобто, якщо нове рішення ухвалюється судом апеляційної інстанції, то його повноваження визначаються статтями 198, 199 КАС України, а саме приймається рішення по суті заяви.

Колегія суддів вважає, що заява ТОВ «Вітінформ» про перегляд рішення за нововиявленими обставинами підлягає частковому задоволенню.

Так, підлягає задоволенню вимога заявника про скасування постанови Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2014 року.

Водночас, не підлягає задоволенню вимога про прийняття нового рішення, яким відновити рішення Одеської міської ради №422-12-VI від 17 грудня 2013 року та рішення Одеської міської ради №4599-VI від 13 лютого 2014 року, а також зобов'язати Департамент комунальної власності Одеської міської ради закінчити приватизацію та відчуження цього об'єкту, уклавши з ТОВ «Вітінформ» договору купівлі-продажу.

Зазначена вимога не підлягає задоволенню з наступних підстав.

По-перше, не було предметом розгляду суду першої інстанції питання щодо правомірності рішення Одеської міської ради №4599-VI від 13 лютого 2014 року, а також суд не розглядав вимоги ТОВ «Вітінформ» про зобов'язання Департаменту комунальної власності Одеської міської ради укласти з останнім договір купівлі-продажу.

Отже, приймати нове рішення за позовними вимогами, які не заявлялися заборонено ч.4 ст.195 КАС України.

Прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської обласної ради про визнання протиправним та скасування окремих положень рішення Одеської міської ради №422-VI від 17 грудня 2013 року, колегія суддів також не має право, оскільки скасованим судовим рішенням не прийнято нового, протилежного за змістом і крім цього прийняте рішення за змістом не означає протилежне вирішення питання.

Суд касаційної інстанції вирішив, що розгляд спору повинен бути в іншому судочинстві.

Розв'язуючи питання, щодо рішення, яке належить прийняти по суті заявлених вимог, колегія суддів вважає наступне.

Позов у даній справі заявлений з підстав порушення права власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, в особі Одеської обласної ради, об'єкти культурної спадщини, тобто спір фактично стосується не оскарження рішення органу виконавчої влади, пов'язаного з реалізацією його компетенції у сфері управління, а захисту права комунальної власності, тобто цивільного права.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Цивільного кодексу України, територіальні громади є учасниками цивільних правовідносин на рівні з іншими учасниками.

Захист судом прав власності у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21 Цивільного кодексу України, у тому числі шляхом визнання недійсним рішень органів місцевого самоврядування.

З урахуванням правової позиції, висловленої Верховним Судом України, зокрема у постановах від 16 грудня 2014 року у справі № 21-544а14, від 29 березня 2016 року у справі №21-5430а15, вирішення питання щодо права власності на об'єкти нерухомого майна та його захисту має розглядатися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

За вказаними обставинами слід дійти висновку, що даний спір не носить характеру публічно-правового та не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, у зв'язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Слід звернути увагу, що аналогічного висновку Вищий адміністративний суд України дійшов у справі за позовом Одеської обласної ради до виконкому Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення №510 від 27 вересня 1997 року «Про результати інвентаризації пам'яток містобудування та архітектури».

Суд першої інстанції, розглядаючи заяву ТОВ «Вітінформ» про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не навів належного обґрунтування, чому вимоги заявника не підлягають задоволенню.

Посилання суду на те, що представник ТОВ «Вітінформ» не надав відповідного судового рішення, не може бути підставою для відмови в задоволенні заяви.

Відповідно до ч. 4 ст.11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

До того ж, суд першої інстанції, з урахуванням позиції Вищого адміністративного суду України, Верховного Суду України, повинен був усунути порушення щодо підвідомчості розгляду цієї справи і надати можливість сторонам вирішити спір у суді, до юрисдикції якого він відноситься.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати ухвалу суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

Ухвала суду першої інстанції, відповідно до ч.3 ст.203 КАС України, скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 196, 199, 203, 206, 245, 246, 252, 253, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вітінформ» - задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2016 року - скасувати.

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Вітінформ» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2014 року - задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2014 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення Одеської міської ради №422-VI від 17 грудня 2013 року - закрити.

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Ю.М. Градовський