Справа № 466/6647/16-а,2-а/466/236/16
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

02 березня 2017 р.№ 876/2047/17
Суддя Львівського апеляційного адміністративного суду Шинкар Т.І., перевіривши апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова на постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 31 серпня 2016 року у справі №466/6647/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 31.08.2016 задоволено позов ОСОБА_1.

Не погоджуючись з вказаною постановою, Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова подало апеляційну скаргу.

Оскільки подана апеляційна скарга не відповідала вимогам статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею Львівського апеляційного адміністративного суду Шинкар Т.І. винесено ухвалу від 13 лютого 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху та надано 30-денний строк для усунення її недоліків.

27.02.2017 Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова подало клопотання, просить поновити строк на апеляційне оскарження та прийняти апеляційну скаргу до розгляду. Апелянт зазначає, що бюджетом Пенсійного фонду України на 2016 рік, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2016 №190, не було передбачено достатньої кількості витрат на сплату судового збору. Управління не мало можливості сплатити судовий збір у зв'язку з відсутністю коштів, призначених на цю мету, що підтверджено довідкою Управління. Відповідно до п.18 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» Пенсійний фонд України та його органи звільнено від сплати судового збору.

Вирішуючи подане клопотання, суддя виходить з наступного.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суддя виходить з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав апелянт можливість своєчасно реалізувати своє право на апеляційне оскарження. В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу «Res judicata» (юридичної визначеності).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яку відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою судді Львівського апеляційного адміністративного суд від 24.10.2016 апеляційну скаргу Управління від 08.09.2016 на постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 31 серпня 2016 року у справі №466/6647/16-а повернено апелянту у зв'язку з несплатою судового збору. При цьому, належних доказів на підтвердження майнового стану при подачі апеляційної скарги від 08.09.2016 та клопотання про відстрочення сплати судового збору від 13.10.2016 апелянтом не подавалось.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 22 травня 2015 року №484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» зобов'язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016р. №2 «Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22 травня 2015 року 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» вказано, що при зверненні до суду із заявою про відстрочення або розстрочення сплати судового збору особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження факту відсутності відповідних коштів (бюджетних асигнувань) для сплати судового збору. Водночас відсутність таких доказів чи їх неналежність є підставою для відмови в задоволенні заяви про відстрочення або розстрочення сплати судового збору. Окрім того, обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для її звільнення від сплати судового збору, не є вказані аргументи і підставою для відстрочення його сплати.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII, який набирав чинності з 01 січня 2017 року, частину 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» доповнено пунктом 18 відповідно до якого Пенсійний фонд України та його органи звільненні від сплати судового збору у всіх судових інстанціях.

Водночас, як у клопотання поданому Управлінням разом з апеляційною скаргою від 31.01.2017, так й у клопотанні від 27.02.2017 про поновлення строків на апеляційне оскарження апелянтом не надано жодних належних доказів про поважність пропуску строку звернення до суду апеляційної інстанції з 24.10.2016 по 31.12.2016, а також не подано належних та допустимих доказів щодо поважності пропуску строку звернення до суду апеляційної інстанції починаючи з 01.01.2017 по 31.01.2017.

Враховуючи вказане, суддя приходить до висновку, що апелянтом належними та допустимими доказами не підтверджено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому в задоволені клопотання слід відмовити та відповідно до статті 189, пункту 1 частини 3 статті 108 КАС України, апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

При цьому, особі, яка подавала апеляційну скаргу слід роз'яснити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до апеляційного суду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Керуючись статтями 108, 160, 165, 186, 189, 254 КАС України, суддя -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м.Львова від 31 серпня 2016 року у справі №466/6647/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова на постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 31 серпня 2016 року у справі №466/6647/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - повернути апелянту.

Роз'яснити апелянту, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до апеляційного суду.

Копію ухвали направити усім особам, які беруть участь у справі, а особі яка подавала апеляційну скаргу також додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної з моменту постановлення. На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя Львівського апеляційного

адміністративного суду Т.І. Шинкар