Справа № 727/685/17
Суддя: Чебан В. М.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/685/17
Провадження № 2-а/727/105/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Меренчук Р.Ю.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці адміністративний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради про визнання протиправними дій та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій, до відповідача ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради, посилаючись на те, що він, ОСОБА_2, є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії ЮА № 014764 від 08 травня 2015 року та має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій.

Згідно із вимогами ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій повинна щорічно до 05 травня виплачуватися разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком на наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. В ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» зазначено, що у 2016 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01 січня 2016 року становить 1074 грн., з 01 травня 2016 року 1130 грн.

26.12.2016 року він звернувся до відповідача із заявою про виплату щорічної разової виплати до 05 травня за 2016 рік у повному обсязі відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» на момент проведення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Однак, ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради листом № Ф-1726 від 28.12.2016 року повідомив, що виплату допомоги здійснено на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» в розмірі 920 грн.

Позивач стверджує, що грошову допомогу йому було виплачено в меншому розмірі, ніж гарантовано законом.

Статтею 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 05 травня у розмірах передбачених ст.ст. 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення звязку, або через установи банків; пенсіонерам за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами за місцем їх проживання чи одержання утримання.

Згідно положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України. За умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату грошової допомоги учасникам бойових дій ветеранам війни це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена пільга. Поряд з цим у справі «Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Позивач зазначає, що він є учасником бойових дій та наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня. Таким чином держава взяла на себе публічне зобовязання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є ветеранами війни, тобто між ним та державою встановлений певний правовий звязок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобовязання держави забезпечити соціальний захист ветеранів війни учасників бойових дій.

Верховний Суд України в постанові від 10 лютого 2016 року прийшов до висновку, що при визначенні розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учаснику бойових дій необхідно керуватись ч.5 ст.12 Закону України № 3551-ХІІ від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою учаснику бойових дій передбачено щорічно до 5 травня виплату разової грошової допомоги у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, а не постановою Кабінету Міністрів України «Деякі виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Позивач стверджує, що відповідно до принципу законності та згідно ч.4 ст.9 КАС України загальних засад пріоритетності над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги ветеранам війни у 2016 році слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року, а Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ, який має вищу юридичну силу, ст.12 якого і передбачено щорічно до 5 травня виплату разової грошової допомоги у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, а не 920 грн., які були йому виплачені.

На основі викладеного позивач просить визнати бездіяльність ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради протиправною та зобовязати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити йому, ОСОБА_2, щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням проведених виплат.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини.

Представник відповідача ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради в судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що повноваження, які здійснює ОСОБА_3 по нарахуванню і виплаті даного виду допомоги є делегованими державою.

Відповідно до ст. 143 Конституції України та ст.67 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» держава фінансує у повному обсязі здійснення органами місцевого самоврядування наданих законом повноважень органів виконавчої влади. Кошти, необхідні для здійснення органами місцевого самоврядування цих повноважень, щороку передбачаються в Законі України «Про Державний бюджет України».

Пунктом 9 «Прикінцевих положень» Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що норми та положення ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються в порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Вищезазначені норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» чинні, неконституційними не визнавались.

На виконання даної норми Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань»», якою встановлено порядок та розміри виплати зазначеної допомоги в 2016 році, зокрема розмір грошової допомоги учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент увязнення не виповнилося 18 років), вязням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, суму 920 грн., яку позивачу ОСОБА_2 перераховано згідно платіжного доручення від 20.05.2016 року №6793.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012 державні соціальні гарантії можуть бути визначені як Законами України так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України.

Крім того, Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також Закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Тому за наявності декількох законів та норм, які по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах має застосовуватися положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше, тобто Бюджетного кодексу України та Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік».

Просить в задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що адміністративний позов не обґрунтований та не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії ЮА № 014764, виданого 08.05.2015 року (а.с.5).

У 2016 році позивачу ОСОБА_2 була нарахована та виплачена разова грошова допомога до 5 травня в розмірі 920 грн., однак не погоджуючись з таким розміром допомоги, позивач 26.12.2016 року звернувся із заявою до відповідача ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради про виплату йому щорічної разової виплати до 05 травня за 2016 рік у повному обсязі відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» на момент проведення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

На звернення позивача ОСОБА_2 від 26.12.2016 року, відповідач ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради відмовив у проведенні виплати в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком (лист від 28.12.2016 року № Ф-1726) з посиланням на те, що розміри щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (а.с.6).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України».

Згідно з пунктом 26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», якою встановлено порядок та розміри виплати зазначеної допомоги в 2016 році, зокрема розмір грошової допомоги учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент увязнення не виповнилося 18 років), вязням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 грн., яку позивачу ОСОБА_2 перераховано згідно платіжного доручення від 20.05.2016 року №6793 та яку ним отримано, що визнав представник позивача в судовому засіданні.

Вказані положення є чинними та не визнані Конституційним Судом України не конституційними.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-11/2012 від 25 січня 2012 року у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Відповідно до ч.1 ст.150 Конституції України вирішення питання про відповідність Конституції України, законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України належить до повноважень Конституційного Суду України, а рішення Конституційного Суду України згідно ч. 3 ст. 150 Конституції України є обов'язковим до виконання на всій території України.

Конституційним судом України не приймалось рішення про визнання неконституційною постанови Кабінету Міністрів України №141 від 02 березня 2016 року, а саме даною постановою врегульовано питання виплати разової грошової допомоги до 5 травня. Розміри виплати в цій постанові встановлені в конкретному розмірі і є незмінними.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік була правомірно нарахована та виплачена позивачу ОСОБА_2 у розмірі відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», тому позовні вимоги позивача ОСОБА_2 є безпідставними і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ, п. 26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ), Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», ст.ст.17, 19, 95, 150 Конституції України, та керуючись ст.ст. 6, 7, 9, 11, 71, 86, 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради про визнання протиправними дій та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці з одночасним надісланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні постанови в той же строк з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ: