Справа № 823/1664/16
Суддя: В.І. Орленко
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року справа № 823/1664/16

м. Черкаси

12 год. 50 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого-судді Орленко В.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулася фізична особа-підприємець ОСОБА_1, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Черкасах від 17.08.2016 № про збільшення грошового зобов'язання за платежем "військовий збір фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати" у розмірі 6064,94 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 17.08.2016;

- податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Черкасах від 17.08.2016 № про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 73474,50 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірні рішення відповідача прийняті на підставі акта планової виїзної документальної перевірки від 12.07.2016 №302/23-01-13-01/НОМЕР_1, яким встановлено заниження оподатковуваного доходу за 2015 рік на суму 323463,00 грн.

Позивач зазначає, що висновки акту перевірки не відповідають нормам чинного законодавства, базуються на припущеннях і не підтверджуються доказами та даними господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 з огляду на те, що при проведенні перевірки позивач надав інспектору-ревізору ДПІ у м. Черкасах всі документи, які підтверджують відомості, що були внесені у Додаток 5 до Декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, зокрема, для перевірки були надані первинні та розрахункові документи на придбання ТМЦ (метіонін, макуха соєва, олія, тощо), а також послуг (юридичні, транспорті послуги) за 2015 рік на суму 323463,00 грн.

Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, до суду надіслав клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представників.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи в судове засідання не з'явився, до суду надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, та письмові заперечення. З письмових заперечень відповідача вбачається, що позивачем було неправомірно враховано у складі витрат, які безпосередньо пов'язані з отриманням ним доходу, витрати у сумі 323463,00 грн., оскільки вони не були підтвердженні відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами під час проведення перевірки.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності виконавчим комітетом Черкаської міської ради 17.01.2014, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

З 21.06.2016 по 05.07.2016 посадовою особою ДПІ у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області проведено документальну планову виїзну перевірку суб'єкта господарювання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2015, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2015, та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 відповідно до затвердженого плану перевірки.

За наслідками перевірки складено акт від 12.07.2016 №302/23-01-13-01/НОМЕР_1 (далі - акт перевірки), в якому встановлено порушення:

- п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2015 рік на суму 58779,60 грн.;

- пп.1.2 п. 1 ст. 7 та абз. 3 п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого донараховано єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2015 рік на суму 7322,05 грн.;

- п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого донараховано єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2015 рік на сумі 1936,27 грн. та нарахована пеня на суму 657,62 грн.;

- ст. 168, ст. 163, п. 16-1 Підрозділу 10 "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України, у результаті чого донараховано військовий збір на загальну суму 4851,95 грн.;

На підставі акта перевірки, ДПІ у м. Черкасах винесено:

- податкове повідомлення-рішення від 17.08.2016 № про збільшення грошового зобов'язання за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції» у розмірі 510,00 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску № від 17.08.2016, згідно з яким накладено штраф у розмірі 1936,27 грн., нараховано пеню у розмірі 657,62 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 17.08.2016 № про збільшення грошового зобов'язання за платежем "військовий збір фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати" у розмірі 6064,94 грн., в тому числі за основним платежем 4851,95 грн., за штрафними санкціями 1212,99 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 17.08.2016, згідно з яким нараховано штрафні санкції у розмірі 732,21 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 17.08.2016 № про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 73474,50 грн., в тому числі за основним платежем 58779,60 грн., за штрафними санкціями 14694,90 грн.;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12.07.2016 №Ф-, згідно з якою вимагається сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 7322,05 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України, платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюються статтею 177 Податкового кодексу України.

Так, згідно п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

За приписами п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в п.п. 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Таким чином, згідно з п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат фізичних осіб-підприємців, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу ("Податок на прибуток підприємств").

Згідно з п.п.14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

В силу положень пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України визначено, що не включаються до складу витрат - витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Отже, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

За приписами норм п. 44.1 і п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз. 2 п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-ХІV (надалі - Закон №996-ХІV), який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

В розумінні Закону №996-ХІV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому, згідно п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (надалі - Положення), яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (підприємства), "господарські операції" - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону №996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV).

Аналіз вищевикладених норм Закону №996-ХІV та норм Положення свідчить про те, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків, що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13-11.

При цьому, як зазначив Вищий адміністративний суд України в своїх ухвалах від 14.01.2015 №К/9991/72258/12, від 21.10.2014 №К/800/6170/14 та від 26.08.2014 №К/800/6501/14, податкове законодавство не встановлює перелік первинних документів, складенням яких мають оформлюватися ті чи інші операції. Разом з тим відповідні первинні документи повинні містити усі необхідні реквізити, визначені частинами першою, другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", повну інформацію про виконану господарську операцію та виступати носіями достовірних відомостей про таку операцію та її учасників.

Щодо податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Черкасах від 17.08.2016 № про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, судом встановлено.

Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненям діяльності, відображених у додатках 5 до податкових декрарацій за 2015 рік встановлено розбіжності з даними про суми витрат, визначеними в ході перевірки.

Перевіркою встановлено, що в порушення п. 177.2, п. 177.4, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_1 завищено показники витрат, задекларованих в додатку 5 до Декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, тобто в ході перевірки були відсутні підтверджуючі первинні та розрахункові документи на придбання ТМЦ (метіонін, макуха соєва, олія, тощо), а також послуг (юридичні, транспортні послуги) за 2015 рік на сума 323463,00 грн.

В ході перевірки були відсутні довіреності на отримання товару, а також документи, які підтверджують перевезення товарів (метіонін, макуха соєва, олії, труба п/у-100 PN-6, мішки п/п, пшениця, тощо), товарно-транспортні накладні, від постачальників до ФОП ОСОБА_1 та документи, які підтверджують здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт.

Під час судового розгляду справи позивачем надано до суду:

- на підтвердження надання юридичних послуг у вересні, листопаді 2015 року - акти виконаних робіт від 30.09.2015, від 30.11.2015 на «юридичні послуги» на суму 5400,00 грн та 24000,00 грн. відповідно;

- на підтвердження придбання метіоніну, макухи соєвої у травні, червні 2015 року - видаткові накладні, товарно-транспорті накладні (лише на переміщення макухи соєвої);

- на придбання труби п/е-100 PN-6; мішків п/п, ниток швейних, етикеток у червні 2015 року - прибуткові накладні від 30.06.2015;

- на придбання дріжджів, пшениці (дробленої), олії, сої повножирової, ячміню, борошна, тощо - видаткова накладна від 30.06.2015.

Суд скептично оцінює вказані первинні документи та вважає, що останні не підтверджують витрати на придбання ТМЦ та послуг.

При цьому, матеріали справи взагалі не містять документального підтвердження надання транспортних послуг.

Перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, відображеного в додатку 5 до податкової декларації за 2015 рік, встановлено розбіжності з даними про суми чистого оподатковуваного доходу, визначеними в ході перевірки.

Перевіркою встановлено, що в порушення п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_1 занижено оподатковуваний дохід за 2015 рік на суму 323463,00 грн.

Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік, що підлягає сплаті до бюджету ФОП ОСОБА_1 встановлено, що сума податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності підприємця за 2015 рік занижено на суму 58779,60 грн.

Відповідно до абз. 2 п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України якщо загальна сума отриманих платником податку у звітному податковому місяці доходів, перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (на 01.01.2014 - 1218,00 грн., 01.01.2015 - 1218,00 грн.), ставка податку становить 17 % суми перевищення, з урахуванням податку сплаченого за ставкою 15 % (2014 рік), ставка податку становить 20 % суми перевищення, з урахуванням податку сплаченого за ставкою 15 % (2015 рік).

Таким чином, середньомісячний дохід складає: 351363,00 / 12 = 29280,25 грн.; дохід, що оподатковується за ставкою 15 % становить: 1218,00 х 10 = 12180,00 грн.; дохід, що оподатковується за ставкою 20 %, складає: 29280,25 - 12180,00 = 17100,25 грн.; податок на доходи фізичних осіб (за ставкою 15%): 12180 х 15% х 12 місяців = 21924,00 грн.; податок на доходи фізичних осіб (за ставкою 20%): 17100,25 х 20% 12 місяців = 41040,60 грн. Загальна сума податку на доходи фізичних осіб: 21924,00 + 41040,60 = 62964,60 грн. Недоплата складає: 62964,60 - 4185,00 = 58779,61 грн.

ФОП ОСОБА_1 занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2015 рік на суму 58779,60 грн., яка не сплачена до бюджету на момент проведення перевірки.

За невірне визначення податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб суб'єктів господарювання на підставі п. 123.1 ст. 123 та пп. 129.1.1 «б» п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України до ФОП ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції та нарахована пеня.

Щодо рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 17.08.2016, суд зазначає.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону №2464 визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до ч. 11 ст. 8 Закону №2464 єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої татті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Отже, єдиний внесок нараховується, утримується та перераховується із сум чистого доходу, який визначається виходячи із документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону №2464 платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, на який нараховується єдиний внесок, встановлено заниження чистого доходу за 2015 рік на суму 323463,00 грн., чим порушено п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України

Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7 % встановлено заниження суми єдиного внеску за 2015 рік на суму 7322,05 грн., у зв'язку з тим, що ФОП ОСОБА_1 невірно визначив суму доходу, отриманого від господарської діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, що призвело до недоплати єдиного внеску, чим порушено п. 2 ч. 1 ст. 7 та абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

З огляду на те, що позивачем під час судового розгляду справи не спростовано порушення щодо заниження чистого доходу за 2015 рік, нарахування єдиного внеску здійснено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

05 липня 2016 року проведена перевірка картки особового рахунку страхувальника щодо своєчасності сплати (перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язквое державне соціальне страхування ФОП ОСОБА_1

За результатами перевірки встановлено, що порушено вимог ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», за даними особового рахунку платника ФОП ОСОБА_1 встановлено факт несвоєчаної сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 1936,27 грн. та нарахована пеня на суму 657,62 грн.

Стосовно податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Черкасах від 17.08.2016 № про нарахування військового збору, судом встановлено.

З 1 січня 2015 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 28.12.2014 №71-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" до Податкового кодексу України, в частині оподаткування військовим збором доходів фізичних осіб-підприємців.

Так, відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України, а саме:

- фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи;

- фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

При цьому, об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 Податкового кодексу України: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходу, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка проводить незалежну професійну діяльність згідно зі статтею 178 цього Кодексу.

Згідно п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Отже, військовий збір нараховується, утримується та перераховується із сум чистого доходу, який визначається виходячи із документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивачем занижено суму оподатковуваного чистого доходу, суд приходить до висновку щодо правомірності винесення податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Черкасах від 17.08.2016 №.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.І. Орленко