Справа № 326/1063/16-а (2-а/326/33/2016)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2016 рокусправа № 326/1063/16-а (2-а/326/33/2016)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області

на постанову Приморського районного суду Запорізької області від 19 вересня 2016 р. у справі № 326/1063/16-а(2-а/326/33/2016)

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

09 серпня 2016 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області в якому просила визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області у поновленні виплати пенсії за віком, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області поновити їй виплату призначеної пенсії з 01.04.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій відповідача щодо припинення виплати пенсії, яка є гарантом соціального захисту особи.

Постановою Приморського районного суду Запорізької області від 19 вересня 2016 р. у справі № 326/1063/16-а(2-а/326/33/2016) адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено.

Не погодившись з постановою суду, Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Приморського районного суду Запорізької області від 19 вересня 2016 р. у справі № 326/1063/16-а(2-а/326/33/2016), як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував зміни в чинному законодавстві, які не передбачають виплату пенсій особам, які працюють на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів".

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 з 23.04.2009 року перебуває на обліку Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області. Довідкою огляду міжрайонної МСЕК м.Бердянська Запорізької області від 02.07.2012 року позивачу первинно встановлено ІІІ групу інвалідності, у зв'язку з загальним захворюванням, безстроково. Розпорядженням від 10.09.2012 року УПФУ у Приморському районі через зміну надбавки по інвалідності 3 групи здійснено перерахунок пенсії.

Після призначення пенсії ОСОБА_2 продовжує працювати в Єлисеївській сільській раді, у зв'язку з чим з 01.04.2015 року виплата пенсії зупинена.

Спірним є правомірність дій відповідача щодо зупинення виплати позивачу пенсії. У своїй відповіді відповідач повідомив, що виплата призначеної пенсії припинена з 01.04.2015 року на підставі Закону України від 02.03.2015р. №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», що з 01.01.2016 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911 від 24.12.2015 року, яким продовжено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимог адміністративного позову з огляду на наступне.

Відповідно до ч.7 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III (в редакції на момент призначення позивачу пенсії) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсія в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

За правилами ч.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Пунктом 2 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII статтю 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» доповнено частинами четвертою - шостою, згідно яким тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ) на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ) на інших посадах/роботах пенсії, призначені відповідно до цього Закону, розмір яких перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Аналогічні доповнення внесені пунктом 12 Закону № 213-VIII до ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

З аналізу положень наведених правових норм, в контексті даного спору, вбачається що у разі, якщо особа, якій призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від часу призначення), працює на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених спеціальними законами станом на 01.04.2015, починаючи з цієї дати до кінця 2015 року виплата пенсії їй не здійснюється.

Водночас, пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII встановлено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

До 01.06.2015 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах не прийнято, що відповідачем не заперечується.

З огляду на вказані норми в їх сукупності позивач вважає, що виплата пенсії за вислугою років з 01.04.2015 повинна бути поновлена.

Колегія суддів з цього приводу зазначає, що такий висновок позивача, з чим погодився суд першої інстанції, зроблений без врахування положень спеціального Закону, яким регулюється пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.7 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III (в редакції на момент виникнення спірних відносин, з урахування змін, внесених Законом № 213-VIII) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсія в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України. Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

В свою чергу, у ч.1 ст.2 вказаного Закону визначено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно п.2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

З набранням чинності цим Законом посадовим особам органів місцевого самоврядування присвоюються ранги на рівні тих, які вони мали відповідно до Закону України "Про державну службу" (п.3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону).

Виходячи з наявних матеріалів справи, ОСОБА_2 в розумінні Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» є посадовою особою місцевого самоврядування, тому на неї розповсюджується дія Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та дія Закону України «Про державну службу» в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», який, як зазначено вище, є спеціальним у даних правовідносинах.

Отже в даному випадку підлягає застосуванню саме ч.7 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», якою прямо передбачено, що у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність в оскаржуваних діях відповідача ознак протиправності, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення вимог про визнання протиправними дій відповідача по відмові у поновленні позивачу пенсії та виплатити належні суми пенсії.

Судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, ухвалено рішення з невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ст.202 КАС України є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області задовольнити.

Постанову Приморського районного суду Запорізької області від 19 вересня 2016 р. у справі № 326/1063/16-а(2-а/326/33/2016) скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко