Справа № 341/74/17
Суддя: Юсип І. М.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 341/74/17
Номер провадження 2-а/341/38/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року м. Галич

головуючого - судді Юсип І.М.

секретаря Король І.Л.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Блаженко Г.М.

розглянувши у місті Галичі, у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій, суд -

встановив:

ОСОБА_3 13 січня 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача Управління соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації та просить суд визнати дії відповідача по нарахуванні та виплаті йому суми щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі учаснику бойових дій п'яти мінімальних пенсій за віком - неправомірними; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому недораховані суми щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, як учаснику бойових дій п'яти мінімальних пенсій за віком в його користь та зобов'язати відповідача в подальшому нараховувати щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, як учаснику бойових дій. Звільнити від сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що він являється учасником бойових дій, та у зв'язку з чим йому була призначена щорічна разова грошова допомога у розмірі п'ять мінімальних пенсій за віком який становив 1130,00 грн. Отримавши тільки 920 грн. звернувся до відповідача щодо перерахунку щорічної грошової допомоги однак йому було відмовлено з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. № 141. Вважає,що Конституція України прямо забороняє звужувати зміст та обсяг існуючих прав та свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів та взагалі встановлює пріоритет прав та інтересів людини над правами та інтересами держави. Виплата заборгованості щорічної разової допомоги до 5 травня не може припинятися з закінченням певного терміну. Просить позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача позов ОСОБА_3 підтримав і зазначив,що із нарахованим йому розміром допомоги не погоджується, оскільки вважає, що дане нарахування проведено не у відповідності до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 65 розділу 1, п. п. 61-63, 66 розділу 2, п. 3 розділу 3 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п. п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» зазначено, що Закон України «Про державний бюджет України» є основним фінансовим документом і через своє спеціальне призначення не повинен регулювати відносини у інших сферах суспільного життя; Законом України «Про державний бюджет» не можна вносити зміни до інших Законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок призводить до скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина, а також тим, що Конституція України не надає Закону України «Про державний бюджет» юридичної сили вищої, ніж сила інших Законів.

Відповідно до ч.2 ст. 8 Конституції України встановлено вимогу щодо законів України- усі вони примаються виключно на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Зазначені Рішення Конституційного Суду України мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дій положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними, є обов'язковими для виконання на території України і остаточними.

Таким чином, Постанова Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і «Про жертви нацистських переслідувань" є неконституційною і суперечать Конституції України, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

Представник Управління соціального захисту населення Галицької районої державної адміністрації в судовому засіданні заперечила проти позову позивача, надала суду письмове заперечення, в якому зазначає, що при встановленні розміру неправомірно виплачених сум щорічної разової грошової допомоги за 2016 рік, виплата яких проводиться відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач посилається на розмір мінімальної пенсії за віком. Відповідно до п.3 ст.28 Закону України" Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-1У від 09.07.2003 року встановлюється, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення пенсій, призначених згідно з цим Законом.( Статтю 28 доповнено частиною третьою згідно із Законом України №2505-1У від 25.03.2005 р.). Відповідно до ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту " передбачено - щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідачем проводилась виплата відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 141" Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та « Про жертви нацистських переслідувань», якою передбачено:

- разова грошова допомога здійснюється у таких розмірах учасникам бойових дій -920 гривень. Управлінням проводилась виплата відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України « Про забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 18.02.2004 р. № 177 , якою передбачено:

- установити, шо Міністерство фінансів і Державне казначейство забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірах, установлених законом про державний бюджет на відповідний рік, і для подальшого перерахування їх місцевим органам праці та соціального захисту населення. На момент проведення виплати в травні поточного року відповідачем застосовувалися норми чинних нормативно-правових актів законодавства. Окрім того зазначив що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду,передбачений ч.2 ст.99 КАС України і відповідно до ст.. 100 КАС України позов слід залишити без розгляду. Просила в позові відмовити.

З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 від 29 липня 2015 р. та має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993р. №3551-XII (далі - Закон №3551-XII) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно з пунктом 26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і «Про жертви нацистських переслідувань» з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і «Про жертви нацистських переслідувань" встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і «Про жертви нацистських переслідувань" (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій - 920 гривень (п. 1 1.1 Постанови).

Вказані положення є чинними та не визнані Конституційним судом України не конституційними.

Як вбачається з матеріалів справи, Управлінням соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації встановлено та виплачено ОСОБА_3 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік в розмірі 920,00 грн.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-11/2012 від 25 січня 2012 року у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Закріплений у ст. 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень та обставин справи, суд приходить до висновку, що у 2016 році виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту", правомірно здійснена в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України а тому в позові слід відмовити за безпідставністю.

Окрім цього, суд вважає підставним посилання відповідача на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, оскільки згідно з вимогами законодавства вказана виплата здійснюється до 05 травня, а тому у разі не сплати даної допомоги до 05 травня, права осіб вважаються порушеними з 06 травня, і кінцевий термін звернення до суду з вказаним позовом слід вважати 06.11.2016 року. Враховуючи, що позивач звернувся до суду 13.01.2017 року (а.с.1), то ним пропущено встановлений ст. 99 КАС України строк звернення до суду. Вагомих і поважних причин пропуску строку позивачем не наведено.

На підставі викладеного, ч. 2 ст. 19, ст. 46, ч. 2 ст. 59 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п. 26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України, рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», керуючись ст.ст.158-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя:І. М. Юсип