Справа № 754/1125/17
Суддя: Клочко І. В.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/219/17
Справа №754/1125/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 березня 2017 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - УПтаСЗН Деснянської в м. Києві РДА) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовує наступним.

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році першої категорії та інвалідом 3 групи профзахворювання, пов'язаного з роботами на Чорнобильській АЕС. На момент аварії на Чорнобильській АЕС проживала у м. Прип'ять та, відповідно до трудової книжки, працювала на посаді старшого бухгалтера в Чорнобильській філії ТПО «Південатоменергобуд», який знаходиться в промисловій зоні м. Прип'ять. Відповідно до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів, позивач була залучена до виконання робіт з ліквідації наслідків аварії у складів невоєнізованого формувань Цивільної оборони. Для встановлення статусу інваліда війни та отримання відповідного посвідчення позивач у березні 2016 року звернулась до відповідача із заявою та пакетом необхідних документів.

Однак, відповідач у своєму листі №34-621 від 18.03.2016 року відмовив йому, посилаючись на те, що серед наданих позивачем документів відсутні розпорядчі документи (наказ чи розпорядження) про залучення позивача до формувань Цивільної оборони.

Позивач вважає відмову УПтаСЗН Деснянської в м. Києві РДА неправомірною, а тому вимушена була звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

23.02.2017 року до суду надійшли заперечення сторони відповідача щодо позовних вимог ОСОБА_1, відповідно до яких УПтаСЗН Деснянської в м. Києві РДА через представника просить відмовити в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на те, що позивачем з метою встановлення статусу інваліда війни та отримання відповідного посвідчення були надані відповідачу наступні документи: копія паспорта, копія довідки МСЕКУ про встановлення 3 групи інвалідності, копія трудової книжки, копія інформаційної довідки, копія посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Статус інваліда війни встановлюється особам, залученим до складу формувань Цивільної оборони на підставі документів, які повинні містити інформацію про розпорядчий документ по лінії Цивільної оборони про залучення підприємств, установ (наказ чи розпорядження) до вказаного формування та розпорядчий документ по підприємству, установі про залучення осіб до складу зазначеного формування, усі відомості про роботу, яку виконував громадянин під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. ОСОБА_1 не надала до УПтаСЗН Деснянської в м. Києві РДА доказів, що підтверджують факт її участі у формуванні Цивільної оборони, а тому отримала відмову. Враховуючи викладене, відповідач через представника вважає, що його дії є правомірними.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно з п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до копії трудової книжки, 1974 року позивач працювала на посадах старшого бухгалтера, економіста, бухгалтера розрахункового відділу в Чорнобильській філії ТПО «Південатоменергобуд».

У 1986 році позивач приймала участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони. Працювала в момент аварії та виконувала роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується копіями маршрутного листа (а.с. 13), наказу №74-к від 15.05.1986 року (а.с. 14), матеріалів про місце та характер виконуваних робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 15), а також інформаційної довідки Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної держадміністрації від 29.02.2016 року (а.с. 9), є інвалідом 3 групи, причина інвалідності - захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до копії довідки МСЕК серії 2-18 АБ №152759 та копії експертного висновку №581 (а.с. 12).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 виданого Державною адміністрацією 24.02.2006 року, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорії 1 (а.с. 7).

17.03.2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про встановлення статусу інваліда війни та видачу посвідчення інваліда війни.

Листом УПтаСЗН Деснянської в м. Києві РДА №34-621 від 18.03.2016 року позивачу було відмовлено (а.с. 10).

Вказану відмову позивач вважає неправомірною.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Згідно з ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про Цивільну оборону України», Цивільна оборона України є державною системою органів управління, сил і засобів, що створюється для організації і забезпечення захисту населення від наслідків надзвичайних ситуацій техногенного, екологічного, природного та воєнного характеру.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про Цивільну оборону України», невоєнізовані формування цивільної оборони створюються в областях, районах, містах Києві та Севастополі, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 10 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов»язаних з усуненням самої аварії. Її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивізації техніки або їх будівництві.

Згідно п. 9 ч.2 ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни також належать інваліди з числа залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до п. 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого Постановою КМУ від 12.05.1994 року №302, "Посвідчення інваліда війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Інвалідам війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Таким чином, доводи позивача повністю знайшли своє підтвердження в наявних у матеріалах справи доказах, а відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, з урахуванням всіх встановлених судом фактичних обставин по справі та вимог законодавства, не доведено правомірність своїх дій.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно-правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, повно і всебічно з'ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджуються дослідженими доказами, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог адміністративного позову.

Оскільки обидві сторони, відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», звільнені від оплати судового збору, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 2, 11, 18, 71, 94, 99, 104, 160-163, 183-2, 254, 256 КАС України, Конвенцією ООН про захист прав і основоположних свобод, Загальною декларацією прав людини, Конституцією України, Законом України «Про Цивільну оборону України», Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий