Справа № 414/340/17
Суддя: Тесленко І. О.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року Справа № 414/340/17

Провадження № 2-а/414/24/2017

Кремінський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Тесленко І.О.;

за участю секретаря Бутилкіной Н.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кремінна адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №3 роти №3 БПО ГУНП ОСОБА_2, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому зазначив, що 14 лютого 2017 року інспектором патрульної поліції інспектором взводу №3 роти №3 БПО ГУНП патрульної поліції ОСОБА_2 номер нагрудного знаку 0121392 було винесено постанову АР 934533 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП (порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами) та накладено стягнення у вигляді штрафу 51 грн. Дана постанова на думку позивача є незаконною у звязку з наступним. Відповідачем незаконно справа була розглянута на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати справи. Також, відповідач позбавив позивача можливості скористуватись у повному обсязі своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП. Крім того, позивач зауважив, що відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП та порушив вимоги Конституції України, щодо права особи на захист. Позивач зазначив, що адміністративного правопорушення він не вчиняв, а з врахуванням індивідуальних особливостей його транспортного засобу (автомобіль досить високий та має тоноване лобове скло) інспектор поліції при зупинці автомобілю взагалі не міг фізично виявити чи був позивач пристебнутим під час руху автомобіля, тож здійснив зупинку позивача безпідставно.

Позивач в судове засідання зявився повністю підтримав свої вимоги, заявлені в адміністративному позові, зазначив, що 14.02.2017р. він рухався на автомобілі з дотриманням правил дорожнього руху, у тому числі був пристебнутим ременем безпеки, тож, зупинений співробітниками поліції був безпідставно.

Представник позивача в судове засідання зявився, зауважив, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови по відношенню до ОСОБА_1 було здійснено відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства України, тож, Постанова АР 934533 підлягає скасуванню.

Відповідач в судове засідання зявився, проти задоволення позову позивача заперечував, зазначив, що дійсно 14.02.2017р. ним по відношенню до позивача було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, однак, на його думку, постанова була винесена законно за відсутності порушень вимог чинного законодавства України.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що він працює старшим інженером групи ЛМТЗ роти №3 ОСОБА_4. 14.02.2017р. він разом з відповідачем здійснювали чергування в Кремінському районі. ОСОБА_3 було зупинено автомобіль під керуванням позивача у звязку з порушенням останнім правил дорожнього руху, а саме він був не пристебнутий ременем безпеки. При зупинці водія він представився та назвав причини зупинки, однак підтвердження цього він не має. Чи тоноване лобове скло у автомобіля позивача сказати не може оскільки не памятає. ОСОБА_3 був присутнім при розгляді відповідачем справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, однак, чи заявляв позивач надання йому можливості скористатись правовою допомогою він не памятає.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з врахуванням наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 14 лютого 2017 року позивач рухався по вул. Центральній с. Новомикільськ Кремінського району Луганської області на автомобілі НОМЕР_1, та о 9 год. 45 хв. був зупинений ОСОБА_3

На місці зупинки автомобіля відповідачем була винесена по відношенню до позивача постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР №934533 від 14.02.2017р.

У Постанові зазначено, що до неї додаються два пояснення свідків на окремих аркушах, однак, прізвища або будь які інші їх ідентифікаційні дані не наведено.

Тож, вказана постанова не містить посилання на будь-які докази, відповідно до ст.251 КУпАП, що підтверджують інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення та доводять обґрунтованість його вини.

Як зазначено у Постанові, позивачем було порушено п.2.3.в ПДР України, чим останній скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ч.5 ст.121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обовязку суд витребує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, закон покладає на відповідача обовязок довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, направленого на переслідування особи позивача в порядку КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідачем не надано до матеріалів справи будь яких доказів того, що у діях позивача 14.02.2017р. був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 14.02.2017 року рухаючись на автомобілі НОМЕР_2, о 9 год. 45 хв. по вул. Центральній с. Новомикільськ Кремінського району Луганської області, був пристебнутим паском безпеки, та не порушував п.2.3. Правил дорожнього руху, а тому, дії інспектора взводу №3 роти №3 БПО ГУНП ОСОБА_2, з приводу притягнення до адміністративної відповідальності позивача є протиправними, а постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Відповідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.11 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, зокрема, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У таких випадках уповноваженими особами (посадовими особами) на місті вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Згідно з п.п.1-2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема, частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 9 розділу ІІІ зазначеної інструкції встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Згідно до ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом було встановлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення було здійснено відповідачем з порушенням вимог КУпАП, а саме: не забезпечено право ОСОБА_1 користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, а також право знайомитись з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання.

Також, як передбачено ч.2 ст.33 КУпАП, при накладення стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Судом було встановлено, що при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР №934533 від 14.02.2017р., відповідачем не були досліджені та враховані обставини та дані, передбачені ч.2 ст.33 КУпАП.

Як встановлено ст.279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення по відношенню по позивача відповідачем було порушено порядок, встановлений ст.279 КУпАП та п.9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР 934533 від 14.02.2017р.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 94 КАС України суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно до ч.ч.1, 3 ст.87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Як встановлено ст.90 КАСУ, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. У разі звільнення сторони від оплати надання їй правової допомоги витрати на правову допомогу здійснюються за рахунок Державного бюджету України. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Отже, судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу, повинні бути процесуально пов'язані з розглядом конкретної адміністративної справи, що розглядається судом, а також бути документально підтверджені. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

На підтвердження понесення судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу сторона по справі має надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо), акт виконаних робіт (наданих послуг). Розмір гонорару адвокату та порядок його сплати мають бути чітко визначені в договорі про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в договорі.

Позивачем надано до матеріалів справи розписку від 20.02.2017р., у якій зазначено, що позивачем було сплачено на користь адвоката ОСОБА_5 900,00грн. за складання позовної заяви про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, а також копію договору про надання правової допомоги від 01.03.2017р. та копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю.

Як вбачається з наданих документів, вони не є повязаними один з одним.

В обґрунтування витрат, понесених на оплату послуг з правової допомоги, позивачем не надано до матеріалів справи а ні розрахунку вартості послуг з правової допомоги, визначення порядку формування її вартості, а ні акту здачі приймання виконаних робіт (наданих послуг), платіжних документів на підтвердження сплати обумовлених сум, доказів взаємоповязаності понесених витрат з розглядом цієї справи.

Наданий суду договір про надання правової допомоги не містить розміру гонорару, порядку його сплати (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо), розрахунку погодинної вартості правової допомоги.

В наданій суду розписці відсутня інформація, яка свідчить в межах якого договору була здійснена оплата та у якій конкретній справі надавалась позивачу правова допомога.

У звязку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що у звязку із відсутністю в матеріалах справи належних та допустимих доказів, які свідчать про надання послуг адвокатом, оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги та які відповідають вище встановленим вимогам, відсутні підстави для стягнення вказаних судових витрат з відповідача, тож, вимоги в частині відшкодування за рахунок відповідача судових витрат у вигляді витрат на оплату послуг з правової допомоги у сумі 900,00 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Що стосується витрат на копіювання в сумі 12,80грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4, ч.3. ст.87 КАСУ, до витрат повязаних з розглядом справи належать, зокрема і інші витрати повязані з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Однак, позивачем не надано до матеріалів справи обґрунтування повязаності витрат на придбання бумаги А4 для копіювання (чек щодо придбання якої надано до матеріалів справи) з розглядом цієї справи в суді.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 94 КАС України суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, в той час як інших судових витрат, які підлягають відшкодуванню, у справі не виявлено.

На підставі викладеного п. 2.3. Правил дорожнього руху, ч.5 ст.121 КУпАП України та керуючись ст. 2,4,7,18, 71, 158, 162, 171-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №3 роти №3 БПО ГУНП ОСОБА_2, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР 934533, винесену 14.02.2017р. інспектором взводу №3 роти №3 БПО ГУНП ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, скасувати.

У стягненні судових витрат, які складаються з оплати послуг адвоката та витрат на копіювання, відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Кремінський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова в повному обсязі складена 03.03.2017 року.

Суддя І.О. Тесленко