Справа № 820/3699/16
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 лютого 2017 р. № 820/3699/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цибульник Г.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Євромет" до Головного управління ДФС у Харківській області, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Меларк", про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Євромет" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3, винесені 23.06.2016 Головним управлінням ДФС у Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на помилкових судженнях суб'єкта владних повноважень, що викладені в акті перевірки № 250/20-40-14-02-07/34330281 від 24.05.2016 року.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що при проведенні перевірки позивача контролюючий орган діяв у межах та у спосіб встановлений чинним законодавством України, висновки перевірки зафіксовані належним чином, а прийняті податкові повідомлення - рішення є законними. Просив у позові відмовити в повному обсязі.

У судовому засіданні сторони підтримали свої правові позиції в повному обсязі.

Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, фахівцями ГУ ДФС у Харківській області було проведено планову виїзну перевірку ТОВ "Компанія Євромет" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, за результатами якої складено акт № 250/20-40-14-02-07/34330281 від 24.05.2016 року.

Відповідно до змісту вищезазначеного акту, податковим органом встановлено наступні порушення:

-п. 198.3, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено ПДВ на суму 467387,00грн.;

-п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено відємне значення обєкта оподаткування по податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 461819 грн.;

- п. 2.6 Положення № 637 «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», зокрема встановлено не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки.

На підставі вказаного акту, ГУ ДФС у Харківській області прийнято податкові повідомлення рішення № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 від 23.06.2016

Перевіряючи обґрунтованість висновків податкового органу, та як наслідок правомірність визначення позивачу суми грошового зобовязання на підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до положень 14.1.36 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п. 22.1. ст. 22 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.

Приписами підпункту 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом.

Відповідно до підпункту 14.1.156 статті Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Порядок формування податкового кредиту передбачений статтею 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 визначено, - датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, відповідно до пункту 198.3 статт198 Податкового кодексу України, Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України встановлено, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Перевіряючи правомірність віднесення позивачем сум по вищезазначеним господарським операціям до складу витрат, які підлягають оподаткуванню та формування податкового кредиту ПДВ, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Відповідно до абзацу 11 вищезазначеної статті Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до вимог п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 зазначеного Положення, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "Компанія Євромет" (замовник) та Підприємство об'єднання громадян «Всесвіт-2" Харківської обласної громадської організації «Союз інвалідів ЧАЄС та Афганістану» (виконавець) уклали договір підряду від 01.04.2013 р. № 010413, предметом якого є прибирання території та приміщень за адресою: м. Харків, вул. Котлова, 95. на загальну сум 57600грн. (т.1 а.с. 67-68).

На думку позивача, належними доказами фактичного виконання умов вищезазначеного договору є акт звірки, акт виконання робіт, податкова накладна та платіжні доручення (т.1. а.с. 69-71).

Також, між ТОВ "Компанія Євромет" (замовник) та Підприємство об'єднання громадян «Всесвіт-2" Харківської обласної громадської організації «Союз інвалідів ЧАЄС та Афганістану» (виконавець) уклали Договір підряду від 01.05.2014 р. № 010514 (т.1 а.с. 72-73).

Відповідно до п.п.1.1.-1.2 договору, виконавець приймає на себе комплексне виконання послуг з прибирання території та приміщень за адресою: м. Харків, вул. Котлова, 95, зокрема: прибирання після ремонту, щоденне прибирання, щоденне та комплексне прибирання та благоустрій прилеглих територій, комплексне (генеральне) прибирання (прибирання з пилососом, підмітання, миття твердих покриттів, миття вікон, хімчистка ковроліна та інші) та інші виміри послуги.

Одиницею виміру послуги є 1 кв.м (п.1.3 договору)

Кількість та вартість послуг визначається згідно актів та/або інших документів, орієнтовна сума договору 600000,00грн.(п. 2.1 договору).

Позивач вважає, що належними доказами на підтвердження виконання вищезазначених умов договору є акти звірки, акти виконання робіт, податкові накладні, платіжні доручення та листи-узгодження щодо допуску працівників на територію підприємства.

Представник позивача зазначив, що приміщення за адресою: м. Харків, вул. Котлова, 95, було орендоване ТОВ "Компанія ЄВРОМЕТ" у ТОВ «Фортуна» згідно договору оренди № О-0101 від 01.01.2013 року (т.1 а.с. 93-96) та додаткових угод.

Вказані приміщення було передано позивачу згідно актів прийому-передачі приміщень в оренду (т.1 а.с. 97-113).

Поряд з цим, суд звертає увагу, що в актах виконаних робіт № 1-5 (т.1. а.с. 70, 76-80) зазначено загальну поняття прибирання території та приміщень, з яких не вбачається за можливе встановити перелік конкретних отриманих послуг з формуванням собівартості даних послуг, їх обсягу з розмежуванням на певні терміни виконання, періодичність прибирання, опис об'єктів прибирання, фактичну дату отримання послуг, а також відсутня інформація по яких саме об'єктах (секціях, відділах території приміщення) та на яку саме суму по кожному об'єкту виконані роботи, з врахуванням реального часу здійснення робіт, а відтак суд приходить до висновку, що надані позивачем акти виконаних робіт не підтверджують наявності у позивача господарської мети, що унеможливлює з'ясування наявності розумних економічних причин або іншої мети ділового характеру, що вказувало б на безпосередній зв'язок з господарською діяльністю.

Також, як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "Компанія ЄВРОМЕТ" та Підприємством обєднання громадян «Всесвіт-2» Харківської обласної громадської організації «Союз інвалідів ЧАЄС та Афганістану» укладено договір підряду № 30082014 від 30.08.2014 року стосовно УЗІ металу, яке було здійснено за адресою : м. Харків. вул. Котлова, 95 на загальну суму 318283 грн., у т.ч ПДВ 53047 грн.( т.2. а.с. 3-4).

Позивач вважає, що достатнім підтвердженням реальності виконання вищезазначених послуг є залучені акт звірки, акти передачі матеріалів, акти з надання послуг ультразвукової дефектоскопії, податкові накладні, платіжні доручення (т.2 а.с. 5-21).

Окрім того, між ТОВ "Компанія ЄВРОМЕТ" та Підприємством обєднання громадян «Буденергоактив» Харківської обласної громадської організації «Союз інвалідів ЧАЄС та Афганістану» укладено договір підряду № 12/05/15 від 12.05.2015 року стосовно надання послуг з ультразвукової дефектації виробів зі сталі, яке було здійснено за адресою : м. Харків. вул. Котлова, 95 на загальну суму 318283 грн., у т.ч ПДВ 53047 грн.( т.2. а.с. 22-23).

Позивач вважає, що достатнім підтвердженням реальності виконання вищезазначених послуг є залучені акт звірки, акти передачі матеріалів, акти з надання послуг ультразвукової дефектоскопії, податкові накладні, платіжні доручення, протоколи контролю по результатам УЗІ (т.2 а.с. 24-50).

Однак, зі змісту вказаних актів не вбачається за можливе встановити інформацію щодо кількості дослідженого металу, видів металопродукції, кількості осіб, які здійснювали дослідження, кількості затраченого часу на їх виконання людино-годин.

Необхідність отримання вищезазначених послуг, на думку позивача, обумовлена необхідністю покращення виробничого процесу на підприємстві, що підтверджується наказом № 22 від 21.01.2012 року (т.2. а.с. 51), на підставі якого було розроблено технічне завдання та технологічну карту (т.2 а.с. 52-62).

Водночас, суд звертає увагу, що з урахуванням специфіки наданих послуг, у Підприємства обєднання громадян «Буденергоактив» Харківської обласної громадської організації «Союз інвалідів ЧАЄС та Афганістану» мають бути наявні в штаті сертифіковані кваліфіковані спеціалісти по неруйнівному контролю металів, дефектоскопії у відповідності до Правил сертифікації фахівців з неруйнівного контролю, які затверджені Наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 10.12.2012 № 1387.

Так, відповідно до п. 1 вказаних Правил, метод неруйнівного контролю - правила застосування певних прийомів та засобів випробувань, при виконанні яких не повинна бути порушена придатність об'єкта щодо застосування.

Кваліфікація фахівця з неруйнівного контролю - підтвердження фізичної придатності, наявності знань, вмінь, спеціальної підготовки та виробничого стажу фахівця для належного виконання ним неруйнівного контролю.

Таким чином, задля проведення ультразвукової дефектоскопії металів фахівець повинен бути сертифікованим, тобто таким, який пройшов процедуру для визначення кваліфікації фахівця з певного методу НК у певному виробничому секторі з наступною видачею сертифіката та кваліфікаційного посвідчення фахівця з НК.

Однак, матеріали справи не містять, а позивачем в обґрунтування своєї правової позиції не надано до суду доказів на підтвердження наявності у контрагентів позивача відповідних кваліфікованих та сертифікованих спеціалістів з НК, та взагалі наявності технічних можливостей для проведення УЗІ металів та обєктивної необхідності в отриманні вказаних послуг, відсутність яких могла б призвести до значного погіршення виробничого процесу.

Додатково суд звертає увагу, що відповідно до п.1 вказаних правил, інструкція з неруйнівного контролю (технологічна карта) - письмовий опис точних дій, яких необхідно дотримуватися під час неруйнівного контролю відповідно до вимог стандартів, норм, технічних умов чи методик неруйнівного контролю.

Між тим, у залучених позивачем технологічних карт (т.2 а.с. 61-62) лише вказано на кількість амортизаційного обладнання, матеріалів, прибутку та опис ціни, та, водночас не зазначено жодної інформації щодо точних дій, яких необхідно дотримуватися під час неруйнівного контролю відповідно до вимог стандартів, норм, технічних умов чи методик неруйнівного контролю.

Також, суд зазначає, в наданій позивачем технологічній карті (т.2 а.с. 52-60) описаний лише загальний теоретичний процес, особливості ехо-методів, однак не зазначено даних про те, яким саме сертифікованим спеціалістом було проведено ультразвукове дослідження із зазначенням даних його посвідчення, яку саме деталь (частину конструкції) з її індивідуальними характеристиками та даними було піддано дослідженню та яким конкретно визначеним інструментом (із зазначенням його паспортних даних, фіксації дати останньої його перевірки) проведено дефектоскопію.

Окрім того, будь-яких інших документів, які могли б бути складені за результатом ультразвукової дефектоскопії (у. т.ч. сертифікатів, паспортів якості) матеріали справи також не містять, що, в свою чергу, унеможливлює доказування самого процесу проведення такого дослідження.

Додатково суд також звертає увагу, що структура національної метрологічної служби урегульована ст. 9 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», зокрема до національної метрологічної служби належать і органи з оцінки відповідності засобів вимірювальної техніки та повірочні лабораторії.

У відповідності до ч.2 ст. 142 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», на підприємствах та в організаціях, які виконують роботи у сфері законодавчо регульованої метрології, обов'язково утворюються метрологічні служби або призначаються особи, відповідальні за забезпечення єдності вимірювань.

Згідно, ст. 18 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», уповноваження на проведення повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації до проведення робіт з уповноваження залучаються аудитори з метрології, атестовані у порядку, встановленому нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

У свідоцтві про уповноваження зазначаються категорії засобів вимірювальної техніки, повірку яких мають право проводити уповноважені організації.

За видачу свідоцтва про уповноваження, його переоформлення та видачу дубліката свідоцтва про уповноваження справляється плата, розмір якої затверджується Кабінетом Міністрів України.

Уповноважені організації включаються до Державного реєстру наукових метрологічних центрів, метрологічних центрів і повірочних лабораторій, уповноважених на проведення повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Таким чином, підсумовуючи вищезазначене, суд зазначає, що правом на проведення метрологічних вимірювань наділень конкретно визначені підприємства, установи, організації, які включаються до Державного реєстру наукових метрологічних центрів, метрологічних центрів і повірочних лабораторій та які наділені спеціальними свідоцтвами, та в штаті яких є спеціально навчений персонал із діючими сертифікатами, посвідченнями дозвільного характеру на виконання метрологічних вимірювань та можливість користуватись вимірювальною технікою.

Однак, матеріали справи не містять, а позивачем в обґрунтування своєї правової позиції не надано до суду жодних доказів на підтвердження вимог вищезазначених норм права та віднесення Підприємства обєднання громадян «Буденергоактив» Харківської обласної громадської організації «Союз інвалідів ЧАЄС та Афганістану та Підприємства обєднання громадян «Всесвіт-2» Харківської обласної громадської організації «Союз інвалідів ЧАЄС та Афганістану» до спеціально уповноважених органів з проведення метрологічної діагностики.

Як було встановлено під час розгляду справи, Підприємство обєднання громадян «Буденергоактив» Харківської обласної громадської організації «Союз інвалідів ЧАЄС та Афганістану та Підприємство обєднання громадян «Всесвіт-2» Харківської обласної громадської організації «Союз інвалідів ЧАЄС та Афганістану» під час проведення ультразвукової дефектоскопії металів ТОВ "Компанія ЄВРОМЕТ" використовувало обладнання, яке було отримано на підставі договорів позички № 11/05 від 11.05.2015 року та № 04/08 від 04.08.2014 року з ТОВ «Науково-виробничий центр Європейські технології Машинобудування» (т.2 а.с. 70-80).

Поряд з цим, позивачем не надано до суду пояснень чи доказів на підтвердження неможливості укладення договірних відносин напряму з власником такого обладнання ТОВ «Науково-виробничий центр Європейські технології Машинобудування», а не використання при цьому послуг Підприємства обєднання громадян «Буденергоактив» Харківської обласної громадської організації «Союз інвалідів ЧАЄС та Афганістану та Підприємства обєднання громадян «Всесвіт-2» Харківської обласної громадської організації «Союз інвалідів ЧАЄС та Афганістану».

Також, суд вважає за потрібне зазначити, що відповідно до протоколів контролю (т.2 а.с. 36-50), ультразвукове дослідження було проведено дефектоспоком типу УД 2-70, у той час як на підставі договорів позички № 11/05 від 11.05.2015 року та № 04/08 від 04.08.2014 року було отримано дефектоспоки УД2-12 (т.2 а.с. 75).

Крім того, суд звертає увагу на те, що господарські операції (зокрема, виконання робіт), здійснені на виконання правочинів, є самостійним поняттям, відмінним від правочинів або господарських зобов'язань, а дотримання норм цивільного чи господарського права не означають автоматично реальності вчинення господарської операції.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду, яка викладена в ухвалі від 17 лютого 2016 року по справі К/800/60140/14.

Між тим, слід відмітити, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до законодавства необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для формування податкового кредиту по ПДВ, якщо податковий орган доведе, що відомості, які містяться в таких документах, не відповідають дійсності, як у випадку нездійснення самих операцій (постанова Верховного суду України від 04.09.07 р. № 07/97).

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наведені обставини свідчать про те про неможливість формувати позивачем податкового кредиту по взаємовідносинам з Підприємством обєднання громадян «Буденергоактив» Харківської обласної громадської організації «Союз інвалідів ЧАЄС та Афганістану та Підприємством обєднання громадян «Всесвіт-2» Харківської обласної громадської організації «Союз інвалідів ЧАЄС та Афганістану», у зв'язку з відсутністю доказів фактичного виконання (реалізації) наданих послуг.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «Меларк», то як вбачається з матеріалів справи між ТОВ «Компанія Євромет» (замовник) та ТОВ ТОВ «Меларк» (підрядник) укладено договір № 2 від 01.11.2015 року, предметом якого є виконання монтажних робіт (послуг) електросистеми з матеріалів виконавця за адресою : м. Харків, вул. Котлова, 101 (т.1 а.с. 114-117).

Факт реального виконання умов вищезазначеного правочину підтверджується актом № 1 від 30.11.2015 року (т.1 а.с. 118)., актами приймання передачу основних засобів, договірною ціною, локальним кошторисом роботи, розрахунком загально виробничих витрат по локальному кошторису, відомістю ресурсів, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та відповідною технічною документацією на виконання робіт, схемами електропостачання, а також платіжними дорученнями (т.1 а.с. 121-159, 199-204, 178-186).

ТОВ «Меларк» задля виконання своїх договірних зобовязань з ТОВ «Компанія Євромет» на підставі цивільно-правових договорів на виконання робіт № 3 від 02.11.2015 року та № 4 від 02.11.2015 року (т.1 а.с. 119-120).

Як вбачається з пояснень представник позивача (т.2 а.с. 132-133), необхідність укладення вищезазначеного договору № 2 від 01.11.2015 року зумовлено необхідністю проведення ремонту та обладнання спеціальних систем підключення до джерел живлення та електросистеми, з огляду на відсутність таких потужних електросистем в приміщенні за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська (Котлова), 101, яке орендовано позивачем у ТОВ «Фортуна» згідно договору оренди № О-0101 від 01.01.2013 року.

Позивач також звернув увагу суду, що між ТОВ «Компанія Євромет» та ТОВ «Фортуна» досягнуто домовленості щодо включення витрат, здійснених орендарем при монтажі електросистеми, до орендної плати, що підтверджується листами вказаних підприємств (т2. а.с. 148-149).

Окрім того, необхідність проведення монтажу електросистеми зумовлена використанням ТОВ «Компанія Євромет» обладнання, яке отримано підприємством в позичку від ТОВ «Науково-виробничий центр Європеські Технології машинобудування» згідно договору позички № 27/02/15 від 27.02.2015 року (т.2 а.с. 134-136), оскільки вказане обладнання вимагає більш потужних систем електропостачання (т.2 а.с. 137-143).

Факт здійснення господарської діяльності підтверджується документально первинними бухгалтерськими документами, що були надані до суду.

Відповідачами не надано належних доказів щодо визнання недійсними в установленому законом порядку договору, укладених між позивачем та ТОВ «Меларк».

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Податкового кодексу України, відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

З наведених норм законодавства та досліджених матеріалів справи, суд зазначає, що ТОВ «Компанія Євромет» виконало вимоги законодавства, сплативши податок на додану вартість в ціні придбаного товару у ТОВ «Меларк».

Судом не встановлені факти, які свідчили б про те, що зміст договору не відповідає діючому законодавству України, дійсним намірам сторін та що ці наміри спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Разом з тим, під час розгляду справи відповідачем не подано до суду жодних доказів наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Матеріали справи не містять жодних доказів наявності між позивачем та ТОВ «Меларк» при укладанні і виконанні договору, взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України не виявлено.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що господарські операції позивача з ТОВ «Меларк» мали реальний характер, пов'язані з господарською діяльністю позивача, а відтак позивачем правомірно віднесено суми податку, сплаченого у зв'язку з придбанням послуг до податкового кредиту.

Щодо встановленого порушення вимог п. 2.6 Положення № 637, а саме не прибуткування у касах готівки у сумі 1952,40 грн., то суд зазначає наступне.

Згідно п.2.5 "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні", затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 р. N 637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 р. за N 40/10320, якщо підприємства (підприємці) та фізичні особи здійснюють готівкові розрахунки без відкриття поточного рахунку шляхом унесення до банків готівки для подальшого її перерахування на рахунки інших підприємств (підприємців) або фізичних осіб, то такі розрахунки для платників коштів є готівковими, а для отримувачів коштів безготівковими.

В силу вимог пп. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Поряд з цим, в розумінні п. 1.19 Закону України « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року № 2346-ІІІ, меморіальний ордер - розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Також, відповідно до п.1.1. Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 27 грудня 2004 року N 827, відрядженому працівникові перед від'їздом у відрядження видається грошовий аванс у межах суми, визначеної на оплату проїзду, наймання жилого приміщення і добові. Після повернення з відрядження працівник зобов'язаний до закінчення третього банківського дня, наступного за днем прибуття до місця постійної роботи, подати звіт про використання коштів, наданих на відрядження. Сума надміру витрачених коштів (залишку коштів понад суму, витрачену згідно із звітом про використання коштів, наданих на відрядження) підлягає поверненню працівником до каси або зарахуванню на відповідний рахунок підприємства, що їх надало, у встановленому законодавством порядку. Разом із звітом подаються посвідчення про відрядження, оформлене в установленому порядку, і документи в оригіналі, що підтверджують вартість понесених у зв'язку з відрядженням витрат".

Таким чином, з правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що грошові кошти, які були повернені до підприємства через оформлення меморіального ордеру та як невикористані кошти на відрядження підлягають облікуванню на такому підприємстві.

Як вбачається з змісту акту перевірки (т.2 а.с. 221-222), на підставі аналізу рахунків 311, 372, 661, контролюючим органом встановлено, що 06.11.2013 року та 03.04.2014 року відділенням обслуговуючого банку на підставі меморіального ордеру прийняті готівкові кошти від працівників підприємства ОСОБА_3 в розмірі 1708,80 грн.(повернення помилково перерахованих коштів, тобто невитрачений залишок готівки) та від ОСОБА_4 в сумі 243,60 грн. (повернення невикористаних коштів на відрядження) без оприбуткування в касі підприємства.

Отже, загальна сума неприбуткова них у касі підприємства коштів складає 1952,40грн., що вказує на порушення ТОВ «Компанія Євромет» вимог п. 2.6 Положення № 637.

Окрім того, суд звертає увагу, що позивачем не надано жодних доказів на спростування надходження від ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 243,60 грн. та подальше не оприбуткування вказаних коштів у касі підприємства.

Також, суд вважає необґрунтованим твердження позивача, що ОСОБА_3 товариством помилково перераховано кошти у розмірі 1708,80 грн., з огляду на відсутність документального підтвердження вказаних обставин.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Євромет" підлягає задоволенню в частині договірних відносин з ТОВ «Меларк», а відтак податкове повідомлення-рішення державної Головного управління ДФС у Харківській області від 23.06.2016 № НОМЕР_2 підлягає скасуванню в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 250000 грн. 00 коп., податкове повідомлення-рішення державної Головного управління ДФС у Харківській області від 23.06.2016 № НОМЕР_1 підлянає скасуванню в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 200000 грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Євромет" до Головного управління ДФС у Харківській області, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Меларк", про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення державної Головного управління ДФС у Харківській області від 23.06.2016 № НОМЕР_2 в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 250000 (двісті п'ятдесят тисяч) грн 00 коп.

Скасувати податкове повідомлення-рішення державної Головного управління ДФС у Харківській області від 23.06.2016 № НОМЕР_1 в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 200000 (двісті тисяч) грн 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Євромет" (61070, м. Харків, вул. Велика Панасівська, б. 95, ) сплачену суму судового збору в розмірі 6750 (шість тисяч сімсот п'ятдесят) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 20 лютого 2017 року.

Суддя Р.В. Мельников