Справа № 199/10719/14-а(6а-199/20/16)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2017 рокусправа № 199/10719/14-а(6а-199/20/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2016 року у справі №199/10719/14 (6а/199/20/16) за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про зобов'язання виплатити заборгованість, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про зобов'язання виплатити заборгованість.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 31.12.2016 року позивач отримав ухвалу АНД районного суду м. Дніпропетровська про відмову у відкритті провадження за скаргою з неправильного розрахунку наукової пенсії ОСОБА_1 за виконавчим листом №199/10719/14-а, виданим 24.03.2016 року АНД районним судом м. Дніпропетровська, термін подачі якої не перевищує 5 днів. З означеною ухвалою позивач не згоден, вважає її незаконною та просить скасувати.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, а також дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 21 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій заявив вимоги про зобов'язання Лівобережне об'єднане управління пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську розрахувати пенсію ОСОБА_1 як науковому працівнику у приведений в скарзі спосіб, зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську виплатити накопичену заборгованість по пенсії за ч. 2 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з часу її призначення 01.09.2010 року.

Відмовляючи у відкритті провадженні у справі суд першої інстанції виходячи з того, що розгляд скарг на неправомірні дії відповідача КАС України не передбачений, вимоги до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України фонду в м. Дніпропетровську розглядаються лише в порядку подання адміністративного позову.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

У відповідності до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

У відповідності до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 1 статті 105 КАС України визначено, що адміністративний позов подається до адміністративного суду у формі письмової позовної заяви особисто позивачем або його представником. Позовна заява може бути надіслана до адміністративного суду поштою.

Відповідно до приписів ч. 4 ст.. 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги, зокрема, про: скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Статтею 106 КАС України, встановлено вимоги до адміністративного позову. Так, в адміністративному позові зазначається зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів. До адміністративного позову додається документ про сплату судового збору.

Після отримання позовної заяви суддя, згідно із ч.1 ст. 107 КАС України, з'ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу; чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо: заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

В свою чергу, відповідно до приписів. ст.. 82 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця подається начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії чи бездіяльність начальника відділу можуть бути оскаржені до вищестоящого органу державної виконавчої служби.

В свою чергу, згідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Отже, чинним, на час звернення позивача до суду зі скаргою,законодавством визначено такі види оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця стягувачем по виконавчому провадженню: 1) шляхом подання скарги на дії виконавця до вищестоящого органу, 2) шляхом подання скарги на дії та рішення державного виконавця до суду, який видав виконавчий лист, у справах, що розглядались в порядку ЦПК, 3) шляхом звернення до суду, який видав виконавчий лист, із позовом.

Як вже зазначалось ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про зобов'язання здійснити нарахування та виплату наукової пенсії в спосіб приведений заявником, а також стягнення заборгованості по виплаті пенсії з 01.09.2010 року.

Між тим, як вбачаться з мотивувальної частини скарги, підставою для звернення до суду зі скаргою послугувала незгода з діями відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області щодо прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження від 03.11.2016 року з виконання виконавчого листа №199/10719/14-а, виданого АНД районним судом м. Дніпропетровська.

Отже, заявником подано до суду письмову скаргу, яка фактично не може бути однозначно кваліфікована судом ні скаргою, поданою в порядку виконавчого провадження, оскільки вона подана до суду, а не до вищестоящого органу виконавчої служби, ні скаргою поданою в порядку ст. 383 ЦПК України, оскільки вона подана на дії пенсійного органу, ні адміністративним позовом про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії та стягнення заборгованості, оскільки містить в собі недоліки щодо своєї форми та змісту, тобто не відповідає вимогам ст. 106 КАС України.

Натомість ч. 1 ст. 108 КАС України, чітко визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Однак, вищенаведене залишилось поза увагою суду першої інстанції внаслідок чого судом було прийнято ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, в свою чергу, судом не було роз'яснено особі до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що відмовляючи у відкритті провадження у справі суд дійшов передчасного висновку про наявність підстав для застосування п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, та вважає за можливе оскаржувану ухвалу скасувати та направити матеріали справи до суду першої інстанції для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі .

Також суд зазначає, що під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суду слід звернути увагу на приписи ч. 1 ст. 108 КАС України.

Керуючись ст. 195, ст. 196, ст. 199, ст. 202, ст. 206 КАС України суд,-

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2016 року у справі №199/10719/14 (6а-199/20/16) - скасувати та матеріали справи направити до суду першої інстанції для вирішення питання про можливість відкриття провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова