Справа № 221/2431/16-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Дочинець С.І.
Суддя-доповідач - Гаврищук Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року справа №221/2431/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сухарька М.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі в Донецькій області на постанову Вугледарського міського суду Донецької області від 31 серпня 2016 року по справі №221/2431/16-а (головуючий І інстанції Дочинець С.І.) за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі в Донецькій області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі в Донецькій області про визнання неправомірними дій не відновлення виплати пенсії за віком з 01 червня 2015 року; зобов'язано відновити виплату раніше призначеної пенсії за віком з 01.06.2015 року; стягнення з Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі в Донецькій області пенсію за період з 01.06.2015 року по день винесення рішення судом.

Заявою від 15.08.2016 року позивач змінив позовні вимоги, просив визнати неправомірними дії щодо не відновлення виплати пенсії за віком з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року та з 08.06.2016 року по 25.07.2016 року включно; зобов'язати провести нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року та з 08.06.2016 року по 25.07.2016 року включно.

Постановою Вугледарського міського суду Донецької області від 31 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, визнано неправомірними дії щодо не відновлення виплат пенсії за віком з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року включно; зобов'язано провести нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року включно. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що судом першої інстанції не було враховано те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, згідно якого, особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті не виплачується. Крім того, судом першої інстанції не було враховано порушення позивачем строків звернення до суду, встановлені ст..99 КАС України.

Позивач в судове засідання не з'явився подав до суду апеляційної інстанції заперечення на апеляційну скаргу та просив розглянути адміністративну справу за його відсутністю.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомленні належним чином, а тому згідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справу було розглянуто в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивачеві з 06.03.2013 року було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 01 квітня 2015 року позивачеві пенсія не нараховувалась та не виплачувалась.

Позивач звернулась до відповідача з заявою від 12.05.2016 року про поновлення їй виплати пенсії за віком з 01.06.2015 року.

На наведене звернення відповідач листом від 10.06.2016р. №8688/02 повідомив позивача про те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №VIII, згідно якого, особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті не виплачується.

Згідно з наказом Волноваського районного суду Донецької області №23-к від 25 липня 2016 року позивач з 25.07.2016 року вибула з штату Волноваського районного суду Донецької області на підставі постанови Верховної Ради України №1434-VIII від 05.07.2016 року «Про звільнення суддів».

Розпорядженням від 19.08.2016р. №195031 позивачеві було відновлено виплату пенсії.

З 1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIIІ від 02.03.2015 (далі - Закон № 213-VIIІ), яким внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV та визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Пунктом п'ятим «Прикінцевих положень» Закону № 213-VIIІ передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Оскільки Закон №213-VIIІ не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

З огляду на аналіз наведених норм закону, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що з 1 червня 2015 року позивач, яка працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», втратила право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного закону. Проте, з цієї дати їй повинна бути відновлена виплата пенсії за віком, призначена відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.05.2016 у справі №333/6710/15-а.

Відповідно до ч.2 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що незважаючи на ту обставину, що позивач працював на посаді, яка передбачає призначення пенсії на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідач з 01.06.2015 року протиправно не відновив виплату призначеної пенсії позивачеві на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Водночас, колегія суддів вважає, що при вирішенні справи судом першої інстанції не було враховано строки звернення до суду, встановлені ст..99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною першою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини другої цієї статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи позивач 16 травня 2016 року (відповідно до відбитку штампу) звернувся із позовом до суду першої інстанції. За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачем було пропущено строк звернення до суду за період з 01 червня 2015 року по 16 листопада 2016 року.

Колегія суддів вважає, що про порушення своїх прав позивач повинен був дізнатися при зупиненні виплати відповідачем пенсії, а тому мав можливість своєчасно звернутися до суду з позовом.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у статті 100 цього Кодексу, за приписами частини першої якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позивачем не доведено наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду та не надано жодного доказу на підтвердження цих обставин. Доказів, що засвідчують тривале захворювання, що не давало можливості звернутися з позовом та призначити представника, інші причини, які не залежали від волі позивача, до суду надано не було.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі в Донецькій області щодо не відновлення виплати пенсії за віком та зобов'язання провести нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком за період з 01.06.2015 року по 16.11.2015 року слід залишити без розгляду.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм процесуального права, що є підставою для часткового скасування постанови та прийняття нової ухвали про залишення частини позовних вимог без розгляду.

Керуючись статтями 24, 99-100, 160, 167, 184, 195, 183-2 ,198, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі в Донецькій області на постанову Вугледарського міського суду Донецької області від 31 серпня 2016 року по справі №221/2431/16-а - задовольнити частково.

Скасувати постанову Вугледарського міського суду Донецької області від 31 серпня 2016 року по справі №221/2431/16-а а частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі в Донецькій області про визнання неправомірними дії щодо не відновлення виплати пенсії за віком та зобов'язання провести нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком за період з 01.06.2015 року по 16.11.2015 року.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі в Донецькій області про визнання неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі в Донецькій області щодо не відновлення виплати пенсії за віком та зобов'язання провести нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком за період з 01.06.2015 року по 16.11.2015 року - залишити без розгляду.

В інший частині постанову Вугледарського міського суду Донецької області від 31 серпня 2016 року по справі №221/2431/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А.Блохін

М.Г.Сухарьок