Справа № 802/2242/16-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 лютого 2017 р. Справа № 802/2242/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Фурмана В.В.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Зюбанова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування рішення та податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, податковий орган, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення №253/1/21/22/РРО/НОМЕР_1 від 06.10.2016 р. та податкового повідомлення - рішення від 30.08.2016 р. №.

На обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 отримала рішення про застосування фінансових санкцій від 06.10.2016 року № 253/1/21/22/РРО/НОМЕР_1 та податкове повідомлення-рішення від 30.08.2016 року № , які прийняті відповідачем за наслідком проведення перевірки намету з літнім майданчиком, розташованого за адресою: с. Щасливцеве, Генічевський район, Херсонська область.

При цьому, як зазначає позивач, жодного відношення до вказаного намету з літнім майданчиком вона не має та не здійснювала у ньому підприємницьку діяльність. ЇЇ установчі документи були використанні невідомими їй особами, які здійснювали господарську діяльність від її імені. За таких обставин вважає прийняті оскаржувані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні з підстав зазначених у письмових запереченнях. В обґрунтування своєї позиції пояснив, що при здійсненні фактичної перевірки намету з літнім майданчиком, розташованого за адресою: с. Щасливцеве, Генічевський район, Херсонська область було виявлено ряд порушень, зокрема здійснення розрахункових операцій без РРО та продаж алкогольних напоїв без наявності ліцензії. При цьому, у особи, що здійснювала розрахункові операції виявлено свідоцтво платника єдиного податку, копії сторінок паспорту та виписки з ЄДР ФОП ОСОБА_1 Окрім того, представник вказує, що в ході перевірки надано договір про наміри укладений з КП Щасливецької сільської ради "МАКС -ІНВЕСТ", предметом якого є належне оформлення та укладення договору про передачу прав на використання паспорту прив'язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності (Основний договір), що свідчить про наміри здійснювати підприємницьку діяльність.

За таких обставин, враховуючи наявність порушень, оскаржувані рішення є правомірними, а доводи позивача не обґрунтованими та безпідставними.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд встановив наступне.

22 липня 2016 року працівниками ГУ ДФС у Херсонській області проведено фактичну перевірку намету з літнім майданчиком, розташованого за адресою: с. Щасливцеве, Генічевський район, Херсонська область, платника податків ФОП ОСОБА_1

За результатами перевірки складено акт №253/21/22/РРО/НОМЕР_1 від 22.07.2016 року, у якому, зафіксовані наступні порушення:

- п.1 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" , а саме проведення розрахункових операцій без застосування РРО (РРО відсутній взагалі) ;

- ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме, реалізація алкогольних напоїв без придбання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пиво);

- ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме, реалізація алкогольних напоїв без придбання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (сидр);

- ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб'єктом господарювання, який не є закладом громадського харчування та спеціалізованим відділом, що має статус суб'єкта господарювання громадського харчування.

На підставі висновку даного акту ГУ ДФС у Вінницькій області винесено рішення №253/1/21/22/РРО/НОМЕР_1 від 06.10.2016 р., яким за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії застосовано штраф у розмірі 17000 грн., за продаж алкогольними напоями на розлив для споживання на місці суб'єктом господарювання, який не є закладом громадського харчування та спеціалізованим відділом -6800 грн. штрафу, за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії -17000 грн. Також прийнято та податкове повідомлення - рішення від 30.08.2016 р. №, яким нараховано суму штрафних санкцій у розмірі 1 грн.

Не погоджуючись із такими рішеннями, ОСОБА_1 звернулась до Головного управління ДФС у Вінницькій області із скаргою, за наслідком розгляду якої рішення №253/1/21/22/РРО/НОМЕР_1 від 06.10.2016 р. в частині застосування штрафних санкцій за реалізацію алкогольних напоїв без придбання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (сидр) та продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб'єктом господарювання, який не є закладом громадського харчування та спеціалізованим відділом, що має статус суб'єкта господарювання громадського харчування скасовано, в решті оскаржувані рішення залишено без змін.

Разом з тим, не погоджуючись з такими рішеннями та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

В розумінні підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Із положень статті 80 ПК України випливає, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3.

Фактична перевірка, що здійснюється за наявності обставини, визначеної у пункті 80.2.6, може бути проведена для контролю щодо припинення порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3, одноразово протягом 12 місяців з дати складання акта за результатами попередньої перевірки.

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Так, відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно пункту 86.5 статті 86 ПК України, акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

В свою чергу, основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, визначає Закон України " Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі -Закон № 481/95-вр) .

Так, частинами дванадцятою і тринадцятою статті 15 Закону № 481/95-вр, передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Суб'єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, мають право продавати сидр та перрі (без додання спирту) без отримання окремої ліцензії на право роздрібної торгівлі цими алкогольними напоями.

Відповідно до статті 15-3 Закону № 481/95-вр, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Згідно статті 17 Закону № 481/95-вр, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим

ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:

· порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень;

· оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі

спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" ( далі - ЗУ № 265/95-вр). Дія його поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі,

Відповідно до частини першої статті 3 ЗУ № 265/95-вр, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані, серед іншого, проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

За порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня. (п.1 ч.1 ст.17 ЗУ № 265/95-вр).

Згідно підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Із аналізу вищевказаних норм видно, що за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами без відповідної ліцензії та проведення розрахункових операцій без РРО передбачено відповідальність у вигляді штрафних санкцій.

Оцінюючи позовні вимоги, суд зазначає про наступне.

Судом встановлено, що при здійсненні фактичної перевірки намету з літнім майданчиком, розташованого за адресою: с. Щасливцеве, Генічевський район, Херсонська область було виявлено ряд порушень, зокрема здійснення розрахункових операцій без РРО та продаж алкогольних напоїв без наявності ліцензії.

При цьому особа, що здійснювала розрахункові операції ОСОБА_3 надав свідоцтво платника єдиного податку, копії сторінок паспорту та виписку з ЄДР фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

Суд критично оцінює доводи позивача стосовно того, що вона немає жодного відношення до намету із літнім майданчиком, а надані ОСОБА_3 документи використовувались незаконно, виходячи з наступних міркувань.

По - перше, на вимогу суду, КП «Макс-інвест» надано належним чином завірену копію договору про наміри від 1.06.2016 р. предметом якого є домовленість сторін (КП «Макс-інвест» та СПД ОСОБА_1.) про належне оформлення та укладення договору про передачу прав ОСОБА_1 на використання паспорту прив'язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності (Основний договір). Також підприємством повідомлено, що вказаний договір був оплачений.

По-друге, позивачем не надано жодних доказів звернень до відповідних правоохоронних органів з приводу викрадення чи незаконного використання її документів, хоча неодноразово судом зазначалось про необхідність підтвердження такої обставини. Не надано й рішень правоохоронних або судових органів, які б підтверджували незаконне використання документів позивача.

З огляду на викладене, враховуючи наявність порушень, за які законодавець передбачив відповідальність у вигляді застосування штрафу, а також відсутність доказів, які підтверджують факт викрадення/незаконного використання документів ФОП ОСОБА_1 при здійсненні розрахункових операцій в наметі з літнім майданчиком, розташованого за адресою: с. Щасливцеве, Генічевський район, Херсонська область, суд доходить висновку, що рішення податкового органу є правомірними, а тому не підлягають скасуванню.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з приписів вказаної норми процесуального права, при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання, презюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до статті 94 КАС України, особі, що не є суб'єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна