Справа № 804/1757/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2016 р. Справа № 804/1757/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Судді СуддіЦарікової О.В., Єфанової О.В., Олійника В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної судової адміністрації України, Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -
25 березня 2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 до Державної судової адміністрації України, Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду (з урахуванням уточнень від 29.03.2016 вх.№964ел) про:
- визнання протиправною бездіяльності Державної судової адміністрації України щодо не здійснення дій з перерахування коштів, з урахуванням встановленого законом розміру посадового окладу, на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно відповідно до ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29.03.2015 по 09.09.2015, відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції у відповідності до Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд);
- зобов'язання Державної судової адміністрації України здійснити дії з перерахування коштів, з урахуванням встановленого законом розміру посадового окладу, на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно відповідно до ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29.03.2015 по 09.09.2015, відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції у відповідності до Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд);
- визнання протиправною бездіяльності Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в частині не нарахування та не виплати ОСОБА_4 заробітної плати за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно відповідно до ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29.03.2015 року по 09.09.2015, відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції у відповідності до Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд");
- зобов'язання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду здійснити ОСОБА_4 перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно відповідно до ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29.03.2015 по 09.09.2015, відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції у відповідності до Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") та виплатити її в повному обсязі, з урахуванням всіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка з особливо важливу працю, надбавка за вислугу років, тощо)
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивач працює в апараті Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду на посаді спеціаліста 1 категорії з 19 грудня 2012 року. У зв'язку із змінами у законодавстві з 26.10.2014 працівників апарату судів мали право на посадові оклади у розмірах, визначених абзацом другим частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру", це право підлягає реалізації і захисту, не зважаючи на те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" видатків на ці потреби не було передбачено. Таким чином, відповідачами не було виконано положень вказаного закону та не здійснено нарахування та перерахування грошових коштів у збільшеному розмірі позивачу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2016 відкрито провадження у справі ;804/1757/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 05.05.2016 року о 11:30 год. Останнє судове засідання було призначене на 26.08.2016.
Позивач в судове засідання 26 серпня 2016 року не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, розгляд справи просив здійснювати за його відсутності, про що зазначено в позові.
Представник Державної судової адміністрації України в судове засідання 26 серпня 2016 року не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,що підтверджується матеріалами справи. Просив розглядати справу за його відсутності , про що клопотав в письмових запереченнях проти позову .
Представник Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в судове засідання 26 серпня 2016 року не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно з ч. 6 статті 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача на адміністративний позов, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 у період жовтень 2014 року - грудень 2015 року працювала в апараті Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду на посаді спеціаліста 1 категорії.
Згідно довідки по нарахованій заробітній платі від 21.03.2016 № 125 за період з 01.10.2014 по 31.12.2015, виданої Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом, ОСОБА_4:
- з жовтня 2014 року по серпень 2015 року включно виплачувалася заробітна плата у розмірі 1218,00 грн. згідно схеми посадових окладів працівників апарату суду, закріпленої постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року №268 "Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та її виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Постанова № 268), зокрема Додатком 47, який залишався незмінним до 9 вересня 2015 року;
- з вересня 2015 року по грудень 2015 року включно у розмірі 2067,00 грн. згідно змінених схем посадових окладів із застосуванням 50-відсоткового зменшення, передбаченого постановою від 2 вересня 2015 року №644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України".
26 жовтня 2014 року набрав чинності України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон №1697-VII), яким внесено зміни до статті 144 Закону України від 7 липня 2010 року №2453-VІ "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №2453-VІ), зокрема, передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.
Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону №1697-VII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом № 2453-VІ.
З 28 березня 2015 року Законом №192-VІІІ затверджено нову редакцію Закону №2453-VІ, статтею 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, ДСА, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.
Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону №192-VІІІ Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.
Наведене узгоджується із положеннями частин сьомої, восьмої статті 33 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII "Про державну службу" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №3723-XII), згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.
Аналогічні положення закріплено також частиною другою статті 8 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР "Про оплату праці" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №108/95-ВР), яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону №108/95-ВР).
За правилами статті 142 Закону №2453-VІ (у редакції до 28 березня 2015 року) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, ДСА. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (стаття 143 Закону № 2453-VІ). Аналогічні правила закріплені і у статтях 145, 146 Закону №2453-VІ у редакції з 28 березня 2015 року.
З 1 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону №2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015 року установлено, що норми і положення Закону №2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.
На час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена постановою №268, зокрема Додатком 47, який залишався незмінним до 9 вересня 2015 року. Отже, Кабінет Міністрів України покладені на нього абзацом другим підпункту 1 пункту 13 розділу XIII Закону №1697-VII та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону №192-VІІІ обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконав.
Кабінет Міністрів України лише постановою від 2 вересня 2015 року №644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" вніс зміни до додатку 47 до Постанови №268, виклавши у новій редакції схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів, з приміткою про те, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду.
Згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.
Аналізуючи вище згадані норми матеріального права, Верховний Суд України в постановах від 12 липня 2016 року (справа №21-1726а16), від 13 липня 2016 року (справа №21-1888а16) вказав на те, що оскільки з 26 жовтня 2014 року по 9 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України зміни до постанови №268 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а Законами України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та "Про Державний бюджет України на 2015 рік" видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону №2453-VІ та частини першої статті 147 цього ж Закону у редакції з 28 березня 2015 року не передбачено, тому управління ДСА як головний розпорядник бюджетних коштів не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.
У відповідності до абзацу другого частини першої статті 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
З урахуванням зазначених обставин, норм матеріального права та висновків Верховного Суду України, суд зазначає, що реалізація положень вищевказаних норм Закону України "Про судоустрій і статус суддів" можлива була за умови виконання Кабінетом Міністрів України вимог стосовно приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, в тому числі шляхом забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що Державна судова адміністрація України діяла в межах своїх повноважень та не ухилялася від виконання обов'язків, як розпорядника бюджетних коштів, тому не допускала бездіяльності щодо нездійснення перерахунку ОСОБА_4 заробітної плати, з урахуванням підвищених посадових окладів у розмірах визначених ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції від 14.10.2014 року за період з 26.10.2014 року по 28.03.2015 року та ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції від 12.02.2015 року за період з 29.03.2015 року по 09.09.2015 року. Відповідно, і у Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду були відсутні підстави для нарахування позивачу заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 28.03.2015 року відповідно до ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції від 14.10.2014 року та за період з 29.03.2015 року по 09.09.2015 року - відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції від 12.02.2015 року.
Таким чином, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.
Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 122, 128, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Державної судової адміністрації України, Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Суддя Суддя О.В. Царікова О.В.Єфанова В.М.Олійник