Справа № 431/1835/16-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кудрявцев І.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року справа №431/1835/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області на постанову Старобільського районного суду Луганської області від 17 жовтня 2016 року у справі № 431/1835/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області (далі Управління) про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинення дій.

В обґрунтування свого позову посилається на те, що вона є пенсіонером за віком і перебуває на обліку в Управлінні. До лютого місяця поточного року включно вона отримувала пенсію шляхом зарахування коштів на рахунок, відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк». На даний час пенсія для неї є єдиним джерелом існування, однак відповідач з березня поточного року до теперішнього часу без зазначення причин припинив її виплату, остання виплата була 16.02.2016. На початку квітня їй зателефонував працівник відповідача і сказав, що для відновлення виплат їй необхідно відкрити рахунок в Ощадбанку і після цього в черговий раз з'явитися до відповідного підрозділу Пенсійного фонду. Вважала таку бездіяльність протиправною і такою, що порушує її конституційні права та просила суд визнати протиправною бездіяльність Управління щодо невиплати їй пенсії з березня 2016 року, зобов'язати Управління поновити нарахування і виплату пенсії за віком ОСОБА_2 та сплатити заборгованість за період, починаючи з березня 2016 року на рахунок в уповноваженому банку, обраному раніше позивачем - ПАТ КБ «Приват Банк».

Відповідач надав письмові заперечення проти позову, зазначивши, що ОСОБА_2 з травня 2015 року перебуває на обліку в Управлінні як внутрішньо переміщена особа, що тимчасово проживає на території Старобільського району. На підставі доручення Міністерства праці та соціальної політики України Пенсійний фондом України з 01.03.2016 було розпочато процедуру проведення перевірки осіб, які перемістились з тимчасово окупованої території України, районів проведення АТО з метою уникнення неправомірних виплат особам, які є померлими або отримують кошти незаконно шахрайським шляхом, виявлення та припинення виплат таким особам, що фактично не перебувають на території, підконтрольній Україні. Вказана перевірка була висвітлена в ЗМІ на всіх телеканалах України. Особі, якій було припинено виплату пенсії, необхідно було звернутись до Управління з довідкою про взяття на облік ВПО та написати заяву про поновлення виплати пенсії, проте позивачка на території Старобільського району не проживає, в позові зазначає адресу: м. Старобільськ, вул. Комунарів, буд. 36, де знаходиться УПСЗН Старобільської РДА, а адресою для листування зазначає м. Харків.

Позивачка фактично перебуває у м. Харкові, а Управління не має повноважень щодо виплати пенсій пенсіонерам інших міст і районів Луганської області чи інших областей. Якщо позивачка фактично проживає у м. Харків, згідно діючого законодавства вона повинна звернутись до територіального органу УПСЗН та отримати довідку про взяття на облік ВПО з вилученням довідки про взяття на облік ВПО по території Старобільського району, а потім звернутись до відповідного територіального управління ПФУ в м. Харкові з метою переводу виплати пенсії з Управління до УПФУ в м. Харкові за її місцем фактичного проживання, при цьому пенсія особі буде поновлена та виплачена з березня 2016 року за місцем її фактичного проживання.

17.05.2016 до Управління надійшов лист УСЗН Старобільської РДА про надання списку громадян, яким була призупинена дія довідок ВПО згідно листа Старобільського МРВ СБУ, де зазначена ОСОБА_2 Згідно довідки №934014571 від 24.03.2015 місцем реєстрації позивачки є м. Старобільськ, вул. Челюскінців, буд. 26. Як вбачається з листа СБУ у ході виконання заходів із забезпечення державної безпеки отримано інформацію про можливе скоєння невстановленими особами правопорушення проти авторитету органів державної влади. За обліками єдиної інформаційної бази даних про ВПО УСЗН у м. Старобільськ, за адресою: м. Старобільськ, вул. Челюскінців, буд. 26 зареєстровано у якості ВПО 98 громадян України, серед яких і ОСОБА_2 У ході проведення перевірочних заходів шляхом опитування власниці вищевказаного будинку встановлено, що вказані 98 громадян України за місцем перереєстрації ніколи не проживали та не проживають. ОСОБА_3 та члени її родини нікому дозвіл на перереєстрацію за місцем свого мешкання не надавали. Посилаючись на ст.ст.1,4,7 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі Закон № 1706-VII), Постанову КМУ від 05.11.2014, заперечував проти задоволення позову ОСОБА_2 з тих підстав, що позивачка фактично не мешкає за тією адресою, яка вказана у довідці ВПО, а лише з факту мешкання на території України, підконтрольній українській владі, дана пенсіонерка має право на соціальні виплати, тому їй всього лише необхідно звернутися до УПФУ в Старобільському районі задля того, щоб ПФ отримав інформацію про те що вона жива, про те що вона може отримувати пенсію, і поновлення пенсії їй відбудеться з березня 2016 року.

Постановою Старобільського районного суду Луганської області від 17 жовтня 2016 року у справі № 431/1835/16-а позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Управління щодо невиплати ОСОБА_2 пенсії з березня 2016 року.

Зобов'язано Управління поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_2 з березня 2016 року та виплатити виниклу заборгованість на рахунок в уповноваженому банку ПАТ КБ «ПриватБанк», обраному раніше ОСОБА_2

Суд першої інстанції виходив з того, що доказів наявності рішення Управління про зупинення виплати пенсії позивачці ОСОБА_2, прийнятого відповідно до ч.1 ст.49 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV), або ж доказів наявності судового рішення про зупинення виплати пенсії позивачці, відповідачем суду першої інстанції не надано, враховуючи, що жодним Законом України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади, суд вважає доведеним, що відповідач протиправно, всупереч вимог ст. 19 Конституції України зупинив виплату пенсії позивачці.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Наведені обґрунтування апеляційної скарги подібні запереченню проти позову.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, здійснюючи апеляційний перегляд в межах апеляційної скарги відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, колегія суддів встановила наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, і з травня 2015 року отримує пенсію за віком в Управлінні Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області, а з березня 2016 року виплата пенсії ОСОБА_2 була зупинена.

Задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 05.11.2014 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» є підзаконним нормативно-правовим актом, який суперечить закону - ст. 47 Закону № 1058-IV, а тому суд першої інстанції вважав, що позивачка має право на отримання пенсії через банківську установу, обрану нею раніше.

Таким чином, місцевий суд вважав, що доказів наявності рішення Управління про зупинення виплати пенсії позивачці, прийнятого відповідно до ч.1 ст.49 Закону № 1058-IV, або ж доказів наявності судового рішення про зупинення виплати пенсії позивачці, відповідачем суду не надано, враховуючи, що жодним Законом України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади, суд першої інстанції вважав доведеним, що відповідач протиправно, всупереч вимог ст. 19 Конституції України зупинив виплату пенсії позивачці, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинення дій підлягають задоволенню у повному обсязі.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції не може погодитись судова колегія.

Спершу слід зазначити, що позивач є громадянкою України, зареєстрованою на території, де проводиться антитерористична операція, в звязку з чим на цій території органи влади України не здійснюють свої повноваження, в тому числі, щодо виплати пенсії.

Відтак, положення загального Закону № 1058-IV повинні застосовуватись з врахуванням спеціального законодавства, яке регулює здійснення соціальних виплат щодо осіб, які мешкали на території, яка не контролюється українською владою.

Відповідно до приписів пунктів 1, 5 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; в інших випадках, передбачених законом.

Частина друга цієї ж статті передбачає, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Позивач стверджує, що вона є внутрішньо переміщеною особою, тому має право на отримання пенсійних виплат від Управління, оскільки перемістилась з місця свого проживання за адресою: Україна, АДРЕСА_1 (тобто, території, на якій органи влади України в теперішній час не здійснюють своїх повноважень) до населеного пункту на підконтрольній українській владі території, де відповідач відповідальний за виплату пенсії внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до статті 1 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Так, відповідно до статті 4 вказаного закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частина третя статті 7 Закону № 1706-VII вказує на той факт, що громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Вказана норма закону не була визнана неконституційною і є обовязковою для всіх громадян, підприємств, установ та державних органів.

Більш того, норми Закону № 1706-VII є спеціальними, прийняті пізніше в часі за Закон № 1058-IV, тому у випадку колізії норм права однакової юридичної сили підлягають пріоритетному застосуванню.

На підставі доручення Міністерства праці та соціальної політики України Пенсійним фондом України з 1 березня 2016 року розпочато процедуру проведення перевірки осіб, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення з метою уникнення неправомірних виплат особам, які є померлими або отримують кошти шахрайським шляхом, виявлення та припинення виплати особам, що фактично не перебувають на території, підконтрольній Україні.

Як встановлено матеріалами справи, позивачка не довела факт проживання на території Старобільського району.

Так, позивачка в адміністративному позові зазначає своєю адресою м. Старобільськ, вул. Комунарів, буд. 36, де фактично знаходиться Управління соціального захисту населення Старобільської РДА (тобто, приміщення є нежитловим). Згідно рішення Старобільської міської ради № 57/4 від 21 жовтня 2015 року вулицю Комунарів перейменували і тепер вона носить нову назву Центральна.

При цьому адресу листування позивач вказує АДРЕСА_2.

Управління відповідно до Положення про Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про обєднані управління, що затверджене Постановою Правління фонду України від 22.12.2014 №28-2, може обслуговувати лише пенсіонерів, що мешкають на території Старобільського району і не має повноважень щодо виплати пенсій пенсіонерам інших міст та районів як Луганської так і інших областей.

Пенсіонерів з інших місць проживання, повинно обслуговувати те територіальне управління, де пенсіонер фактично проживає, що відповідає п. 1.1 та 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N 22-1.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» передбачено що прийняття заяв про переведення пенсійних справ, призначення пенсій, виплату допомоги на поховання, недоотриманої пенсії від осіб, місце проживання яких зареєстровано на територіях проведення антитерористичної операції, проводиться за місцем перебування таких осіб на обліку відповідно до порядку, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 № 509, що підтверджується довідкою, копія якої залишається в органах Пенсійного фонду України.

Пунктом 9 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 «Про облік внутрішньо перемішених осіб» (далі Порядок № 509) у разі зміни місця проживання або змін у складі сім'ї у зв'язку з народженням дитини (або іншими обставинами) заявник звертається за виданням довідки до уповноваженого органу за місцем фактичного проживання, а раніше видана йому довідка вилучається, про що вносяться відповідні зміни до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо перемішених осіб.

На підтвердження факту переміщення до м. Старобільська позивач надала довідку від 24.03.2015 № 934014571 (а.с.13). Первісною адресою вказано: м. Старобільськ, пров. Челюскінцев, буд. 26. З 08.04.2015 місце перебування зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як зазначалось вище, за цією адресою розташовані орган державної влади, орган місцевого самоврядування, тобто, приміщення, за якою внутрішньо переміщена особа фактично не проживає.

При цьому згідно з абз.6 п. 6 Порядку № 509 довідка, видана до 20 червня 2016 р., у якій адресою фактичного місця проживання вказано адресу місцезнаходження органу державної влади, органу місцевого самоврядування, юридичної особи публічного права, її підрозділу, будь-якого іншого приміщення, за якою внутрішньо переміщена особа фактично не проживає, підлягає перереєстрації до 20 липня 2016 року. Для цього внутрішньо переміщена особа особисто або через законного представника (у випадках, передбачених абзацами першим - шостим пункту 2 цього Порядку) звертається за видачею довідки до уповноваженого органу, а раніше видана їй довідка вилучається, про що вносяться відповідні записи до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Довідка, зазначена в абзаці шостому цього пункту, не перереєстрована у встановлений строк, не є дійсною, про що вноситься відповідний запис до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Таким чином, колегія суддів підтримує твердження апелянта, що якщо позивачка фактично проживає в м. Харкові, згідно діючого законодавства вона повинна звернутись до територіального органу управління праці та соціального захисту населення та отримати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, з вилученням довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на території Старобільського району, а потім звернутись до відповідного територіального Пенсійного фонду України в м. Харкова з метою переводу виплати пенсії з Управління до в УПФУ в м. Харкові за її місцем фактичного проживання. При цьому пенсія особі буде поновлена та виплачена з березня 2016 р. за її місцем фактичного проживання.

Окрім того. 17.05.2016 до Управління надійшов лист Управління соціального захисту населення Старобільської райдержадміністрації про надання списку громадян, яким була призупинена дія довідок ВПО згідно листа Старобільського міжрайонного відділу СБУ (копія додається), де під 25 стоїть ОСОБА_2 08.09.1957 народження, ін. №. Згідно довідки № 934014571 від 24.03.2015, місцем реєстрації позивачки у справі, дія якої призупинена стоїть адреса реєстрації м. Старобільськ, пров. Челюскінцев, буд. 26.

Як вбачається з листа СБУ, у ході виконання заходів із забезпеченням державної безпеки, отримано інформацію про можливе скоєння невстановленими особами правопорушення проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування та обєднання громадян.

Так, обліками єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо перемішених осіб УПСЗН у м. Старобільську за адресою: Луганська область, Старобільський район, м. Старобільськ, пров. Челюскінців, буд. 26 - зареєстровано у якості внутрішньо перемішених осіб дев'яносто вісім громадян України, серед яких і ОСОБА_2 У ході проведених перевірочних заходів шляхом опитування власниці вищезазначеного будинку, встановлено, що вказані девяносто вісім громадян України за місцем перереєстрації ніколи не проживали та не проживають. ОСОБА_4 (власниця помешкання) та члени її родини нікому дозвіл на перереєстрацію за місцем свого мешкання не надавали.

На підставі довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, які невстановленими особами були внесені неправдиві відомості, зазначеним громадянам України за рахунок коштів державного бюджету нараховуються пенсії та інші соціальні виплати.

З огляду на викладене, позов є безпідставним та необґрунтованим, а дії відповідача про зупинення виплати пенсії ОСОБА_2 відповідають положенням діючого законодавства.

За таких обставин, враховуючи вищенаведені норми законів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, його висновки суперечать обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 184, 185, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області задовольнити повністю.

Постанову Старобільського районного суду Луганської області від 17 жовтня 2016 року у справі № 431/1835/16-а скасувати повністю.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинення дій відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

ОСОБА_5