Справа № 822/506/17
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/506/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року 10:30 год.м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіМайстер П.М.
при секретаріНетичай Ю.В.
за участі:представника позивача: ОСОБА_3, представника відповідача: Галазюк С.А., представника третьої особи: Ткачука Б.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_6 до Ярмолинецької районної державної адміністрації, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю "Герром Інвест-Ярмолинці", державний реєстратор Реєстраційної служби Ярмолинецького районного управління юстиції Хмельницької області Руда Катерина Володимирівна про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ярмолинецької районної державної адміністрації, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю "Герром Інвест-Ярмолинці", державний реєстратор Реєстраційної служби Ярмолинецького районного управління юстиції Хмельницької області Руда Катерина Володимирівна в якому просила визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: №19759573 від 03 березня 2015 року щодо земельної ділянки площею 4.5754 га кадастровий номер НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Виноградівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області. Вказує, що дана земельна ділянка в квітні 2007 року була передана в оренду ТОВ "Гером Інвест-Ярмолинці" відповідно до договору оренди земельної ділянки строком на 10 років. Стверджує, що з врахуванням моменту державної реєстрації вищезазначеного договору, строк дії договору оренди закінчується 20.04.2017 року. Зазначає, що у вересні 2016 року, позивачці стало відомо, що договір оренди продовжено ще на 10 років, на підставі укладеної додаткової угоди. Позивачка вважає рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Ярмолинецького районного управління юстиції Хмельницької області про державну реєстрацію права оренди від 10.03.2015 року за відповідачем ТОВ "Герром Інвест-Ярмолинці" на підставі договору оренди земельної ділянки від 01.07.2014 року таким, що суперечить вимогам чинного законодавства, а тому просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні підтвердив викладені в позовній заяві обставини, просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог ОСОБА_6 заперечив, пояснив, що Ярмолинецька районна державна адміністрація не приймала рішень та не вчиняла жодних дій щодо реєстрації договору оренди стосовно земельної ділянки площею 4.5754 га кадастровий номер НОМЕР_1., що розташована за межами населеного пункту Виноградівської сільської ради. Вказує, що реєстраційні дії щодо вищевказаної земельної ділянки вчинялися реєстраційною службою Ярмолинецького районного управління юстиції у відповідності до ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Стверджує, що відповідач не є правонаступником Ярмолинецького районного управління юстиції, а виключно держателем реєстраційних справ, які передали на зберігання та здійснює функції державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а тому просить суд не визнавати Ярмолинецьку районну державну адміністрацію відповідачем та не присуджувати стягнення судових витрат з Ярмолинецької РДА.

Представник третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю "Герром Інвест-Ярмолинці" в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовити в повному обсязі.

Третя особа - державний реєстратор Реєстраційної служби Ярмолинецького районного управління юстиції Хмельницької області Руда Катерина Володимирівна в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за її відсутності, а також заперечення проти адміністративного позову не подала.

Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. ст. 69-72 КАС України, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що між ТОВ "Герром Інвест-Ярмолинці", як орендарем, та фізичною особою ОСОБА_8, як орендодавцем 20.04.2007 року укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення на території Виноградівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, загальною площею 4,5717 га, строком на 10 років, який було зареєстровано 29.10.2007 року, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру в Ярмолинецькому районі Хмельницької області №99-2221-99.7-3185/0/28-16 від 24 листопада 2016 року (копія якої міститься в матеріалах справи).

ОСОБА_6 є спадкоємцем - дочкою померлої ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 25.08.2014 року серії НАА 664325.

Згідно з рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Ярмолинецького районного управління юстиції Хмельницької області Рудої Катерини Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 19759573 від 03.03.2015 року проведено реєстрацію іншого речового права (права оренди земельної ділянки) за ТОВ "Герром Інвест-Ярмолинці", відповідно до договору оренди земельної ділянки №277 від 01.07.2014 року, на земельну ділянку площею 4.5754 га кадастровий номер НОМЕР_1.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 770 ЦК України, у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 148-1 Земельного кодексу України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

За згодою сторін договору оренди до такого договору можуть бути внесені зміни із зазначенням нового власника земельної ділянки (ч. 4 ст. 148-1 ЗК України).

Таким чином, до спадкоємця земельної ділянки (паю) переходять всі права та обов'язки померлого спадкодавця як сторони по укладеному (до моменту смерті) договору оренди землі.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України "Про оренду землі", перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Частиною 4 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" визначено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

Таким чином, договори оренди землі, укладені власником земельної ділянки (до моменту його смерті) є чинними для спадкоємців такої померлої особи (орендодавця). До спадкоємців при спадкуванні переходять як усі права, так і обов'язки померлого, у тому числі обов'язок належно виконувати умови укладеного померлим спадкодавцем договору оренди землі.

Враховуючи вищевикладене, підстави для припинення договору оренди земельної ділянки між матір'ю позивачки та ТОВ "Гером Інвест-Ярмолинці", зареєстрованого 29.10.2007 року - відсутні.

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час вчинення оскаржуваних дій регулювалися Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", Законом України "Про Державний земельний кадастр".

Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції закону, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень, тобто з 03.03.2015 року), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Відповідно до вимог приписів ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);

відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;

3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи;

4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна;

5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації;

6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом;

8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки;

9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Частиною першою статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку;

5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення;

5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Також, як роз'яснила Державна реєстраційна служба України у своєму листі №2951/05-15-13 від 06.08.2013 "Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними набувачами", з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013 року, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

Разом із тим, в порушення вимог чинного законодавства державний реєстратор Реєстраційної служби Ярмолинецького районного управління юстиції Хмельницької області Руда Катерина Володимирівна під час проведення державної реєстрації речового права за договором оренди землі належним чином не перевірила, чи має місце вже зареєстроване право оренди на спірну земельну ділянку, внаслідок чого неправомірно здійснила повторну реєстрацію договору оренди тієї ж самої земельної ділянки, що є недопустимим, оскільки право оренди земельної ділянки виникло з моменту державної реєстрації договору - 29.10.2007 року, терміном на 10 років.

При цьому, реєстрація договору оренди землі за новим договором чи орендарем можлива лише після реєстрації угоди про розірвання договору оренди землі за попереднім договором.

Натомість строк дії договору оренди спірної земельної ділянок, укладений із ТОВ "Герром Інвест-Ярмолинці", не закінчився, такі договірні відносини достроково не розривались та, відповідно, угода про розірвання договору оренди землі не реєструвалась.

Суд наголошує, що згідно з п. 8-1 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Також з наявної в матеріалах адміністративної справи копії реєстраційної справи про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірну земельну ділянку видно, що заявником для проведення державної реєстрації надана відповідь відділу Держземагентства в Ярмолинецькому районі №27-2221-0.3-974/2-15 від 10.02.2015 року, яка не містять інформації щодо державної реєстрації права оренди спірної земельної ділянки за ТОВ "Гером Інвест-Ярмолинці" за договором від 20.04.2007 року.

Водночас суд зауважує, що законодавство щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно, в тому числі права оренди, протягом останніх років постійно змінювалось.

Так, відповідно до ст. 18 Закону України "Про оренду землі" (в редакції чинній на момент укладення договору оренди землі від 20.04.2007 року між матір'ю позивачки та ТОВ "Гером Інвест-Ярмолинці") договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 202 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент укладення договору оренди землі від 20.04.2007 року між матір'ю позивачки та ТОВ "Гером Інвест-Ярмолинці") державний реєстр земель складається з двох частин:

а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок;

б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Частиною 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції закону, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень) права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Судом встановлено, що державна реєстрація договору оренди землі від 20.04.2007 року між матір'ю позивачки та ТОВ "Герром Інвест-Ярмолинці" була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення договірних відносин, а отже право користування спірною земельною ділянкою в силу положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визнається дійсним.

Також суд зауважує, що державний реєстратор не має доступу до відповідних інформаційних систем та документів, зокрема книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Враховуючи викладене, в силу положень п. 8-1 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор Реєстраційної служби Ярмолинецького районного управління юстиції Хмельницької області Руда Катерина Володимирівна була зобов'язана запитати в органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо) щодо фактів реєстрації договору оренди землі на відповідну земельну ділянку для встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженням.

Невиконання державним реєстратором такого обов'язку обумовило повторну реєстрацію права оренди однієї і тієї ж земельної ділянки за різними договорами, внаслідок чого істотно порушено законні права та інтереси позивачки як власника земельної ділянки.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 20.01.2012 "Рисовський проти України" (Заява № 29979/04) зазначив, що ризик будь-якої помилки державного органу, у тому числі тої, причиною якої є їх власна недбалість, повинен покладатись на саму державу та її органи.

Розглядаючи вказану справу, Європейський суд зазначив, що принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Це є "гарантією стабільності суспільних відносин", яка породжує у громадян впевненість у тому, що їх існуюче правове становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, тому саме на державний орган покладається обов'язок виправити свої помилки.

Одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Правову позицію стосовно обов'язку саме державного реєстратора під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації висловлено у постанові Верховного суду України від 29 вересня 2015 року (справа № 21-760а15).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В той же час згідно з ч. 2 ст. 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його рішень

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені під час судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №19759573 від 03 березня 2015 року щодо земельної ділянки площею 4.5754 га кадастровий номер НОМЕР_1.

Відтак позовні вимоги ОСОБА_6 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керувався наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При поданні позовної заяви позивачка сплатила судовий збір в розмірі 640,00 грн., однак в судовому засіданні представник позивача просив не стягувати на користь позивачки судові витрати.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: №19759573 від 03 березня 2015 року щодо земельної ділянки площею 4.5754 га кадастровий номер НОМЕР_1.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 28 лютого 2017 року 17:55

Суддя/підпис/П.М. Майстер
"Згідно з оригіналом" Суддя