Справа № 749/1151/16-а
Суддя: Шаповал З. О.
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 749/1151/16-а
Номер провадження 2-а/749/147/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року м. Сновськ Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Шаповал З.О.

за участю секретаря - Мирошниченко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м. Сновськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов"язання провести перерахунок та виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року позивач звернулась до Щорського районного суду Чернігівської області з вказаним позовом та просить визнати неправомірним та скасувати рішення Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України №1606/05 від 09.11.2016 року щодо відмови здійснити перерахунок пенсії; зобов"язати Корюківське об`єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України " Про державну службу" з 01 листопада 2016 року на підставі довідки головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 26.10.2016 року №10.01-08/344 про складові заробітної плати на відповідній посаді начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану районного управління юстиції у Чернігівській області з урахуванням надбавки за виконання особливо важливої роботи 50%, у розмірі 90% від заробітної плати працюючого державного службовця на відповідній посаді.

Позивач в судовому засіданні відсутня, в позовній заяві просить справу розглянути у її відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні відсутній. До суду надав заперечення доводи якого зводяться до того, що на момент звернення до них позивача втратив силу ЗУ Про державну службу від 16.03.1993 року та постанова КМУ від 31.05.2000 року №865. А тому жодних правових підстав для перерахунку пенсії у відповідача немає. Просять відмовити в позові та справу розглянути у відсутності представника відповідача.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

ОСОБА_1 працювала начальником відділу РАГС Щорського районного управління юстиції Чернігівської області, що підтверджується копією трудової книжки.

З 28.04.2003 року їй призначено пенсію за віком згідно Закону України "про пенсійне забезпечення". З 01.05.2003 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ у розмірі 90 відсотків заробітної плати.

Постановою КМУ від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до нормативно-правових актів" з 01.12.2015 року встановлені нові розміри посадових окладів ( тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівникам установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери.

Відповідно до довідки головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 26.10.2016 року №10.01-08/344 встановлено, що заробітна плата на посаді начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану районного управління юстиції у Чернігівській області становить 2263 грн. 90 коп., посадовий оклад становить 1723 грн. 00 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України, закони та нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі. Крім того, нормами чинного законодавства визначено, що не допускається погіршення положення пенсіонера.

Згідно з рішенням КСУ від 09.02.1999 року № 1-рп/99, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Вирішуючи позовні вимоги за позовом до субєкта владних повноважень, суд виходить із конституційних принципів, на яких базуються здійснення прав та свобод людини та громадянина в Україні, включаючи права на пенсійне забезпечення, які передбачені Конституцією України, з неможливості скасування та звуження права на пенсійне забезпечення. Правовою гарантією забезпечення державою цього права є виконання прийнятих на себе зобовязань, що слідує з принципів верховенства права, закріпленого ст. 8 Конституції України.

Суд вважає безпідставними доводи Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у рішенні №2606/05 від 09.11.2016 року та в запереченні №4459/11 від 05.12.2016 року про те, що в даному випадку слід застосовувати норми Закону України «Про державну службу» №889-VІІ від 10.12.2015 року з наступних правових підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, норми ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, діють на сьогодні і вони не змінені, не скасовані в установленному Конституцією України порядку.

Відповідно до вимог ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» умови та порядок перерахунку призначених пенсій державних службовців визначаються Кабінетом Міністрів України.

Позивачу була призначена пенсія відповідно до Законом України "Про державну службу" 01.05.2003 року, тобто до набрання чинності Закону України «Про державну службу» №889-VІІ від 10.12.2015 року тому виходячі з Конституційних засад даний закон не може поширюватися на позивача.

У відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсій» позивач, яка у 2003 році вийшла на пенсію державного службовця з начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану районного управління юстиції у Чернігівській області, має право на перерахунок пенсії в зв`язку із підвищенням розміру заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу.

З 01 грудня 2015 року було підвищено розмір заробітної плати начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану районного управління юстиції у Чернігівській області до 2263 грн. 90 коп., посадовий оклад становить 1723 грн. 00 коп., надбавка до посадового окладу за 10 ранг державного службовця складає 80 грн. 00 коп., надбавка за вислугу років з урахуванням надбавки до посадового окладу за 10 ранг державного службовця становить 540 грн.90 коп.

01 листопада 2016 року позивач звернулась до Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок пенсії державного службовця в зв`язку з підвищенням заробітної плати та розміру посадового окладу працюючим державним службовцям, однак 09 листопада 2016 року відповідач своїм рішенням № 2606/05 відмовив їй у перерахунку пенсії.

Вказані обставини не заперечуються відповідачем, а тому суд бере їх за основу при вирішенні даного спору.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (рішення у справі «Хонякіна проти Грузії» (Khoniakina v. Georgia), № 17767/08, пункт 72, від 19 червня 2012 року). Бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших, актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу (рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine), № 68385/10 та 71378/10), від 26 вересня 2014 pоку).

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014 року, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Законне сподівання у позивача виникло з моменету призначення пенсії, а саме з 2003 року, оскільки законодавством, яке діяло на той час, передбачався перерахунок пенсії, щоразу у разі підвищення заробітної плати працюючого державного службовця, головною умовою перерехунку може бути лише звернення самого пенсіонера за перерахунком.

Відповідно до роз'яснень, наведених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції та в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акта прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі, коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (Рішення Конституційного Суду України від 17 березня 2004 року N7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року N 20-рп/2004 від 6 липня 1999 року N8-рп/99, від 20 березня 2002 року N5-рп/2002, , від 1 грудня 2004 року N 20-рп/2004).

Згідно статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, Європейський Суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через принцип юридичної визначеності, згідно якого остаточне рішення суду у справі не може піддаватися сумніву, навіть у разі зміни законодавства (п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії» від 24 липня 2003 pоку). Крім цього, відповідно до роз'яснення Верховного Суду України №1-5/400 від 14 липня 2006 року, наданого на підставі листа Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини у справі «Качко проти України», реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобов'язань, судами не повинні прийматися до уваги.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права, з огляду на зазначене Щорський районний суд вважає за необхідне вказати, що не може взяти до уваги практику Європейського суду з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» який констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року, оскільки відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2017 рік" передбачено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 3200 грн., тоді як Законом України "Про державний бюджет на 2016 рік" мінімальна заробітна плати з 1 грудня становила 1600 гривень, крім того, відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до нормативно-правових актів" з 01.12.2015 року встановлені нові розміри посадових окладів ( тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівникам установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, отже проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що фінансові можливості держави «Україна» не є настільки скрутними, щоб позбавляти позивача законного сподівання на перерахунок пенсії, а тому практика Європейського суду з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» та справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року не підлягає застосуванню у даній справі.

Крім того відповідно до ч.2 ст.71 КАС України вбачається, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак суду не надано жодних відомостей про те, що фінансові можливості держави є скрутними.

Відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія перераховується зі строків, передбачених ч.4.ст.45 Закону, а саме з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма потрібними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з такими документами подано після 15 числа. Суд вважає, що перерахунок пенсії позивачу у зв`язку з підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям має відбуватись з 01 листопад 2016 року, оскільки позивач звернувся за перерахунком пенсії 01 листопада 2016 року, що не заперечує позивач та відповідач.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок призначеної їй пенсії державного службовця з 01 листопада 2016 року у зв`язку з підвищенням заробітної плати - державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Відмова відповідача у здійсненні такого перерахунку та виплаті пенсії в підвищеному розмірі не ґрунтується на конституційному принципі верховенства права, вимогах закону, дії його в часі та обставинах справи та порушує статтею 1 Першого протоколу Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», а тому є неправомірною, а тому суд вважає за необхідне зобов`язати Корюківське об"єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії позивачу.

Частиною 1 ст. 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 94 КАС України, суд вважає, що з Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України підлягають стягненню судові витрати - судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 8, ч.3 ст. 22, ч.1 ст. 58 Конституції України, ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», рішенням по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014 року, ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсій», та керуючись ст.ст. 8,9, 11, 17-19, 71, 79, 87, 94, 98, 159, 161-162,КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов"язання провести перерахунок та виплату пенсії - задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати рішення №1606/05 від 09 листопада 2016 року Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про відмову ОСОБА_1 провести перерахунок пенсії державного службовця.

Зобов`язати Корюківське об`єднане управління Пенсійного фонду України провести ОСОБА_1 з 01 листопада 2016 року перерахунок та виплату пенсії державного службовця, призначеної відповідно до Закону України " Про державну службу" в редакції, чинній на день призначення пенсії та Постанови КМУ від 31.05.2000 року № 865 в редакції чинній на день призначення пенсії, з врахуванням підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям з 01 грудня 2015 року, відповідно до Постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013 на підставі довідки головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 26.10.2016 року №10.01-08/344 з урахуванням надбавки за виконання особливо важливої роботи 50%, у розмірі 90 % від заробітної плати працюючого державного службовця на відповідній посаді.

Стягнути з Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України () на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. (пятсот пятдесят одна гривень двадцять копійок).

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через суд, який виніс постанову. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя З.О. Шаповал