Справа № 127/829/17
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/829/17
Провадження № 2-а/127/209/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 лютого 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді: Гриневича В.С.,

при секретарі: Задерей І.Є.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №127/829/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання протиправними дій щодо відмови нарахування компенсації втрати частини пенсії у звязку з порушенням строків її виплати,-

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці, в якому просив зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини пенсії у звязку з порушенням строків її виплати за період з 01.03.2013р. по 30.11.2016р.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 22.11.2016р. відповідно до додаткової постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.10.2016р., Управлінням Пенсійного фонду України у м. Вінниці видано розпорядження №175223, яким призначено ОСОБА_1 з 01.03.2013р. пенсію за віком, із застосуванням при обчисленні розміру пенсії середньої заробітної плати по Україні за 2010 2012 роки. Проте, згідно відповіді Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці від 10.01.2017р. позивачу, на його звернення від 21.12.2016р., відмовлено в нарахуванні компенсації втрати частини доходів із застосуванням при обчисленні розміру пенсії середньої заробітної плати по Україні за 2013 2016 роки. Позивач вважає такі дії та рішення відповідача протиправними, у звязку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 17.01.2017р. відкрито скорочене провадження у даній справі. (а.с. 13)

Відповідачем у десятиденний строк з дня одержання ухвали суду від 17.01.2017р. та копій документів суду були надані заперечення проти позову (а.с. 17-18), відповідно до яких відповідач просив в задоволенні позовних вимог відмовити, з посиланням на відсутність підстав для нарахування компенсації втрати частини пенсії з застосуванням при обчисленні розміру пенсії середньої заробітної плати по Україні за 2013 2016 роки.

Ухвалою суду від 08.02.2017р. вказану справу призначено до судового розгляду в судовому засіданні, оскільки за результатами розгляду заперечення відповідача суд дійшов висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання (а.с. 19).

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві та просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання, призначене на 23.02.2017р. не зявилася, хоча про час, дату, місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином, про що свідчить розписка, яка міститься в матеріалах справи. (а.с.39)

Відповідно до частини четвертої статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали адміністративної справи, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з 05.12.1997р. по 28.02.2013р. позивач отримував пенсію за вислугу років, призначену йому відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З 01.03.2013р., відповідно до заяви позивача, Управлінням Пенсійного фонду України в м. Вінниці йому призначено державну пенсію за віком, згідно з Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на підставі розпорядження №19145 від 07.03.2013р., відповідно до якого відповідачем при призначенні пенсії застосовано показники середньої заробітної плати за 2007 рік.

Не погодившись із застосованим відповідачем показником середньої заробітної плати за 2007 рік, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною позовною заявою, за наслідками розгляду якої постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.06.2016р. у справі №127/3838/14-а визнано протиправним та скасовано розпорядження Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці №19145 від 07.03.2013р. щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зокрема, частково задовольняючи позовні вимоги позивача, Вінницький апеляційний адміністративний суд виходив з того, що розпорядження Управління ПФУ в м. Вінниці №19145 від 07.03.2013р. про призначення пенсії ОСОБА_1 за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік не відповідає вимогам Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та підлягає скасуванню, оскільки при визначенні розміру пенсії за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розмір середньої заробітної плати (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії слід застосовувати, виходячи із розміру заробітної плати за 2010-2012 роки, а не застосовувати показники заробітної плати в середньому на одну особу у цілому по Україні, із якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії за 2007 рік.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В подальшому, додатковою постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.10.2016р. зобовязано Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці призначити ОСОБА_1 з 01.03.2013р. пенсію за віком, відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням розміру середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, виходячи із розміру заробітної плати за 2010 2012 роки.

Як вбачається із заперечень відповідача на адміністративний позов та не оспорювалось позивачем в судовому засіданні, на виконання вищенаведеної постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.06.2016р. та додаткової постанови від 19.10.2016р. у справі №127/3838/14-а, відповідачем згідно з розпорядженням по пенсійній справі №175223 від 22.11.2016р. прийнято нове рішення про призначення позивачу пенсії за віком з застосуванням при обчисленні розміру пенсії середньої заробітної плати по України за 2010-2012 роки, а також в грудні 2016 року відповідачем нараховано та виплачено позивачу різницю в розмірі пенсії за період з 01.03.2013р. по 30.11.2016р. в сумі 78744,33 грн.

В подальшому, 09.11.2016р. та 21.12.2016р. позивач звертався до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці з заявами про нарахування компенсації втрати частини доходів у звязку із застосуванням при обчисленні розміру пенсії середньої заробітної плати по Україні за 2013 2016 роки, проте, листами №176/к-2 від 28.11.2016р. та №197/к-2 від 10.01.2017р. відповідачем відмовлено позивачу в задоволенні його вимог.

Однак, відмову відповідача в нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів, у звязку з порушенням строків виплати пенсії, суд вважає протиправною враховуючи наступне.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (далі Закон №1058-IV) нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Питання, повязані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон № 2050-14) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. №159 (далі Порядок).

Відповідно до статей 1, 2 Закону №2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону №1058-IV, статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд України у постановах від 7 листопада 2012 року № 6-131цс12 та від 18 листопада 2014 року №21-518а14.

Відповідно до частини першої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для усіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, оскільки постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.06.2016р., з урахуванням додаткової постанови суду від 19.10.2016р. у справі №127/3838/14-а, встановлено протиправність розпорядження Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці №19145 від 07.03.2013р., що мало наслідком зменшення розміру отримуваної щомісячної пенсії позивачем в період з 01.01.2013р. по 30.11.2016р. (на 1707 грн. щомісячно), суд вважає вимоги позивача про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини пенсії у звязку із порушенням строків її виплати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнавши протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці, викладену у листах від 28.11.2016р. №176/к-2 та від 10.01.2017р. №197/к-2, щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини пенсії у звязку з порушенням строків її виплати за період з 01.03.2013р. по 30.11.2016р. та зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу компенсацію втрати частини доходів (пенсії), у звязку з порушенням строків її виплати, за період з 01.03.2013р. по 30.11.2016р.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі статтею 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними засобами доказування правомірності свого рішення щодо відмови позивачу у нарахуванні компенсації втрати частини доходів, а тому позовні вимоги позивача суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, оскільки позовні вимоги задоволено, на користь позивача підлягають стягненню 640,00 грн. судових витрат повязаних зі сплатою судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань Управління пенсійного фонду України у місті Вінниці.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 6-12, 70-72, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці, викладену у листах від 28.11.2016р. №176/к-2 та від 10.01.2017р. №197/к-2, щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини пенсії у звязку з порушенням строків її виплати за період з 01.03.2013р. по 30.11.2016р.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсацію втрати частини пенсії (доходу), у звязку з порушенням строків її виплати за період з 01.03.2013р. по 30.11.2016р.

Стягнути на користь ОСОБА_1 640,00 грн. (шістсот сорок) судових витрат повязаних зі сплатою судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі, якщо судом було проголошено лише вступну та резолютивну частини, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: