Справа № 813/429/17
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року справа № 813/429/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Харів М.Ю.,

за участю:

представник позивача не прибув,

представник відповідача не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Львівського міського центру зайнятості до Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львова про визнання незаконним і скасування повідомлення, зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

Львівський міський центр зайнятості (далі позивач, Львівський МЦЗ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львова (далі відповідач, Сихівський ВДВС м. Львова), у якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати повідомлення головного державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 від 27.01.2017 про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання;

- зобов'язати Сихівський відділ державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області прийняти до примусового виконання виконавчий лист № 2а-8908/2012 виданий 20.12.2012 Львівським окружним адміністративним судом для стягнення з ОСОБА_2 (м. Львів, пул. Кос-Анатольського, 12, кв. 780, ідентифікаційний код НОМЕР_1) коштів у сумі 1947,00 грн на користь Львівського міського центру зайнятості.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що Львівський МЦЗ як територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, звільнений від сплати авансового внеску. Стверджує, що державний виконавець не мав жодних правових підстав для прийняття повідомлення про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання від 02.03.2017 про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, заперечень на позов не подав, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

За таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати за відсутності сторін у справі на підставі наявних в матеріалах справи доказів, відповідно до ст. 71, 128 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2012 у справі № 2а-8908/12/1370 задоволено позовні вимоги Львівського міського центру зайнятості та стягнуто з ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь Львівського міського центру зайнятості суму незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 1947,00 грн.

На виконання зазначеної постанови Львівським окружним адміністративним судом 20.12.2012 видно виконавчий лист № 2а-8908/2012.

Супровідним листом від 23.01.2017 № 10/287 Львівський МЦЗ скерував начальнику Сихівського ВДВС м. Львова виконавчий лист від 20.12.2012 № 2а-8908/2012 та відповідно до ч. 1 ст. 3, п. 4 ч. 2 ст. 5, ч. 2 ст. 26 Закону України про виконавче провадження просив прийняти виконавчий лист на виконання.

27.01.2017 за результатами розгляду звернення Львівського МЦЗ головним державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львова ОСОБА_1 прийнято повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, з підстав відсутності сплати авансового внеску відповідно до п. 8 ч. 4 ст .4 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи повідомлення протиправним, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VIII, з наступними змінами та доповненнями, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як передбачено абзацом 1 ч. 2 ст. 26 згаданого Закону, до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Абзацом 8 цієї ж частини передбачено, що від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України Про зайнятість населення від 05.07.2012 за № 5067-VI, з наступними змінами та доповненнями, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи. Територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах є юридичними особами публічного права. До сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, можуть належати підприємства, установи та організації.

Згідно з Положенням про Львівський міський центр зайнятості, затверджений наказом Львівського обласного центру зайнятості 12.02.2016 за № 59, пунктом 1 якого визначено, що Львівський міський центр зайнятості є державною установою у централізованій системі державних установ державної служби зайнятості.

Таким чином, враховуючи те, що позивач являється державним органом та звільнений від сплати авансового внеску, у відповідача були відсутні правові підстави для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що повідомлення головного державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 від 27.01.2017 про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобовязання Сихівський відділ державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області прийняти до примусового виконання виконавчий лист № 2а-8908/2012 виданий 20.12.2012 Львівським окружним адміністративним судом для стягнення з ОСОБА_2 (м. Львів, пул. Кос-Анатольського, 12, кв. 780, ідентифікаційний код НОМЕР_1) коштів у сумі 1947,00 грн на користь Львівського міського центру зайнятості суд зазначає таке.

Для забезпечення конституційного порядку, нормального функціонування держави існує структурована, багаторівнева, ієрархічна система органів державної влади та судової влади. Вони наділені відповідною юрисдикцією, мають свій предмет ведення і реалізують повноваження через визначені законодавством процедурні рамки та технології. З огляду на положення законодавства щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Тому суд не може погодитись з таким способом захисту порушеного права позивача, як зобовязання Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області прийняти до примусового виконання виконавчий лист № 2а-8908/2012 виданий 20.12.2012 Львівським окружним адміністративним судом для стягнення з ОСОБА_2 (м. Львів, пул. Кос-Анатольського, 12, кв. 780, ідентифікаційний код НОМЕР_1) коштів у сумі 1947,00 грн на користь Львівського міського центру зайнятості, оскільки такі повноваження вказаного органу є його дискреційними повноваженнями й у разі задоволення такої вимоги суд здійснить втручання у внутрішню діяльність суб'єкта владних управлінських функцій та такими своїми діями підмінить його, всупереч конституційному принципу поділу влади. Відтак, така позовна вимога задоволенню не підлягає.

Водночас, ч. 2 ст. 11 КАС України надано право суду вийти за межі позовних вимог у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. На думку суду, вихід за межі позовних вимог повинен безумовно узгоджуватися й бути спрямованим на захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, що є завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, та відповідно, на ефективне відновлення порушених прав таких осіб і усунення їх порушень.

У зв'язку з чим, суд вважає, що для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача та для реалізації завдань адміністративного судочинства, слід вийти за межі позовних вимог і прийняти рішення, яким зобов'язати відповідача повторно розглянути питання щодо відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 (м. Львів, пул. Кос-Анатольського, 12, кв. 780, ідентифікаційний код НОМЕР_1) коштів у сумі 1947,00 грн на користь Львівського міського центру зайнятості, після предявлення виконавчого листа від 20.12.2012 № 2а-8908/2012.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на вказане суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 162 КАС України, суд вважає за необхідне в резолютивній частині постанови зазначити про протиправність та скасування оскаржуваного акта індивідуальної дії.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати повідомлення головного державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 від 27.01.2017 про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

3. Зобов'язати Сихівський відділ державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області повторно розглянути питання щодо відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 (м. Львів, пул. Кос-Анатольського, 12, кв. 780, ідентифікаційний код НОМЕР_1) коштів у сумі 1947,00 грн на користь Львівського міського центру зайнятості, після предявлення виконавчого листа від 20.12.2012 № 2а-8908/2012.

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.

Повний текст постанови складено 07.03.2017.