Справа № 495/8349/14-а
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 495/8349/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Гайда-Герасименко О.Д.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Кравченка К.В.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 жовтня 2016р. по справі за адміністративним позовом військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону в інтересах громадянина ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:
У листопаді 2014р. військовий прокурор Білгород-Дністровського гарнізону в інтересах громадянина ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності у розмірі меншому, ніж передбачено чинним законодавством України;

- зобов`язати Міністерство оборони України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі, встановленому постановою КМУ «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової дороги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби осіб» за №499 від 28.05.2008р. та ст.16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», виходячи з грошового забезпечення, передбаченого ч.2 ст.9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням усіх отримуваних за останньою посадою на військовій службі видів грошового забезпечення, включно з грошовою допомогою на оздоровлення та матеріальною допомогою для вирішення соціально-побутових питань за виключенням отриманих виплат.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що позивач є інвалідом 2-ї групи, у 2011р. звільнений з військової служби в запас та відповідно до п.2 ст.16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за №2011-ХІІ від 20.12.1991р. отримав одноразову грошову допомогу, однак вважає, що розмір виплаченої одноразової грошової допомоги значно менший, ніж це передбачено законодавством України.

Посилаючись на вказані обставини просив позов задовольнити.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 жовтня 2016р. адміністративний позов задоволено.

Зобов`язано Міністерства оборони України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі, встановленому постановою КМУ від 28.05.2008р. за №499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби осіб» та ст.16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», виходячи з грошового забезпечення, передбаченого ч.2 ст.9 ЗУ «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням усіх отримуваних за останньою посадою на військовій службі видів грошового забезпечення, включно з грошовою допомогою на оздоровлення та матеріальною допомогою для вирішення соціально-побутових питань за виключенням отриманих виплат.

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.197КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду з ухваленням по справі нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при розрахунку позивачеві одноразової грошової допомоги не враховано та не включено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та матеріальну допомогу на оздоровлення.

Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції не може погодитись судова колегія, оскільки суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

За правилами ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.198 КАС України, постанову суду скасовує та приймає по справі нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Так, судовою колегією встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) за №24-ПМ від 24.07.2011р. ОСОБА_1 був звільнений з військової служби в запас (а.с.23).

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 за №192 від 7.09.2011р. на підставі вищевказаного наказу позивача виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та вказано, що позивач щорічну чергову відпустку за 2011р. використав, грошову допомогу на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань отримав (а.с.24).

У грудні 2013р. висновком медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_1 визнано інвалідом 2-ї групи, яку встановлено в результаті травми, пов`язаної з виконанням військової служби під час участі у бойових діях у складі миротворчих сил ООН, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААВ №718470 від 19.12.2013р. (а.с.26).

У вересні 2014р. ОСОБА_1 отримав одноразову грошову допомогу у розмірі 80017грн. 50коп. з розрахунку грошового забезпечення у розмірі 2667грн. 25коп. (30 х 2667,25грн.), що підтверджується довідкою військово-медичного клінічного центру Південного регіону за №3510 від 23.12.2013р., на грошовому забезпеченні якого перебувала військова частина № НОМЕР_2 та повідомлення ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 за №5845 від 2.10.2014р..

Вважаючи, неправомірними дії Міністерства оборони України щодо не включення до розміру одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби сум грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань звернувся до суду із відповідним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість дій відповідача щодо нарахування одноразової грошової допомоги, судова колегія виходить з наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за №2011-ХІІ від 20.12.1991р. (надалі Закон №2011-ХІІ).

Як встановлено ч.1,2 ст.9 Закону №2011-ХІІ, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до п.3 постановою КМУ за №1294 від 7.07.2007р. упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (надалі Постанова №1294).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток №25 до постанови №1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов`язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений ст.9-1 Закону № 2011-ХІІ), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Відповідно до ч.1 ст.10-1 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям гарантовано право, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Постановою №1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (надалі Інструкція) визначено умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги.

Так, відповіно до пп.3 п.5 постанови №1294, пп.30.4 п.30 розділу ХХХ Інструкції, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку.

Крім того, вищенаведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Згідно пп.3 п.5 постанови №1294, пп.33.1, 33.3 п.33 розділу ХХХІІІ Інструкції розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міноборони.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія зазначає, що зазначені допомоги є одноразовими видами грошового забезпечення військовослужбовців, які мають характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту працюючих військовослужбовців, розмір яких визначається виходячи з місячного грошового забезпечення військовослужбовців за займаною посадою, структура та умови виплати якого упорядковані постановою №1294 згідно із затвердженими схемами посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення.

Як встановлено судовою колегією, позивачем на день звільнення згідно із займаною посадою отримано грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.

Таким чином, судова колегія вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача нарахувати одноразову грошову допомогу, включивши до розрахунку грошового забезпечення грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання висловлена ВСУ у постанові №21-117а14 від 17 червня 2014р..

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув, належної оцінки не дав, та дійшов помилкового висновку про неправомірні дії відповідача щодо нарахування одноразової допомоги.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що постанову суду не можливо вважати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню з ухваленням по справі нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.197,202,207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 жовтня 2016р. скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону в інтересах громадянина ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: К.В. Кравченко

О.В. Лук`янчук