Справа № 200/19767/16-а
Суддя: Шевцова Т. В.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/200/798/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Шевцова Т.В., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську про визнання неправомірною відмову в перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську щодо утримання з нього пенсії, як працюючого держаного службовця в період з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року та зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську виплатити йому пенсію за вказаний період.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 08 лютого 2013 року йому була призначена пенсія за віком, згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак він продовжив працювати державним службовцем на посаді головного спеціаліста відділу господарського обслуговування та експлуатації будівель та споруд Головного управління статистики у Дніпропетровській області по 13.06.2016 року. З 01.04.2015 року він перестав отримувати пенсію у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року. 20.10.2016 року він звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії, проте отримав відмову. Вважає таку відмову відповідача необґрунтованою та незаконною, оскільки пенсію йому було призначено на підставі загального закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не у порядку Закону України «Про державну службу».

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження відповідно до ст. 183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

23.01.2017 року відповідач надав до суду заперечення проти позову та просив відмовити в задоволенні позову. В запереченнях зазначили, що позивачу поновлено з 14.06.2016 року виплату пенсії за віком, оскільки з 14.06.2016 року його переведено на посаду, яка не відноситься до державної служби.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач знаходиться на обліку у Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську та з 08.02.2013 року отримує пенсію за віком згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 01.04.2015 року по 13.06.2016 року включно пенсія позивачу не виплачувалась у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року державного службовця у розмірі 80% від заробітної плати.

20.10.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про відновлення його пенсійного утримання з 01.06.2015 року.

Листом відповідача від 25.10.2016 року позивачу відмовлено в поновленні виплати пенсії за віком в зв'язку з тим, що у 2015 році питання пенсійного забезпечення були врегульовані ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року, яким змінено порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, яким призначена пенсія в період роботи на посадах державної служби, пенсії не виплачуються.

А тому, враховуючи те, що в період дії ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року ОСОБА_1 працює на посаді, віднесеній до категорій посад, передбачених ЗУ «Про державну службу», виплата пенсії з 01.04.2015 року не проводиться і підстави для її поновлення відсутні.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року внесено зміни до ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З урахування внесених змін вказана стаття Закону передбачає, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Рішенням КСУ від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 «У справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"» перше речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, відповідно до якого тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Однак, як зазначає відповідач у своїх запереченнях, з адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся 19.11.2016 року, а позовні вимоги в частині виплати пенсії за період з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року суперечать вимогам ч.2 ст.99 КАС України, тому мають бути залишені без розгляду.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про пропущення своїх прав, свобод чи інтересів. Стаття 100 КАС України передбачає, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду адміністративного позову за умови, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Як вбачається із адміністративного позову, ОСОБА_1 не просив поновити строк на звернення до суду, а лише вказував на обставини звернення до відповідача лише 20.10.2016 року.

Однак, суд вважає, не дивлячись на відсутність клопотання про поновлення строків, що останні були пропущенні позивачем без поважних причин, так як надсилання повідомлення про тимчасове призупинення виплати пенсії зі сторони Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську не є обов'язком відповідача з огляду на оприлюднення Закону України №213-VIII, а тому ОСОБА_1 повинен був знати про внесення відповідних змін в законодавство, що регулює пенсійне забезпечення.

Оскільки позивач звернувся до суду 19.11.2016 року, позовні вимоги про протиправність невиплати йому пенсії за період з 01.06.2015 року до 31.12.2015 року підлягають залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст.11, 72, 86, 158-163, 183-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську про визнання неправомірною відмову в перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії - залишити без розгляду.

Судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, не відшкодовувати.

Апеляційна скарга подається до апеляційного адміністративного суду через районний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.В. Шевцова