Справа № 2-а-749/11
Суддя: Гайдур А. Ю.
Дата ухвалення: 2011-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 2-а-749/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2011 р.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області

ОСОБА_1 розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до УПФУ в Міжгірському р-ні про поновлення строку звернення до суду, визнання дій УПФ України в Міжгірському районі Закарпатської області неправомірними та про зобовязання провести відповідний перерахунок та виплату щомісячної державної адресної допомоги за період з 01.04.2008 року по 28.02.2011 року з врахуванням надбавки 20% «гірських», -

В С Т А Н О В И В :

21.02.2011 р. позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до УПФ України в Міжгірському районі Закарпатської області мотивуючи свої вимоги наступним.

Позивач є інвалідом ІІІ-ї групи з дитинства і отримує пенсію по інвалідності в розмірі 436 грн.83 коп. Розмір його пенсії є меншим за прожитковий мінімум у звязку з чим йому щомісячно до пенсії здійснюється відповідачем «цільова доплата до пенсії» на підставі постанови КМУ від 26.03.2008 р. № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян. Відповідач на зазначену вище доплату до пенсії позивача не нараховує та не виплачує 20 відсотків гірських, що змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач просить поновити йому пропущений шестимісячний строк звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, оскільки про порушення його права йому стало відомо тільки після надання УПФ України в Міжгірському районі довідки про розмір пенсії та її складові, окрім цього він є особою, яка має певні фізичні вади із слухом (глухо-німота), та зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок та виплату щомісячної державної адресної допомоги до пенсії з врахуванням 20 відсотків гірських, відповідно до п.2 ст.6 ЗУ «Про статус гірських населених пунктів в Україні» за період з 01.04.2008 р. по 28.02.2011 р. Розгляд справи провести без його участі.

На підставі ст.183-2 КАС України суддя розглядає справу у скороченому провадженні.

Відповідачем заперечення проти позову до суду не подано, про розгляд справи відповідач був повідомлений належним чином.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є підставним і підлягає до задоволення.

Судом встановлено наступне.

Позивач є інвалідом ІІІ-ї групи з дитинства і перебуває на обліку в УПФ України в Міжгірському районі Закарпатської області, підтверджено пенсійним посвідченням позивача.

Позивач є громадянином України, якому надано статус особи, що проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського, що вбачається із посвідчення позивача серії А № 344044 виданого ОСОБА_2 (позивачу) виконкомом Міжгірської селищної ради 30.09.2005 року.

З довідки УПФ України в Міжгірському районі наданої позивачу 04.02.2011 року на його вимогу вбачається, що позивач отримує пенсію по інвалідності з дитинства. Розмір його пенсії є нижчим за прожитковий мінімум встановлений законом, у звязку з чим йому щомісячно до пенсії проводиться цільова доплата - щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до прожиткового мінімуму. Відповідач не проводить збільшення на 20 відсотків гірських щомісячної державної адресної допомоги позивача.

Згідно пункту 2 Постанови КМУ від 26.03.2008 р. № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам, особам, які мають права на пенсію, інвалідам ( з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного прожиткового мінімуму.

Згідно п.2 ст.6 ЗУ «Про статус гірських населених пунктів в Україні» громадянам, яким надано статус особи, що проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам збільшується на 20 відсотків.

Отже, нарахування та виплата щомісячної адресної допомоги позивачу мали здійснюватися відповідно до норм п.2 ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

Суд вважає, що відповідач є територіальним органом, який законами уповноважений державою призначати, нараховувати, перераховувати пенсії та надбавки до пенсії, передбачені чинним законодавством, кожному пенсіонеру у відповідному районі, веде облік пільгових категорій пенсіонерів, тому має здійснювати належний розрахунок надбавки до пенсії позивача. Натомість УПФ України в Міжгірському районі Закарпатської області при нарахуванні щомісячної державної адресної допомоги до пенсії позивача грубо порушує вимогу ст.6 ЗУ «Про статус гірських населених пунктів в Україні». Щомісячна адресна допомога встановлена з 01.04.2008 року і переглядається у звязку із збільшенням прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність (п.5 Постанови КМУ від 26.03.2008 р. № 265). Відповідачем не доведено суду законність своїх дій, не подано заперечення та жодного доказу на спростування вимог позивача. Таким чином, вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення.

Суд, визнає зазначені позивачем причини пропуску шестимісячного строку на звернення до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів поважними з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідачем 04.02.2011 року була надана відповідь позивачу на його письмове звернення за № 91-П, якою відповідач повідомив позивача про розмір його пенсії та її складові за період з 01.01.2008 року по 31.01.2011 року з якої позивач і дізнався про порушення своїх прав. До суду з позовом про захист своїх прав позивач звернувся 21.02.2011 р., тобто відразу після того як дізнався про порушення своїх прав.

Окрім цього, відповідач не наполягає на відмові в задоволенні позовної заяви з підстав пропуску строку на звернення до суду, а також відповідачем не доведено суду, що позивачу було відомо про порушення його прав та інтересів до 04.02.2011 року. Згідно ст.71КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи без діяльності покладається на відповідача.

Також суд бере до уваги особу позивача, який є інвалідом з дитинства, має фізичні вади із слухом та річчю, що вбачається із амбулаторної картки позивача.

З цих підстав клопотання позивача про поновлення пропущеного строку на звернення до суду підлягає до задоволення.

Суд вважає, що рішення суду слід допустити до негайного виконання на підставі ст.256 КАС України, оскільки виплата щомісячної державної адресної допомоги, передбаченої Постановою КМУ від 26.03.2008 р. №265, здійснюється за рахунок коштів , з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога, а фінансування збільшення розміру пенсій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Керуючись Конституцією України, Законом України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 року із змінами , ст.6 Закону України Про статус гірських населених пунктів в Україні від 15.02.1995 р. № 56/95, Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року із змінами, Положенням Про Пенсійний фонд України затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року, Постановою КМУ Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду № 497 від 11.04.2000 року, Постановою КМУ від 26.03.2008 р. № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян», ст. ст. 2, 4, 6-12, 17, 69-71, 99-100, 158-163, 183-2, 256 КАС України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Поновити ОСОБА_2 пропущений строк звернення до суду з адміністративним позовом до УПФ України в Міжгірському районі Закарпатської області про визнання дій УПФ України в Міжгірському районі Закарпатської області неправомірними та зобовязання провести відповідний перерахунок та виплату щомісячної державної адресної допомоги з врахуванням надбавки 20% «гірських» за період з 01.04.2008 р. по 20.08.2010 р.

Визнати незаконними дії управління Пенсійного Фонду України у Міжгірському районі Закарпатській області щодо нарахування та виплати щомісячної державної адресної допомоги ОСОБА_2 без нарахування на таку двадцяти відсоткового підвищення передбаченого п.2 ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області провести належне нарахування та виплату одноразово на користь ОСОБА_2 20 відсоткового підвищення виплаченої за період з 01.04.2008 року по 28.02.2011 року щомісячної державної адресної допомоги, передбаченої Постановою КМУ від 26.03.2008 р. № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян», відповідно до вимог п.2 ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» .

Постанова підлягає негайному виконанню УПФ України в Міжгірському районі Закарпатської області в повному обсязі .

Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Апеляційну скаргу на постанову суду може бути подано в Львівський апеляційний адміністративний суд через районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 КАС України.

Суддя ОСОБА_1