Справа № 816/196/17
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 рокум. ПолтаваСправа №816/196/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Лайко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (надалі - позивач, ОСОБА_3В.) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (надалі також відповідач), у якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 73,5834 га, кадастровий номер :00:001:0307 з метою реєстрації земельної ділянки площею 70,6918 га, сформованої під час виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної власності для ведення фермерського господарства за межами населеного пункту в адміністративних межах Чутівської селищної ради Полтавської області;

видати ОСОБА_3 дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 73,5834 га, кадастровий номер :00:001:0307 з метою реєстрації земельної ділянки площею 70,6918 га, сформованої під час виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної власності для ведення фермерського господарства за межами населеного пункту в адміністративних межах Чутівської селищної ради Полтавської області.

В обґрунтування позовних вимог посилався на протиправність відмови відповідача у наданні ОСОБА_3 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо поділу земельної ділянки.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях представник відповідача зауважила, що у Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області відсутні правові підстави для надання позивачу дозволу на поділ земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0307, оскільки така ділянка не перебуває у власності або користуванні.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечувала, наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

28.03.2016 ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 70,6918 га, кадастровий номер :00:001:0307 із земель державної власності для ведення фермерського господарства за межами населеного пункту в адміністративних межах Чутівської селищної ради Полтавської області /а.с. 30/.

20.04.2016 відповідачем підготовлений лист вих. №2161/6-16, яким повідомлено про необхідність приведення документації із землеустрою у відповідність до вимог чинного законодавства України /а.с. 32/.

15.12.2016 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотання про надання згоди на поділ земельної ділянки площею 73,5834 га, кадастровий номер :00:001:0307 з метою реєстрації земельної ділянки площею 70,6918 га, сформованої під час виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної власності для ведення фермерського господарства за межами населеного пункту в адміністративних межах Чутівської селищної ради Полтавської області /а.с. 29/.

16.01.2017 відповідачем підготовлений лист вих. №460/6-17, за змістом якого шляхом цитування окремих норм Земельного кодексу України та законів України "Про землеустрій", "Про Державний земельний кадастр", "Про державну експертизу землевпорядної документації" зроблений висновок про відсутність правових підстав для надання дозволу на поділ земельної ділянки /а.с. 31/.

Не погодившись з такою відповіддю суб'єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Суд зауважує, що предметом даного спору є правомірність відмови Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо надання згоди на поділ земельної ділянки площею 73,5834 га, кадастровий номер :00:001:0307 з метою реєстрації земельної ділянки площею 70,6918 га, сформованої під час виготовлення ОСОБА_3 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної власності для ведення фермерського господарства за межами населеного пункту в адміністративних межах Чутівської селищної ради Полтавської області.

Так, згідно з частиною шостою статті 791 Земельного кодексу України формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок.

За змістом статті 56 Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок включає, окрім іншого, згоду власника земельної ділянки, для земель державної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об'єднання земельних ділянок користувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв'язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній).

Посилаючись на наведені норми законодавства, відповідач стверджує, що ні на момент розгляду клопотання позивача від 15.12.2016, ні на дату розгляду справи у суді на земельну ділянку площею 73,5834 га, кадастровий номер :00:001:0307 у встановленому законом порядку не оформлене право власності або користування. Разом з цим, виходячи з приписів частини шостої статті 791 Земельного кодексу України поділ раніше сформованої земельної ділянки можливий лише у разі, коли така земельна ділянка перебуває у власності або користуванні.

Оцінюючи наведені доводи відповідача, суд звертає увагу на таке.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 791 Земельного кодексу України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 791 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками; на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель; на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) - у разі виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

Системний аналіз наведених положень закону є підставою для висновку, що формування земельної ділянки здійснюється, зокрема, шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом та вважається завершеним з моменту внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру та присвоєння їй кадастрового номера.

Судом встановлено, що відомості про земельну ділянку площею 73,5834 га, розташовану на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області, внесені до Державного земельного кадастру на підставі матеріалів інвентаризації з присвоєнням їй кадастрового номера :00:001:0307, форма власності - державна, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення /а.с. 12/.

Отже, означена земельна ділянка вважається сформованою.

За змістом частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

А відповідно до частини другої статті 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, наказом Головного управління Держземагентства у Полтавській області від 11.12.2013 №ПЛ/:100:00:001/00000431 ОСОБА_3 наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту в адміністративних одиницях Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області, орієнтовною площею 78,4122 га земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства /а.с. 15/.

ОСОБА_4 землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер :00:001:0307 ОСОБА_3 розглянутий та погоджений відділом Держземагентства в Чутівському районі Полтавської області, про що наданий висновок від 10.07.2014 №04-03/3132.

При цьому на момент складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства із земель державної власності була сформована земельна ділянка площею 70,6918 га. Водночас на момент проведення державної експертизи землевпорядної документації була проведена інвентаризація даної земельної ділянки, в результаті якої площа земельної ділянки збільшилась на 2,8916 га та на теперішній час становить 73,5834 га.

До Державного земельного кадастру внесені відомості про земельну ділянку площею 73,5834 га /а.с. 12/.

Розроблений позивачем ОСОБА_4 землеустрою пройшов державну експертизу землевпорядної документації, проте в зв'язку з тим, що в Державному земельному кадастрі площа земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0307 становить 73,5834 га, ОСОБА_3 не має можливості отримати ОСОБА_2 з Державного земельного кадастру на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0307 з площею, що відповідала би розробленому проекту землеустрою.

Як наслідок, позивач не має можливості отримати бажану земельну ділянку у користування.

З цього приводу позивач звертався до Держгеокадастру України, який листом від 28.09.2016 вих. №29-28-0.21-15343/2-16 повідомив, що з метою завершення процедури передачі у користування ОСОБА_3 земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0307 Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області має прийняти рішення про поділ відповідної земельної ділянки /а.с. 11/.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, визначено, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

За змістом підпункту 53 пункту 4 названого Положення, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань надає розяснення з питань, що належать до його компетенції. А відповідно до підпункту 5 пункту 5 Положення, Держгеокадастр з метою організації своєї діяльності надає територіальним органам методичну і практичну допомогу, проводить перевірки їх діяльності.

З урахуванням наведеного, роз'яснення Держгеокадастру мають враховуватись його територіальними органами.

Суд враховує, що відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною першою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною другою цієї статті визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський Суд з прав людини у Рішенні від 16.02.2000 у справі "Аманн проти Швейцарії" зауважив: "Суд привертає увагу до напрацьованої ним прецедентної практики, відповідно до якої словосполучення «згідно із законом» вимагає не лише наявності для оскаржуваного заходу певних підстав у національному законодавстві, а й має на увазі якість закону, що застосовується в даному випадку, вимагаючи, щоб він був доступним для заінтересованої особи і передбачуваним у своїх наслідках" (пункт 50).

У спірних відносинах позивач у встановленому законом порядку отримав дозвіл компетентного органу на розроблення документації із землеустрою /а.с. 15/, розробив землевпорядну документацію та отримав позитивний висновок державної експертизи такої землевпорядної документації.

Однак, за наслідками формування бажаної земельної ділянки шляхом інвентаризації відбулась зміна фактичної площі такої земельної ділянки, відомості про що містяться у Державному земельному кадастрі /а.с. 12/.

При цьому відповідні обставини не залежать від волі позивача та не є наслідком його протиправних дій.

Водночас суд враховує, що бажана земельна ділянка є сформованою, перебуває у державній власності, щодо неї відсутні відомості про оформлення будь-яких прав третіми особами.

Органом уповноваженим на розпорядження відповідною земельною ділянкою є Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області.

Оформлення позивачем права користування згаданою земельною ділянкою наразі є неможливим у зв'язку з неспівпадінням її площі.

Однак усунення відповідних перешкод є можливим шляхом здійснення поділу земельної ділянки. Про це прямо зазначено у листі Держгеокадастру України 28.09.2016 вих. №29-28-0.21-15343/2-16 /а.с. 11/.

З урахуванням наведеного, посилання відповідача на те, що позивачем не оформлено право користування земельною ділянкою, у зв'язку з чим у Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області відсутні правові підстави для надання згоди на її поділ, є безпідставними.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив ОСОБА_3 у наданні дозволу на поділ земельної ділянки, про що складений лист від 16.01.2017 вих. №460/6-17.

Згідно з частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

А відповідно до частини другої статті 162 названого Кодексу, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зважаючи на суть порушено права позивача, належним способом його захисту буде визнання протиправною відмови Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, викладеної у листі від 16.01.2017 вих. №460/6-17, щодо надання дозволу на поділ земельної ділянки, а також зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 15.12.2016 про надання дозволу на поділ земельної ділянки з урахуванням висновків суду.

При цьому суд враховує, що адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

А тому, позовні вимоги ОСОБА_3 в частині видачі дозволу на поділ земельної ділянки не можуть бути задоволені судом.

З урахуванням наведеного, адміністративний позов належить задовольнити частково.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

А відповідно до частини першої вказаної статті, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, викладену у листі від 16.01.2017 вих. №460/6-17, щодо надання дозволу на поділ земельної ділянки.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 15.12.2016 про надання дозволу на поділ земельної ділянки з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області () на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 640,00 грн (шістсот сорок гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 06 березня 2017 року.

Суддя С.С. Бойко