Справа № 4262/10/2170
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2011-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2011 р. Справа № 2-а-4262/10/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кравченко К.В.,

при секретарі: Михайленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

приватного підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Генічеському районі Херсонської області

про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій,

встановив:

У серпні 2010 року приватний підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової адміністрації у Херсонській області, в якому просив скасувати рішення ДПІ у Генічеському районі про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій від 22.07.2010 року № НОМЕР_1 на загальну суму 14 735,00 грн.

В ході судового розгляду адміністративної справи ухвалою суду від 20.12.2010 р. було здійснено заміну неналежного відповідача - Державну податкову адміністрацію у Херсонській області на належного відповідача - Державну податкову інспекцію у Генічеському районі (надалі - відповідач, ДПІ).

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що підстав для притягнення його спірним рішенням до відповідальності за порушення 1, 12, 13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» немає, оскільки таких порушень позивач не допускав. Позивач зазначає, що ним належним чином ведеться облік товарних запасів на підставі первинних документів (накладних). На визначений ревізорами в акті перевірки товар накладні були як на момент перевірки, а також ці накладні були надані до ДПІ наступного дня після перевірки, але до уваги прийняті не були.

ДПІ направило суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких посилається на відсутність підстав для задоволення позову та законність прийнятого відносно позивача рішення про застосування штрафної санкції за порушення пунктів 1,12 та 13 ст.3 Закону № 265/95-ВР.

Суд, заслухавши пояснення представників, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

15.07.2010 року податковими ревізорами-інспекторами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у присутності бухгалтера позивача - ОСОБА_4 та бармена ОСОБА_5 було проведено перевірку належного позивачу кафе "Золота рибка" за адресою: Херсонська область, м.Генічеськ, вул. Кірова, 50 у сфері контролю за застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, обігу готівки, наявністю торгових патентів та ліценцій, за результатами якої складений акт перевірки від 15.07.10р. № бланку 002834.

На підставі даного акту перевірки ДПІ 22.07.10р. винесла рішення про застосування до позивача штрафних санкцій № НОМЕР_1 на загальну суму 14735,00 грн. на підставі п. 1 ст. 17, ст. 21, 22 Закон № 265/95-ВР за порушення пунктів 1, 12, 13 ст.3 зазначеного Закону.

Порушень визначеного законодавством порядку проведення перевірки позивача, які б могли бути достатньою підставою для скасування прийнятого ДПІ за наслідками такої перевірки рішення, судом не встановлено, і позивач на наявність таких порушень не посилається.

Щодо правомірності спірного рішення суд зазначає наступне.

З акту перевірки вбачається, що порушення, які стали підставою для винесення ДПІ рішення № від 22.07.2010 р. полягають у наступному:

- проведення розрахункової операції на загальну суму 8,00 грн. без застосування РРО та РК;

- порушено порядок ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації;

- невідповідність готівкових коштів на місці проведення розрахунків загальній сумі за розрахунковими квитанціями з початку робочого дня - сума невідповідності склала 8,00 грн..

Відповідно до пунктів 1, 13 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (п.1);

- забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня (п.13).

Пунктом 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР передбачена відповідальність у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність, - у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих - послуг), у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки.

Відповідно до ст. 22 вищевказаного Закону у разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня, до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність.

В судовому засіданні представники позивача визнали факт невикористання на момент проведення перевірки розрахункової книжки при проведені розрахункової операції на суму 8 грн., а також визнали факт незабезпечення відповідності готівкових коштів на місці розрахунків сумі за розрахунковими квитанціями, та пояснили, що в день перевірки РРО вийшов з ладу і на момент перевірки в кафе розрахункові операції проводились із застосуванням розрахункової книжки.

Суд вважає доведеним факт порушення позивачем пунктів 1 та 13 Закону № 265/95-ВР, у звязку з чим вважає правомірним застосування до позивача спірним рішенням фінансових санкцій за ці порушення в загальній сумі 80 грн. ((8х5)+(8х5)=80).

Щодо правомірності застосування до позивача штрафної санкції за порушення п.12 ст.3 вищевказаного Закону, суд зазначає наступне.

Згідно акту перевірки опис порушення п.12 ст.3 Закону 265/95-ВР викладений наступним чином: в реалізації знаходиться товар на загальну суму 7327,38 грн. згідно видаткових накладних невстановленої форми, в яких відсутні обов'язкові реквізити (печатки, реквізити постачальника).

Перелік товарів, які зберігаються із порушенням порядку обліку, відсутній.

Пунктом 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/ або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно зі статтею 20 Закону №265 до суб'єктів підприємницької діяльності, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 21 Закону № 265 передбачено, що до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ДПІ, обґрунтовуючи наявність даного порушення, стверджує, що відсутність на момент перевірки належним чином оформлених видаткових накладних на товар, реквізити яких вказані в акті перевірки, є достатньою підставою для застосування санкції за порушення пункту 12 ст.3 Закону № 265.

Факту складання ревізорами переліку товарів, які не обліковані у встановленому порядку, із визначенням їх вартості, не встановлено.

Позивач, доводячи виконання ним вимог п.12 ст.3 Закону № 265, надав суду копії випадкових та податкових накладних на товар, який знаходився на реалізації в кафе на момент перевірки.

Представник позивача ОСОБА_4 суду пояснила, що вона, як бухгалтер позивача, була присутня при перевірці і надала ревізорам накладні на товар, які ревізорів не задовольнили, у звязку із чим на пропозицію ревізорів в акті перевірки вона зазначила, що накладні будуть надані до ДПІ. Наступного дня вона надала фахівцю ДПІ ОСОБА_6 та керівнику відділу касових операцій ДПІ накладні на товар, але це також не задовольнило працівників ДПІ.

Представник ДПІ ОСОБА_7 в судовому засіданні факт надання бухгалтером позивача накладних на товар не заперечувала, але причин, за яких надані позивачем накладні не були враховані при вирішенні питання щодо відповідальності позивача за порушення п.12 ст. 3 Закону № 265, пояснити не змогла.

Статтею 6 Закону № 265 передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Відповідно до пункту 2 статті 3 Закону України від 16.07.99 р. № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон N 996) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до пунктів 1, 3 і 5 статті 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Статтею 2 Закону № 996 визначено, що цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

До документів, що є підставою для оприбуткування товару, як правило, належать накладні та товарно-транспортні накладні. Такі документи є підставою для внесення записів до облікових бухгалтерських реєстрів. Відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, є порушенням установленого порядку ведення бухгалтерського обліку.

Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що позивач дотримався приписів п.4.3 акту перевірки, відповідно до якого позивачу пропонувалось у 3 денний термін прибути до ДПІ для надання вмотивованих пояснень та документів щодо фактів, викладених в акті перевірки, та надав до ДПІ первинні документи, які підтверджують надходження до позивача того товару, який знаходився на реалізації в кафе на момент перевірки.

Цей факт доведений поясненнями ОСОБА_4 і ДПІ не спростований.

Таким чином, до моменту застосування до позивача санкцій за порушення п.12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР позивач відповідно до приписів акту перевірки вчинив всіх необхідних дій для підтвердження факту виконання ним вимог цієї норми Закону № 265/95-ВР.

Встановлені фактичні обставини справи дають суду підстави для висновку, що в діях позивача відсутні ознаки порушення п.12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, оскільки факт ведення позивачем обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації у встановленому законодавством порядку підтверджений належними доказами, якими є надані позивачем видаткові та податкові накладні на товар, і до внесення спірного рішення позивач вжив всіх необхідних дій для підтвердження ДПІ факту виконання ним цієї норми закону.

Враховуючи викладене, рішення ДПІ № від 22.07.2010 р. в частині застосування до позивача штрафної санкції за порушення п.12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР на суму 14655 грн. (7327,38х2=14654,76) є безпідставним.

Слід також окремо зазначити, що ДПІ належним чином не зафіксувало факт знаходження на реалізації у позивача на момент перевірки товару без належного обліку на суму 7327,38 грн., оскільки додаток до акту перевірки з переліком таких товарів та їх вартістю відсутній, а також не надані суду і копії тих видаткових накладних, на які посилались ревізори в акті перевірки.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, в частині скасування спірного рішення ДПІ № від 22.07.2010р. на суму 14655 грн..

Керуючись ст. 8, 9, 12, 19, 158, 159, 160-163, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов приватного підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Державної податкової інспекції у Генічеському районі Херсонської області № від 22.07.2010р. в частині застосування до приватного підприємця ОСОБА_1 штрафної санкції на суму 14655 грн..

В решті позовних вимог приватного підприємця ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь приватного підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_2) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 грн. 70 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 11 лютого 2011 р..

Суддя Кравченко К.В.

кат. 9.2.1