Справа № 815/7261/16
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7261/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2017 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Свиди Л. І.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» до Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Представники позивача в судове засідання зявилися, підтримали позові вимоги в повному обсязі. З адміністративного позову вбачається, що позивач не погоджується з правомірністю оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки висновки податкового органу про порушення позивачем вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» є не обґрунтованими, грошові кошти, які надходили в касу підприємства як відшкодування шкоди від працівників є позареалізаційними надходженнями та не мають проводитися через реєстратор розрахункових операцій.
Представник відповідача в судове засідання не зявився. З наданих до суду заперечень не позов вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки перевіркою позивача встановлено порушення ним вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині не проведення розрахункових операцій через РРО, а тому спірне податкове повідомлення-рішення не підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України суд має право розглянути справу у письмовому провадженні, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду та за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи вищевикладені приписи КАС України, неявку в судове засідання відповідача, відсутність клопотань щодо допиту свідків, експерта, суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Вивчивши позовну заяву та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» на даний час знаходиться на обліку як платник податків в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС, попереднє найменування товариства до 24 травня 2016 року ТОВ «Торгова Компанія «Мегаполіс-Україна», основними видами діяльності якого є оптова торгівля тютюновими виробами, кавою, чаєм, какао та прянощами, неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, роздрібна торгівля тютюновими виробами, продуктами харчування, тощо (аркуші справи 127-139).
Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області в період з 05.11.2015 року по 22.06.2016 року проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Торгова компанія «Мегаполіс-Україна» (нова назва ТОВ «Тедіс Україна») з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 30.09.2015 року, за результатами якої складений акт перевірки №2641/14-04/30622532 від 30.06.2016 року (аркуші справи 14-39).
Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем, в тому числі, п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», тобто, проведення розрахункових операцій за готівкові кошти в сумі 4242,86 грн. без використання реєстратора розрахункових операцій.
Позивач не погодився із висновками, викладеними в акті перевірки та подав заперечення на акт, проте Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області 11.07.2016 року заперечення платника податків залишені без задоволення, а висновки акту перевірки - без змін (аркуші справи 40-49).
Як вбачається з акту перевірки №2641/14-04/30622532 від 30.06.2016 року, підставою для застосування до позивача штрафних санкцій є порушення позивачем п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», тобто, проведення розрахункових операцій за готівкові кошти в сумі 4242,86 грн. без використання РРО при оплаті працівниками підприємства відшкодування за використане пальне та за телефонні розмови, про що свідчать відповідні прибуткові касові ордери за період з червня по вересень 2015 року.
Суд не погоджується з висновками податкового органу, вважає їх не обґрунтованими та такими, що спростовуються наданими доказами в справі, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» субєкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобовязані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обовязковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.
Таким чином, обовязковою умовою для застосування РРО у відповідності до вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» є, зокрема, продаж товарів, надання послуг.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу №2445-П від 21.08.2014 року працівник ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» (стара назва ТОВ «Торгова компанія «Мегаполіс-Україна») ОСОБА_1 обіймає посаду представника торгівельного (підмінного) та за цією особою наказом №915-ТР від 01.10.2014 року закріплений транспортний засіб марки FORD TRANSIT CONNECT 1,8D, д/н НОМЕР_1 із встановленням норм витрат палива із розрахунку 6,4 л. на 100 км. (аркуші справи 67, 71). Зазначений транспортний засіб використовувався позивачем на підстав договору оренди, укладеного на виконання наказу №717-ТР від 28.08.2014 року (аркуш справи 66).
За даними звіту про використання палива за період з 16.05.2015 року по 31.05.2015 року встановлені перевитрати ОСОБА_1 пального на 1,95 л. (аркуш справи 68, 159-160).
Зазначені обставини стали підставою для відшкодування в добровільному порядку працівником підприємства ОСОБА_1 завданої шкоди позивачу на суму 41,32 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером №125 від 09.06.2015 року (аркуш справи 72).
Підставами для відшкодування завданої шкоди є положення ст. 130 КЗпП України, які передбачають, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків та така шкода може бути добровільно покрита працівником та положення «Інструкції про порядок відшкодування шкоди завданої працівниками ТОВ «Торгова компанія «Мегаполіс-Україна», затвердженої наказом №337-ОД від 25.04.2014 року (аркуші справи 161-183).
Таким чином, до суду надані докази, які підтверджують, що кошти, які надійшли в касу від ОСОБА_1 є коштами на відшкодування завданої шкоди та не є коштами за реалізований товар, надані послуги, а тому, в даному випадку, позивачем правомірно не застосований реєстратор розрахункових операцій, оскільки положення п. 1, 2 ст. 3 Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в цих правовідносинах не застосовуються.
При цьому, позивачем, у відповідності до п. 1.2, 2.6 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого Постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004 року оприбутковані готівкові кошти, які надійшли від ОСОБА_1 як позареалізаційні надходження, тобто, надходження від операцій, що безпосередньо не пов'язані з реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг) та іншого майна (включаючи основні засоби, нематеріальні активи, продукцію допоміжного та обслуговуючого виробництва), у тому числі погашення дебіторської заборгованості, заборгованості за позиками, безоплатно одержані кошти, відшкодування матеріальних збитків, внески до статутного капіталу, платежі за надане в лізинг (оренду) майно, роялті, дохід (проценти) від володіння корпоративними правами, повернення невикористаних підзвітних сум, інші надходження.
Оприбуткування готівки відбулося з оформленням касового ордеру та обліку її в повній сумі фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткового касового ордеру.
Крім того, з наданих до суду доказів вбачається, що наказом ТОВ «Торгова компанія «Мегаполіс-Україна» №264-ОД від 31.10.2011 року «Про забезпечення співробітників мобільним звязком» закріплений перелік посад, які мають право на використання корпоративного мобільного звязку, встановлені ліміти щомісячних витрат на використання цього звязку та затверджені «Правила користування мобільним звязком співробітниками» (аркуші справи 69-70).
Корпоративне використання послуг мобільного звязку ТОВ «Торгова компанія «Мегаполіс-Україна» здійснюється за Генеральною угодою №0520/2011 від 5 травня 2011 року, укладеною з ПрАТ «Київстар» (аркуші справи 152-158).
Внутрішні правила користування мобільним звязком співробітниками ТОВ «Торгова компанія «Мегаполіс-Україна» передбачають відшкодування суми витрат за використання корпоративного мобільного звязку в особистих цілях (міжнародні дзвінки, використання послуг роумінгу, отримання будь-яких додаткових платних послуг), що узгоджується з нормами ст. 130 КЗпП України.
Таким чином, працівниками ТОВ «Торгова компанія «Мегаполіс-Україна» (нова назва ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА») протягом липня-вересня 2015 року здійснювалося відшкодування коштів за телефонні розмови, які оприбутковані в касі підприємства у відповідності до п. 1.2, 2.6 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого Постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004 року, як позареалізаційні надходження з оформленням касового ордеру та обліку в повній сумі фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткового касового ордеру (аркуші справи 73-126).
Оскільки вищезазначені кошти на відшкодування витрат за послуги мобільним звязком, не є коштами за реалізований товар, надані послуги, в даному випадку, позивачем правомірно не застосований реєстратор розрахункових операцій, оскільки положення п. 1, 2 ст. 3 Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в цих правовідносинах не застосовуються.
Слід зазначити, що позивач не надає послуги з продажу пального та не є оператором мобільного звязку, а тому, в даному випадку, суд не вбачає з боку позивача здійснення реалізації товару, надання послуг, що виключає можливість застосування до цих правовідносин положень п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Доказами не здійснення реалізації позивачем своїм працівникам послуг мобільного звязку є, в тому числі, дані податкового та бухгалтерського обліку, до яких у податкового органу під час перевірки зауважень не було.
Посилання в своїх заперечення на позов відповідачем на положення ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в яких передбачені всі випадки можливості не використання РРО, суд не приймає до уваги, оскільки вони стосуються реалізації товарів, надання послуг, а в випадку, щодо якого позивачу нараховані штрафні санкцій, він реалізацію товарів, надання послуг не здійснював.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Разом з цим, суд вважає, що відповідач не довів правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а позивачем, в свою чергу, надані документи, які спростовують висновки відповідача.
Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню повністю.
Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 94 КАС України.
Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Постанова набирає законної сили у порядку ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга на постанову подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія надсилається до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Л.І. Свида