Справа № 761/35698/16-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

28 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Кузьмишиної О.М.,

секретаря Понсе Кашоіда О.,

за участю:

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Клекоцюк Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року, -

У с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 22.09.2016 року №23922/09 про відмову в призначенні йому пенсії по вислузі років та зобов'язати відповідача призначити йому пенсію по вислузі років згідно зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 12.09.2016 року, виходячи із розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 (60) календарних місяці роботи.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення - про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що оскільки на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії його загальний страховий стаж складав 21 рік 10 місяців 13 днів при необхідному 22 роки 6 місяців, дії відповідача у відмові в призначенні пенсії були правомірними.

З такими висновками суду не можна не погодитися.

Колегією суддів установлено, що 12 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років у порядку ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону від 05.11.1991 №1789-ХІІ).

Листом від 22.09.2016 року за №23922/09 відповідач повідомив позивача про відмову в призначенні пенсії по вислузі років на тій підставі, що у відповідності до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів Україні «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-19 від 24.12.2015 з 01 січня 2016 року до 31.12.2016 року продовжує дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Також в листі зазначено, що страховий стаж позивача на момент звернення становить 21 рік 10 місяців 13 днів, стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури 17 років 07 місяців 28 днів, тому відмовлено в призначенні пенсії.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся у суд із позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії) визначає, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців.

Зазначена норма закону є чинною і неконституційною не визнавалася.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, а також при поданні апеляційної скарги, позивач не заперечував вірності нарахування загального страхового стажу та зазначив, що на день звернення із заявою про призначення пенсії він становить 21 рік 10 місяців 13 днів, стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури 17 років 07 місяців 28 днів.

Таким чином, ураховуючи, що на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії його загальний страховий стаж складав 21 рік 10 місяців 13 днів при необхідному 22 роки 6 місяців, колегія суддів дійшла до висновку, що дії відповідача у відмові в призначенні пенсії були правомірними. Відтак, підстави для задоволення позову відсутні.

Щодо посилань позивача на ст. 22 Конституції України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Колегія суддів звертає увагу, що про відсутність під час прийняття Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII звуження прав позивача свідчить те, що станом на 01.10.2011 (дата набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 3668-VI, яким, зокрема, збільшено наявність вислуги років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів) у позивача був відсутній стаж роботи не менше 20 років, що давав право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

До того ж, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави (пункт 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011).

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року N 3-рп/2012).

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права. Тому, відсутні підстави для задоволення вимог апелянта.

Відтак, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова - залишенню без змін, на підставі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України.

Керуючись ст.ст. 88, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Кузьмишина

(Повний текст ухвали складений 03 березня 2017 року).

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.