Справа № 546/1221/16-а
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 р. Справа № 546/1221/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Присяжнюк О.В. , Курило Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Решетилівського районного суду Полтавської області від 19.12.2016р. по справі № 546/1221/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, здійснити перерахунок та виплату пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до суду першої інстанції з позовом в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку пенсії державного службовця, у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців;

- зобов'язати Решетилівське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії відповідно до статті 37-1 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу», у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» на підставі довідки відділу освіти, сім'ї, молоді та спорту Решетилівської райдержадміністрації від 24 жовтня 2016 року з урахуванням інших попередніх середньомісячних складових заробітної плати за останні 24 календарні місці її роботи, зі збереженням відсотку нарахування пенсії у розмірі 90%, який був призначений їй на момент виходу на пенсію;

- перерахунок та виплату пенсії здійснити починаючи з 01 грудня 2016 року.

За наслідками розгляду справи в порядку скороченого провадження постановою Решитилівського районного суду Полтавської області від 19.12.2016р. адміністративний позов задоволено.

Решетилівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач), не погодившись з рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

На підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 14.10.2008р. перебуває на обліку в Решетилівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII в розмірі 90 % від заробітної плати.

16.11.2016р. позивач звернулась до Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про перерахунок пенсії за віком з 01.12.2016р. відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим робітникам відповідно до постанови КМУ від 06 квітня 2016 року №292 «Деякі питання оплати праці державним службовцям у 2016 році» та надала довідку про заробітну плату від 24.10.2016р. виданою відділом освіти, сім`ї , молоді та спорту Решитилівської районної державної адміністрації. (а.с. 13)

Листом Решетилівського об'єднаного управлінням Пенсійного фонду України від 25.11.2016р. №33/к-02 позивача повідомлено про відсутність підстав для перерахунку призначеної пенсії з посиланням на те, що пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2016р. скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України від 16.12.1993р.»Про державну службу» № 3723. Окрім цього, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. № 1013 внесено зміни, зокрема, до постанови КМУ від 31.05.2000р. № 865, якими вилучено п. 4 постанови щодо порядку проведення перерахунку пенсій державним службовцям у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень КМУ. Отже, з 01.06.2016р. пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом № 3723, не призначаються, а раніше призначені пенсії - не перераховуються.(а.с.12)

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернулась до суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що не визначення Кабінетом Міністрів України порядку та умов перерахунку пенсії не може бути підставою для відмови в її перерахунку.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції, чинній на час виходу позивача на пенсію), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно зі ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" (в редакції, чинній на час виходу позивача на пенсію), у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Пенсійне забезпечення державних службовців в період до 01.05.2016 року було врегульоване зазначеними нормами Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року.

З 01.05.2016р. набув чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII .

У зв'язку з набранням чинності Закону України "Про державну службу" № 889-VIII, положення Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, з 01.05.2016р. Законом України "Про державну службу" № 889-VIII по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Колегія суддів зауважує, що вищезазначені норми Закону України "Про державну службу" були чинними як на момент звернення позивача із заявою про здійснення перерахунку пенсії, так і на момент розгляду справи, та не були визнані неконституційними.

Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року не передбачено такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи ст.90 Закону України "Про державну службу" № 889-VIII та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, з 01.05.2016р. відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Судом встановлено, що позивач із заявою про перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" звернувся до Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 16.11.2016р.

Таким чином норми закону, або іншого нормативно-правового акту, що встановлюють право на перерахунок пенсії державному службовці з підстав підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям з 01.05.2016р. відсутні, а отже відсутнє чинне правове положення що передбачає підстави для перерахунку пенсії з цих підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо не визначення Кабінетом Міністрів України порядку проведення перерахунку пенсії звужує права позивача на перерахунок та не може бути підставою для відмови в перерахунку, колегія суддів вважає помилковими, тому як підстави проведення перерахунку не встановлені законом України " Про державну службу" № 889-VIII.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії, яку вона отримувала до цього, а тому не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При вирішенні справи, колегія суддів приймає до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011р. зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) ( 254к/96-ВР ).

Таким чином, колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Виходячи з того, що заяву про перерахунок пенсії подано позивачем після 01.05.2016р., тобто після набрання чинності Закону України "Про державну службу" № 889-VIII, відповідачем обґрунтовано прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про державну службу", з дотриманням вимог ч.3 ст.2 КАС України, а відтак, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області задовольнити.

Постанову Решетилівського районного суду Полтавської області від 19.12.2016р. по справі № 546/1221/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Присяжнюк О.В. Курило Л.В.