Справа № 825/2017/16
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/2017/16 Головуючий у 1-й інстанції: Житняк Л.О. Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

01 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретаря судового засідання Тищенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу адвоката Серкіна Костянтина Юрійовича в інтересах ОСОБА_3 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про зобов'язання відповідача обчислити та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати допомоги на оздоровлення за 2005 рік, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" (надалі - Закон № 2050).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сума допомоги на оздоровлення є складовою грошового забезпечення, тобто є доходом, який підлягає компенсації. В наслідок вказаного позивач вважає, що відповідач повинен був самостійно виплатити позивачу належну компенсацію під час виплати в липні 2016 року за рішенням суду допомоги на оздоровлення за квітень 2005 року .

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.12.2016 р. у задоволені позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що матеріальна допомога на оздоровлення має разовий характер, отже відповідно до ст.2 Закону № 2050 компенсації не підлягає.

Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.12.2016 р., як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.06.2016р. позовні вимоги задоволено, з Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції на його користь позивача стягнуто допомогу на оздоровлення за 2005 рік, у розмірі 1584,78 грн.

19.07.2016р. на виконання вищевказаного рішення суду Чернігівською ОДПІ на користь позивача було виплачено допомогу на оздоровлення за 2005 рік у розмірі 1 584,78 грн, що підтверджено меморіальним ордером № 22 (а.с.5).

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (надалі - Закон № 2050) визначає, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 Закону №2050 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Щодо віднесення матеріальної допомоги на оздоровлення до виплат, що мають разовий характер законодавець чітко визначився в постанові Кабінету Міністрів України від 17.03.2003 № 1078, якою було затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

Згідно п.3 згаданого Порядку, до об'єктів індексації, визначених в п.2, де серед іншого значиться грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби, не відносяться зокрема, цільова разова матеріальна допомога.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріальна допомога на оздоровлення має разовий характер.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог щодо зобов'язання відповідача обчислити та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати допомоги на оздоровлення за 2005 рік, оскільки як вже було зазначено, матеріальна допомога на оздоровлення має разовий характер та відповідно до ст.2 Закону № 2050 компенсації не підлягає.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що всі наведені апелянтом доводи не заслуговують уваги, оскільки не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 06.03.2017 р.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу адвоката Серкіна Костянтина Юрійовича в інтересах ОСОБА_3 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2016 р., залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Епель О.В.