Справа № 372/10/2170
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2010-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2010 р. 16 год.30 хв.Справа № 2-а-372/10/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Садовій Я.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3

до Територіальної державної інспекції праці у Херсонській області

про визнання незаконними дій та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій,

встановив:

ОСОБА_3 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Територіальної державної інспекції праці у Херсонській області (далі-відповідач, Інспекція), в якому просить визнати незаконними дії службових осіб Територіальної державної інспекції праці у Херсонській області при проведенні перевірки дотримання вимог законодавства про працю та зобов'язати утриматися від вчинення даних дій.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, суду пояснив, що відповідач не мав повноважень для проведення перевірки позивача, оскільки під час першої спроби перевірки у грудні 2009 року відповідач не надав документів, які б підтверджували його повноваження на здійснення перевірки, не повідомив яку перевірку буде проведено і з яких підстав, не ознайомив із направленням на перевірку.

Листом від 20.01.2010 року № 21-01-10/48 позивача повідомлено про проведення перевірки 25.01.2010 року об 11 год. щодо дотримання вимог законодавства про працю із наданням плану перевірок та доручення на проведення перевірки інспектором праці ОСОБА_4, однак в листі, що не був посвідчений печаткою установи, невірно було вказано прізвище ОСОБА_3, відсутні її ім'я та по батькові, не зазначено період проведення перевірки та вид контрольного заходу. Представник позивача наголосив, що такі дії відповідача суперечать вимогам ОСОБА_5 України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". На його думку орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у цій сфері та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю). Крім того, зауважив, що відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2009 року № 502 "Про тимчасові обмеження щодо здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності до 31.12.2010 року" позивач не відноситься до переліку суб'єктів господарювання, які проводять діяльність з високим ступенем ризику, а тому щодо нього тимчасово має бути припинено проведення планових перевірок.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, суду пояснив, що інспектор праці, керуючись в своїй роботі Положенням про Державний департамент нагляду за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 року № 50 має право на проведення перевірок роботодавців з питань дотримання законодавства про працю без попередження та право вимоги надання документів, необхідних для проведення перевірки. Представник відповідача зазначив, що Інспекція не є органом, який здійснює контроль і нагляд за господарською діяльністю суб'єктів господарювання.Основним завданням відповідача є здійснення державного нагляду і контролю за додержанням законодавства про працю у відповідності до вимог Кодексу законів про працю України, ОСОБА_5 України "Про оплату праці", ОСОБА_5 України "Про відпустки" та Конвенції № 81, якою передбачено право інспектора праці на безперешкодне проходження на підприємство (без оформлення посвідчення, направлення) для оперативного реагування на порушення законодавства про працю.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, свідка, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні обставини.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3 КАС).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідач, як посадова особа органу державної влади, в розумінні пункту 7 частини 1 статті 3 КАС є субєктом владних повноважень при здійснені ним владних управлінських функцій, а тому дії відповідача під час проведення перевірки позивача можуть бути предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказував на порушення відповідачем ОСОБА_5 України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та Положення про державний департамент нагляду за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2003р. №50 ( далі-Положення №50).

Відповідно до пп.1 п.4 Положення № 50 держнаглядпраці відповідно до покладених на нього завдань: здійснює контроль додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині забезпечення реалізації прав і гарантій працівників шляхом проведення перевірок роботодавців та робочих органів виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування;

Державний нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю та про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині забезпечення прав і гарантій застрахованих осіб здійснюють Державний департамент нагляду за додержанням законодавства про працю та його територіальні державні інспекції праці АР Крим, областей, мм. Києва та Севастополя діють на підставі ОСОБА_5 України "Про ратифікацію Конвенції міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі" від 08.09.2004 р. № 1985-IV та "Про ратифікацію Конвенції міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві" від 08.09.2004 р. № 1986-IV шляхом проведення перевірок роботодавців та робочих органів виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ОСОБА_5 України "Про охорону праці" від 14.10.92 №2694-XI роботодавець це власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання, і фізична особа, яка використовує найману працю.

Право на проведення перевірок додержання законодавства про працю Положенням № 50 закріплено за посадовими особами Держнаглядпраці головними державними інспекторами, їх заступниками, державними інспекторами праці.

Виходячи з цього, суд вважає помилковими твердження позивача про відсутність у відповідача права на проведення перевірки позивача, з тих підстав, що позивач є органом державного нагляду( контролю), який не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності, оскільки позивач є роботодавцем, так як використовує найману праці, приймає людей на роботу та звільняє з роботи і, відповідно, у Інспекції є підстави для проведення перевірки роботодавців з питань дотримання законодавства про працю.

Відповідно до пп.1.4 п.1 Порядку проведення перевірки стану додержання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, що проводяться посадовими особами Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю та його територіальних органів, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.03.2003р. №72, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 3 червня 2003 р. за № 432/7753 (надалі-Порядок №72) перевірки, що проводяться посадовими особами Держнаглядпраці та ТДІП, поділяються на: планові та позапланові; за дорученням керівництва Держнаглядпраці та ТДІП, правоохоронних органів; за пропозиціями установ, організацій; за зверненнями громадян.

Відповідно до пп.2.3 та 2.4 п.2 Порядку №72 інспектор праці має право безперешкодно в будь-який час без попереднього повідомлення відвідувати для перевірки додержання законодавства про працю та про загальнообов'язкове державне соціальне страхування: підприємства, робочі органи виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, виробничих приміщень суб'єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб, які використовують найману працю. Інспектор праці має право на проведення перевірки за наявності в нього: службового посвідчення встановленого зразка; Положення про Державний департамент нагляду за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 № 50; Положення про територіальну державну інспекцію праці Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя; у разі перевірки за дорученням - доручення відповідного органу (керівництва Держнаглядпраці та ТДІП, правоохоронних органів); персональної круглої номерної печатки.

Підпунктами 1,2 п.6 Положення № 50 встановлено, що посадові особи Держнаглядпраці (головні державні інспектори праці, їх заступники, державні інспектори праці) мають право: безперешкодно в будь-який час без попереднього інформування з пред'явленням службового посвідчення відвідувати для перевірки додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування адміністративні і виробничі приміщення роботодавців, робочі органи виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування; ознайомлюватися з інформацією, документами і матеріалами та одержувати від роботодавців, робочих органів виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування копії або витяги з документів, ведення яких передбачено законодавством про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, необхідних для виконання їх повноважень. Вимагати від роботодавців або працівників необхідні пояснення. Для проведення перевірки роботодавцем надається робоче місце з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками, створюються з цією метою інші належні умови.

Підпунктом 3.1 п.3 Порядку №72 визначено, що інспектор праці розпочинає здійснення перевірки з повідомлення керівництва об'єкта перевірки про проведення перевірки додержання законодавства про працю чи загальнообов'язкового державного соціального страхування. Інспектор повинен відрекомендуватись (показати посвідчення), у разі потреби розповісти про свої обов'язки і повноваження, ознайомити з питаннями, які будуть розглядатися під час проведення перевірки; обумовити, які документи необхідно надати для перевірки.

Позивач заперечує проти виконання відповідачем вимог пп. 3.1 п.3 Порядку №72 .

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст.3 ОСОБА_5 України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877- V державний нагляд (контроль) здійснюється за принципом дотримання умов міжнародних договорів України.

Відповідно до ст.12 Конвенції № 81 Міжнародної організації праці 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право:

а)безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції;

b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та

c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема:

i) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм;

ii) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги;

iii) зобов'язувати вивішувати об'яви, які вимагаються згідно з правовими нормами;

iv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.

У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов'язків.

Відповідно до п.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 70 КАС України встановлено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Правомірність дій відповідача по підготовці до проведення перевірки позивача 25.01.2010р., підтверджується поясненнями відповідача, свідка, планом проведення перевірки та дорученням на проведення перевірки, виданим головному державному інспектору праці ОСОБА_4

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_4 - головний державний інспектор праці Територіальної державної інспекції праці у Херсонській області пояснила, що діяла у межах повноважень, наданих їй як інспектору праці, відповіно до Положення про державний департамент нагляду за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2003р. № 50.

23.12.2009 року вона намагалась здійснити перевірку приватного підприємця ОСОБА_3 з питань дотримання нею законодавства про працю, загальнообов'язкового державного соціального страхування, відповідно до плану проведення перевірки, за період роботи з 01.01.2009 року до 23.12.2009 року, але не була допущена позивачем до перевірки у зв'язку із відсутністю у неї направлення на перевірку.

Листом державного інспектора праці ОСОБА_4 від 20.01.2010 року № 21-01-10/26 позивач була повідомлена про проведення перевірки 25.01.2010 року об 11 год. за період роботи з 01.01.2009 року до моменту проведення перевірки. До листа було долучено план проведення перевірки приватного підприємця ОСОБА_3, яка здійснює свою діяльність за адресою: вул.Перекопська, 207, м.Херсон та копія доручення на проведення перевірки, виданого першим заступником начальника інспекції ОСОБА_6.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач була належним чином повідомлена про проведення перевірки 25.01.2010 року, посадовими особами Територіальної державної інспекції праці у Херсонській області були виконані всі необхідні вимоги, передбачені чинним законодавством для проведення перевірки.

Крім того, суд погоджується із позицією відповідача про те, що посадовим особам інспекції праці підпунктами 1,2 п.6 Положення про Державний департамент нагляду за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 року № 50, підпунктами 2.3 та 2.4 п. 2 Порядку проведення перевірки стану додержання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, що проводяться посадовими особами Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю та його територіальних органів, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.03.2003р. №72, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 3 червня 2003 р. за № 432/7753, статтею 12 Конвенції № 81 Міжнародної організації праці 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі надано право безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції, за умови забезпечення відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження.

Таким чином судом не встановлено порушення відповідачем норм національного та міжнародного права при спробі проведення перевірки позивача з питань дотримання законодавства про працю.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст.ст. 158 -163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог до Територіальної державної інспекції праці у Херсонській області про визнання незаконних дій та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копій відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, якщо вони не були подані у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 25 травня 2010 р.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 2.9