Справа № 161/11/2170
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2011-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2011 р. 14 год.07 хв.Справа № 2-а-161/11/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Мельник О.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Скадовському районі Херсонської області про скасування рішення про застосування фінансових (штрафних) санкцій,

встановив:

Приватний підприємець ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулася до суду з позовом про скасування рішення Державної податкової інспекції у Скадовському районі (далі-відповідач від 24 грудня 2010 року № НОМЕР_1 про застосування до підприємця штрафної санкції за порушення п. 12 ст. 3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі Закон № 265) в сумі 6140 грн. Позовні вимоги обґрунтовані позивачем тим, що під час проведеної перевірки кіоску податкові ревізори-інспектори ДПІ Скадовському районі ОСОБА_3, ОСОБА_4 шляхом витребування накладних на товар виявили порушення порядку ведення обліку товарів за місцем реалізації. Документи, що підтверджують право на проведення перевірки, підприємцю не було надано. У відповідності до ч. 4 ст. 11-1 Закону України № 509-XII від 04.12.1990 "Про державну податкову службу в Україні" ОСОБА_1 не було повідомлено за десять днів до дня проведення перевірки, письмове повідомлення на адресу підприємця не надходило. Направлення на перевірку та копії наказу керівника податкового органу про проведення перевірки позивач не отримував, що є грубим порушенням вказаного Закону. Податкова інспекція винесла рішення без участі позивача.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що оскаржуване рішення було винесено з порушенням чинного законодавства та підлягає скасуванню, у зв'язку з тим, що обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів, до яких відноситься ОСОБА_1, оскільки є суб'єктом підприємницької діяльності, перебуває на спрощеній системі оподаткування та не веде книгу обліку доходів та витрат. Крім того, зауважила, що направлення на перевірку їй не було вручено податковою службою, а тому вона не допустила податкових ревізорів - інспекторів до проведення перевірки, акт перевірки складався в іншому місці, ніж місце здійснення нею торговельної діяльності, накладна, яка була зазначена в акті перевірки їй не належить.

Представник відповідача (ДПІ у Скадовському районі Херсонської області) в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав надані суду заперечення в письмовому вигляді, в яких зазначив, що матеріали справи свідчать про фактичне допущення 16 грудня 2010 року посадових осіб ДПІ у Скадовському районі до проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 За результатами перевірки було складено акт від 16 грудня 2010 року, реєстраційний № 231/211923/НОМЕР_2, в якому було встановлено порушення п. 12 ст.3 Закону № 265. Позивач відмовився від підпису матеріалів преревірки, про що свідчить акт, складений податковими ревізорами - інспекторами 16 грудня 2010 до акту перевірки. За наслідками проведеної перевірки підприємцю було запропоновано прибути до ДПІ у Скадовському районі для складення адміністративного протоколу. 24 грудня 2010 року ДПІ у Скадовському районі винесено рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафної санкції в сумі 6140 грн. Представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову, оскільки факт порушення з боку ФОП ОСОБА_1 має місце, перевірка проведена у відповідності до вимог чинного законодавства, рішення є обґрунтованим та законним.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

ОСОБА_1 є суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою, платником фіксованого патенту на 2010 рік по виду діяльності "роздрібна торгівля з лотків на ринках", що підтверджується патентом серії ПАЕ № 392460.

16 грудня 2010 року посадовими особами Державної податкової інспекції ревізорами-інспекторами ДПІ Скадовському районі ОСОБА_3, ОСОБА_4 проведено перевірку суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 щодо дотримання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій. Згідно з наданим актом від 16 грудня 2010 вбачається, що перевірка проводилась у присутності ОСОБА_1, в акті зазначено, що в ході перевірки виявлено порушення порядку ведення обліку товарів за місцем реалізації на суму 3070 грн., а саме в кіоску, який розташований в м.Скадовську на території центрального ринку та належить відповідачу, була виявлена накладна без зазначення реквізитів: коду, юридичної адреси, підпису або печатки постачальника. Відповідно до акту відмови від підпису матеріалів перевірки від 16 грудня 2010 року, ревізорами-інспекторами ДПІ Скадовському районі ОСОБА_3, ОСОБА_4 зазначено, що після ознайомлення зі змістом акту перевірки ФОП ОСОБА_1 від підпису матеріалів перевірки відмовилася. Складено акт відмови від підпису. Акт перевірки надіслано поштою, отримано позивачем 22.12.10.

Рішенням Державної податкової інспекції у Скадовському районі від 24 грудня 2010 року № НОМЕР_1 до ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції в сумі 6140 грн. за порушення встановленого порядку обліку товарів за місцем реалізації згідно ст. 21 Закону про РРО.

Відповідно до ст. 11-1 Закону України "Про державну податкову службу в України" дана перевірка вважається позаплановою, тому на неї розповсюджуються норми, які регулюють порядок допуску до перевірки. Згідно частини першої статті 11-2 названого Закону посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення, зокрема, позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку: направлення на перевірку, копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки. Згідно з частиною третьою цієї ж статті ненадання цих документів платнику податків або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки. Отже, у разі порушення працівниками податкового органу зазначених вимог Закону під час проведення перевірки суб'єкт господарювання має право не допустити працівників до проведення цієї перевірки. Однак власне недотримання податковим органом вимог Закону під час здійснення такої перевірки не звільняє суб'єкта підприємницької діяльності від передбаченої чинним законодавством відповідальності за допущені ним порушення вимог податкового та іншого законодавства під час перевірки. Враховуючи, що позивач не скористався наданим йому законом правом не допустити працівників до проведення цієї перевірки, про що свідчить надання відомостей про місце проживання, свідоцтва про держреєстрацію, фіксованого патенту, договору про торгове місце, суд приходить до висновку, що посадові особи ДПІ у Скадовському районі правомірно здійснили перевірку суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1. Разом з тим, приватний підприємець заперечує факт пред'явлення акту перевірки їй для підписання саме їй, посилаючись на те, що податкові ревізори-інспектори відійшли від її торгового місця та складали якісь папери, а потім пішли в кафе, нічого їй не пред'являючи. Акт перевірки вона отримала поштою, в акті зазначено про необхідність прибуття на виклик, викликали приватного підприємця тільки 31.12.10 для вручення рішення про застосування штрафних санкцій. Приватний підприємець заперечує факт належності накладної на товар вартістю 3070 грн. саме їй, вказаним в накладній асортиментом вона ніколи не торгувала. Ці доводи позивача не були спростовані податковою інспекцією. Хоч акт відмови від підпису наданий суду, в самому акті перевірки не зазначено про відмову приватного підприємця від його підписання або про складання акту відмови від підпису, відсутні докази надіслання акту відмови від підпису позивачу, тому суд приходить до висновку про недоведеність факту пред'явлення акту перевірки для підписання приватному підприємцю, час складання даного акту відмови від підпису саме при закінченні перевірки також нічим не підтверджується.

Крім цього, суд приймає до уваги, що спірні відносини виникли в результаті встановленого порушення п. 12 ст. 3 Закону "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме неналежного ведення обліку товарів за місцем реалізації суб'єктом малого підприємництва фізичною особою ОСОБА_1 Пунктом 12 статті 3 Закону № 265 передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 6 Закону № 265 передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Згідно із статтею 21 цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, підставою для застосування штрафних санкцій за нормами ст. 21 Закону про РРО є встановлення факту не ведення або ведення з порушенням встановленого порядку обліку товарів за місцем реалізації та зберігання,

ДПІ не взяла до уваги, що позивач є платником фіксованого податку. Згідно розділу четвертому Декрету № 13-92 "Про прибутковий податок з громадян", яким визначено, що громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів, одержаних від цієї діяльності, за фіксованим розміром податку (далі - фіксований податок) шляхом придбання патенту за умови, якщо: кількість осіб, які перебувають у трудових відносинах з таким громадянином - платником податку, включаючи членів його сім'ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності, не перевищує п'яти; валовий доход такого громадянина від самостійного здійснення підприємницької діяльності або з використанням найманої праці за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю придбання патенту, не перевищує семи тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; громадянин здійснює підприємницьку діяльність з продажу товарів і надання супутніх такому продажу послуг на ринках. Розміри фіксованого податку встановлюються відповідною місцевою радою залежно від територіального розташування місця торгівлі й не можуть бути менше ніж 20 грн. та більше ніж 100 грн. за календарний місяць для громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність самостійно. Тобто розмір сплаченого фіксованого податку не залежить від обсягу одержаного (валового) доходу. Такий платник повинен подавати декларацію у встановленому цим Декретом порядку із зазначенням періоду діяльності, в якому він працює на фіксованому податку, розміру валового доходу та суми сплаченого за звітний період фіксованого податку. Згідно зі ст. 14 Декрету № 13-92 доходи громадян, одержані від здійснення підприємницької діяльності, що оподатковуються фіксованим податком, не включаються до складу їхнього сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року, а сплачена сума фіксованого податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань такого платника податку.

Замість Книги обліку доходів і витрат (Книга ф. № 10), затвердженої наказом ГДПІ України "Про затвердження Інструкції "Про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю" від 21.04.93 р. № 12, платник фіксованого податку може вести облік доходів і витрат у будь-якій зручній для нього формі, що не вимагає реєстрації. Дані такого обліку платник фіксованого податку після закінчення звітного податкового року має зазначати у річній податковій декларації про доходи, одержані від здійснення діяльності.

Накладна є документом, що підтверджують придбання товарів та є підставою для їх оприбуткування, є підтвердженням витрат на придбання, а не підставою для обліку товарних запасів, що спростовує тотожність понять "облік витрат на придбання" і "облік товарних запасів". При цьому слід зазначити, що платник фіксованого податку не зобов'язаний вести обліку витрат на придбання або облік товарів за місцем їх реалізації, не зобов'язаний зберігати накладні на товар за місцем продажу та зазначати реквізити цих накладних в книзі обліку доходів та витрат, якщо він таку веде за власною ініціативою. Позивач має право взагалі не мати ніяких накладних, тим паче не нести відповідальність за порядок складання накладною іншою особою - продавцем.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не зобовязаний здійснювати облік товарів за місцем їх реалізації.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятого ним рішення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 підлягають задоволенню, рішення про застосування штрафних санкцій скасовується. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено про дату та час складення постанови в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позов суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Державної податкової інспекції у Скадовському районі від 24 грудня 2010 року № НОМЕР_1 про застосування до ОСОБА_1 штрафної санкції в сумі 6140 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 21 березня 2011 р..

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 9.2.1