Справа № 826/251177/15
Суддя: Кривенда О.В.
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

20 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача Кривенди О.В.,

суддів: Гриціва М.І., Прокопенка О.Б., -

розглянувши заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської державної адміністрації (далі - КМДА), Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), комунального підприємства «Київблагоустрій», третя особа - ОСОБА_4, про визнання протиправними та скасування рішень, стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 21 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року, відмовив у задоволенні позову.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 11 січня 2017 року відмовив у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник позивача 7 лютого 2017 року звернувся до Верховного Суду України із заявою про її перегляд з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 КАС.

У заяві посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції положень статті 181 Цивільного кодексу України, статей 1, 2, 5, 15 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статті 28 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VІ «Про регулювання містобудівної діяльності» та частини другої статті 19 Конституції України.

На обґрунтування заяви додано копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 24 березня 2015 року, 20 жовтня, 29 вересня, 1 грудня 2016 року (справи №№ К/800/37456/13, К/800/30827/15, К/800/14041/15, К/800/54391/15 відповідно), які, на думку заявника, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Проте аналіз зазначених судових рішень не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом норм матеріального права.

Так, в оскаржуваному рішенні, суд касаційної інстанції, погодившись з висновками судів попередніх інстанцій про необґрунтованість позовних вимог, виходив із того, що нежитлове приміщення щодо якого було складено оскаржуваний припис підпадає під визначені правовими нормами ознаки тимчасової споруди, а саме: воно є спорудою, яка виготовлена з полегшених конструкцій та не є такою, що розташована на заглибленому фундаменті, оскільки не має жодного підземного поверху, крім того, позивачем не доведено наявність у нього проектно-дозвільних документів на розміщення цієї тимчасової споруди.

Водночас у рішенні касаційного суду від 24 березня 2015 року, цей суд встановив, що відповідно до технічного паспорту на нежитловий будинок (приміщення) спірні нежитлові будинки (приміщення) побудовані на бетонному стрічковому фундаменті та не належать до тимчасових споруд, тому припис контролюючого органу підлягає скасуванню.

У рішенні від 20 жовтня 2016 року суд касаційної інстанції виходив із того, що нежитлове приміщення (торгівельний павільйон) не є малою архітектурною формою, а є окремою торговою залою, яка є часткою торгівельного комплексу «Ніка», створеного як нерухоме майно, а розташовані в ньому торгівельні приміщення є нежитловими приміщеннями, які інвентаризовані відповідним Бюро технічної інвентаризації, відокремлені в натурі, є самостійним нерухомим майном і об'єктом цивільних прав, на які зареєстроване право власності. Тому дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи, перевірка правильності встановлення яких не належить до компетенції Верховного Суду України.

Колегія суддів дійшла висновку, що обставини, встановлені у справі, судове рішення в якій оскаржується, не є подібними до обставин, встановлених у справах, копії судових рішень від 24 березня 2015 року та 20 жовтня 2016 року в яких додано до заяви.

Крім того, надані для порівняння рішення не містять іншого, ніж в оскаржуваному рішенні, тлумачення норм матеріального права, про які йдеться у заяві представника позивача.

До того ж заявник посилається на ухвалу суду касаційної інстанції від 29 вересня 2016 року, як на підставу для перегляду, проте її не можна вважати такою, що дає передбачені пунктом 1 частини першої статті 237 КАС підстави для допуску справи до провадження та перегляду її Верховним Судом України, оскільки цим рішенням не вирішено спір по суті, а скасовано рішення судів попередніх інстанцій та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції з огляду на наявність неповноти встановлення обставин справи, а відтак, ухвала не містить висновків щодо правомірності застосування норм матеріального права.

Ухвала ж суду касаційної інстанції від 1 грудня 2016 року не має відмінного від оскаржуваного судового рішення змісту, оскільки в цій справі суд також встановив, що відповідачем здійснено демонтаж малої архітектурної форми, а не нерухомого майна та дійшов висновку про те, що відповідачем при вчиненні оскаржуваних дій щодо демонтажу павільйону дотримано вимоги чинного законодавства.

Зазначене дає підстави для висновку про необґрунтованість поданої ОСОБА_3 заяви.

Враховуючи викладене та керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження справи за позовом ОСОБА_2 до Київської міської державної адміністрації, Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), комунального підприємства «Київблагоустрій», третя особа - ОСОБА_4, про визнання протиправними та скасування рішень, стягнення коштів за заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 11 січня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кривенда

Судді: М.І. Гриців

О.Б. Прокопенко