Справа № 423/423/17
Суддя: Лизенко І. В.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

єдиний унікальний номер справи 423/423/17
номер провадження 2а/423/32/17
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2017 року м. Попасна

Попаснянський районний суд Луганської області у складі:

головуючої судді Лизенко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Лугової Н.М.,

представника позивача Солодкого В.І.,

представника відповідача Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у судовій залі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Попаснянському районі Луганської області про визнання неправомірними дій, скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язання до зарахування стажу роботи, зобов`язання до призначення пенсії за віком на пільгових умовах,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що 12 січня 2017 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах на підставі ч.1 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак рішенням від 19.01.2017 йому було відмовлено у цьому, оскільки не зараховано до пільгового стажу роботу: 06.12.2005 21.04.2010 у якості прохідника підземного з повним робочим днем під землею в Шахтопрохідницькому управлінні №5 ВАТ «Трест Луганськшахтопроходка», 23.04.2010 09.11.2010 у якості прохідника підземного з повним робочим днем під землею в Шахтопрохідницькому управлінні №4 ВАТ «Трест Луганськшахтопроходка», так як довідки, що уточнюють характер та умови роботи, не мають дати видачі, а підприємство знаходиться на тимчасово окупованій території; 13.12.1996 28.05.1998 - період строкової військової служби, оскільки запис у військовому квитку про звільнення у запас не завірений підписом командира в/ч.

Просив суд визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах та скасувати рішення відповідача від 19.01.2017 про відмову в призначенні пенсії; зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу період роботи з 06.12.2005 по 21.04.2010 та з 23.04.2010 по 09.11.2010, період знаходження у збройних силах з 13.12.1996 по 28.05.1998, та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 14 ч.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 12 січня 2017 року.

Позивач у судове засідання не з`явився, надавши повноваження на представництво його інтересів у суді представнику Солодкому В.І.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, підтвердив викладене у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, суду усно та письмово (а.с.50) пояснила, що позивач має загальний стаж роботи 21 рік 11 місяців 2 дні, в тому числі на підземних роботах 14 років 02 місяці 25 днів, що є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Позивачу не зараховано до спеціального стажу період роботи в Шахтопрохідницькому управлінні №4, 5 ВАТ «Трест Луганськшахтопроходка», оскільки позивач надав уточнюючі довідки з підприємства, яке розташовано на тимчасово окупованій території, а тому неможливо перевірити достовірність зазначеної у них інформації первинними документами та визначити чи повний робочий день під землею працював позивач протягом цього часу. Також не зараховано до пільгового стажу строкову військову службу, оскільки запис про дату звільнення не посвідчений підписом командира в/ч та печаткою. Дані персоніфікованого обліку містять інформацію про роботу позивача в шкідливих умовах за кодом підстави ЗПЗ013А1, однак відповідач не може керуватися лише цими даними, оскільки, як показує практика, індивідуальні відомості про застраховану особу при взаємозвірці не точні. Просила у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.

12 січня 2017 року позивач звернувся до УПФ України у Попаснянському районі Луганської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі статті 14 частини 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що визнано сторонами.

Рішенням УПФ України у Попаснянському районі Луганської області від 19.01.2017 позивачу відмовлено в призначенні пенсії через відсутність необхідного спеціального стажу роботи (а.с.44).

Рішення мотивоване тим, що позивач має загальний стаж роботи 21 рік 11 місяців 2 дні, в тому числі на підземних роботах 14 років 02 місяці 25 днів. Зарахувати роботу в Шахтопрохідницькому управлінні №4, 5 ВАТ «Трест Луганськшахтопроходка» до пільгового стажу роботи на підставі трудової книжки немає можливості за відсутності можливості перевірити первинними документами пільгові довідки, видані без дати, оскільки підприємство знаходиться на території, яка тимчасово не контролюється органами державної влади, відсутній доступ до архіву підприємства. Зарахувати період військової служби немає підстав, оскільки запис дати звільнення з військової служби не посвідчений підписом командира в/ч та печаткою.

Задовольняючи позов, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Разом із тим, ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пов`язує виникнення права на пенсію на пільгових умовах, якщо особа має стаж на підземних гірничих роботах по видобутку вугілля за умови безпосередньої зайняті повний робочий день на цих роботах.

Якщо ця інформація не відображена у трудовій книжці, то ці відомості підтверджуються уточнюючими довідками підприємства згідно з абз.1 п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637.

Згідно записів у трудовій книжці позивача (а.с.11-13) позивач працював

з 15.05.1995 по 31.07.1995 учнем гірника підземного, гірником підземним з повним робочим днем під землею на шахті «Гірська» виробничого об`єднання «Первомайськвугілля»;

з 04.12.1995 по 05.04.1996 гірником підземним з повним робочим днем під землею на шахті «Гірська» в/о «Первомайськвугілля»;

з 04.07.1996 по 04.12.1996 учнем гірника очисного вибою, гірником очисного вибою з повним робочим днем під землею на шахті «Гірська» в/о «Первомайськвугілля», звідки звільнений у зв`язку з призовом на військову службу;

з 13.12.1996 по 28.05.1998 служба в Збройних силах;

з 25.08.1998 по 25.11.2005 гірником очисного вибою з повним робочим днем під землею на шахті «Гірська» в/о «Первомайськвугілля»;

з 06.12.2005 по 21.04.2010 прохідником підземним з повним робочим днем під землею в Шахтопрохідницькому управлінні №5 ВАТ «Трест Луганськшахтопроходка»;

з 23.04.2010 по 09.11.2010 прохідником підземним з повним робочим днем під землею в Шахтопрохідницькому управлінні №4 ВАТ «Трест Луганськшахтопроходка»;

з 25.11.2010 по цей час прохідником підземним, гірником очисного вибою, з повним робочим днем під землею у ВП шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля».

Представником відповідача визнано стаж роботи позивача на шахті «Гірська» ДП «Первомайськвугілля», який враховано як до загального, так і до спеціального стажу роботи.

Предметом спору є незарахування відповідачем до спеціального стажу, який дає право на пенсію на пільгових умовах, періоду роботи з 06.12.2005 по 21.04.2010 та з 23.04.2010 по 09.11.2010, періоду проходження строкової військової служби з 13.12.1996 по 28.05.1998.

Так, відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 р. № 637, у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Оскільки архів ВАТ «Трест Луганськшахтопроходка», знаходиться у м.Луганську, тобто на території, яка тимчасово не контролюється органами державної влади, тобто в районі проведення АТО (постанова ВРУ від 17 березня 2015 року № 252-VIII, розпорядження КМУ від 2 грудня 2015 р. № 1275-р), то у даному випадку для підтвердження наявності у позивача пільгового стажу слід використовувати дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу за формою ОК-5 підтверджується загальний стаж і спеціальний стаж позивача за кодом підстави «ЗПЗ013А1» за період роботи з 06.12.2005 по 21.04.2010 в Шахтопрохідницькому управлінні №5 ВАТ «Трест Луганськшахтопроходка»; з 23.04.2010 по 09.11.2010 в Шахтопрохідницькому управлінні №4 ВАТ «Трест Луганськшахтопроходка» (а.с.41-42).

Отже, за наявності записів у трудовій книжці та даних персоніфікованого обліку, суд вважає доведеним наявність спеціального стажу позивача за цей період.

При цьому суд зазначає, що код «ЗПЗ013А1» означає, що підставою обліку спеціального стажу є п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Список №1 (Додаток 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Міністерства фінансів України від 14.04.2015 р. № 435). Робота за професією прохідника підземного з повним робочим днем під землею надає право на пільгову пенсію як за п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», так і за ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому як у статті 13, так і у статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» міститься умова безпосередньої зайнятості повний робочий день, а тому підтвердження пільгового стажу за кодом «ЗПЗ013А1» у випадку позивача слід розглядати і як підтвердження його безпосередньої зайнятості повний робочий день на цих же роботах, що одночасно надають право на пільгову пенсію згідно ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно положень ст. 3 Основного Закону людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejeva v. Latvia» (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачам вимогам.
У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також нагадав, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.
Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України», п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).
Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, іншими словами, людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично.
Більше того, відповідно до ст.14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. А в ст.1 Протоколу №12 до цієї Конвенції передбачена загальна заборона дискримінації:
«1. Здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або за іншою ознакою.
2. Ніхто не може бути дискримінований будь-яким органом державної влади за будь-якою ознакою, наприклад за тими, які зазначено в пункті 1».
Слід зазначити, що дискримінація може бути прямою (різне поводження до людей в однаковій ситуації) та непрямою (однакове поводження з людьми, незважаючи на те, дехто з них знаходиться в певній особливій ситуації).
Так, у справі «Тлімменос проти Греції» (Thlimmenos v. Greece, рішення від 06.04.2000, заява № 34369/97) ЄСПЛ наголосив, що згідно зі статтею 14 Конвенції право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, порушується, коли Держави ставляться по-різному до осіб в аналогічних ситуаціях, не забезпечуючи при цьому об`єктивного та розумного виправдання. Однак це не єдиний аспект заборони дискримінації у статті 14 Конвенції. Право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, також може бути порушене, коли Держави, не маючи об`єктивних і розумних підстав, не застосовують різний підхід до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.
Аналогічний підхід закріплено в національному праві. Так, відповідно до Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» формами дискримінаціє є: пряма дискримінація, непряма дискримінація, підбурювання до дискримінації, пособництво у дискримінації, утиск (ст.5). Відповідно до ст.1 цього Закону непряма дискримінація ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.
Саме в такій особливій ситуації опинився позивач у цій справі, який у спірний період працював в шахтоуправлінні, архів якого на даний момент знаходиться на тимчасово окупованій території України, у зв`язку з чим він позбавлений можливості надати необхідні документи.
На переконання суду, така вимога (щодо надання уточнюючої довідки та/або можливості зустрічної перевірки документів на підставі первинних документів) може бути визнана цілком виправданою в звичайній ситуації, оскільки формально вона базується на положеннях п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 р. № 637, та має на меті підтвердження тривалості роботи на посадах і роботах, указаних в трудовій книжці. Проте в ситуації позивача ця вимога становить дискримінаційне поводження по відношенню до осіб, які мають трудовий стаж на підприємствах, які залишилися на території, що на даний момент є тимчасово окупованою, адже такі особи навіть теоретично не можуть надати відповідні документи (як показує практика, навіть у тих випадках, коли ці особи надають відповідні документи, то органи пенсійного фонду не визнають їх легітимність), а отже за такого підходу автоматично позбавляються права на пенсійне забезпечення, передбаченого в ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
З урахування вищевикладеного, суд вважає, що дії відповідача, які в звичайних умовах можуть бути цілком обґрунтованими, в особливій ситуації позивача є проявом непрямої дискримінації. Крім того, хоча дії відповідача формально ґрунтуються на положеннях підзаконного нормативного акту та переслідують легітимну мету, в особливій ситуації позивача суд вважає їх явно непропорційними, тобто вчиненими без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Зокрема, як показує попередня судова практика, на підставі уточнюючих довідок, виданих на шахтах, у деяких випадках щодо окремих осіб із стажу, зазначеного в трудовій книжці, дійсно виключаються певні періоди, наприклад, участь у страйках чи відсутність на роботі з інших причин, але в таких випадках мова йде про дні або місяці, тоді як в цій справі відповідач відмовився визнати пільговим весь спірний стаж роботи, зазначений в трудовій книжці. Отже, такі дії в указаній ситуації є явно непропорційними заявленій легітимній меті, а тому їх не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо,адже відповідач не врахував всі обставини, що мають значення для прийняття рішення, зокрема, той факт, що первинні документи, які можуть підтвердити пільговий стаж позивача, залишилися на окупованій території.
Таким чином, суд визнає таким, що дає право на пенсію на пільгових умовах стаж роботи позивача з 06.12.2005 по 21.04.2010 прохідником підземним з повним робочим днем під землею в Шахтопрохідницькому управлінні №5 ВАТ «Трест Луганськшахтопроходка», з 23.04.2010 по 09.11.2010 прохідником підземним з повним робочим днем під землею в Шахтопрохідницькому управлінні №4 ВАТ «Трест Луганськшахтопроходка».

Щодо зарахування до спеціального стажу позивача період строкової військової служби суд зазначає наступне.

Відповідачем не враховано цей період до пільгового стажу, оскільки військовий квиток має запис дати звільнення з військової служби, що не посвідчений підписом командира в/ч та печаткою.

Запис про звільнення позивача зі служби дійсно не посвідчено підписом та печаткою у військовому квитку. Разом з тим, дата звільнення підтверджується записом у трудовій книжці (а.с.13), копією обліково-послужної картки (а.с.10), оригінали яких оглянуті судом. При цьому суд зазначає, що обліково-послужна картка є додатком до військового квитка, а тому є документом, на підставі якого визначається період військової служби.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Позивач на час призову та відразу після демобілізації працював гірником очисного вибою з повним робочим днем під землею на шахті «Гірська» в/о «Первомайськвугілля», тобто за професією що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, період військової служби позивача підлягає зарахуванню до пільгового стажу на цій підставі.

Таким чином, до пільгового стажу за ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зараховується стаж роботи позивача на шахті «Гірська», який визнано відповідачем 14 років 02 місяці 25 днів, стаж роботи позивача з 06.12.2005 по 21.04.2010, з 23.04.2010 по 09.11.2010 4 роки 11 місяців 3 дні, період строкової військової служби з 13.12.1996 по 28.05.1998 1 рік 5 місяців 15 днів.

Відповідно Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівникам, зайнятим на підземних роботах, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку згідно зі ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювали повного стажу, передбаченого цією статтею, пенсія незалежно від віку може призначатися за наявності не менш ніж 25 років стажу підземної роботи із зарахуванням до стажу: кожного повного року роботи гірником очисного вибою, прохідником, забійником на відбійних молотках за 1 рік 3 місяці.

Як встановлено судом, позивач працював гірником очисного забою, прохідником загалом 18 років 07 місяців 9 днів. З врахуванням до стажу кожного повного року роботи за 1 рік 3 місяці стаж роботи позивача за провідними професіями складає 23 роки 01 місяць 9 днів. З врахуванням стажу роботи з 15.05.1995 по 31.07.1995, з 04.12.1995 по 05.04.1996 учнем гірника підземного, гірником підземним на шахті «Гірська» виробничого об`єднання «Первомайськвугілля» - 6 місяців 19 днів, періоду строкової військової служби 1 рік 5 місяців 15 днів, спеціальний стаж роботи позивача загалом станом на 12.01.2017 складає 25 років 01 місяць 12 днів.

Таким чином, наявний у позивача спеціальний стаж дає право на пенсію незалежно від віку на підставі ч.1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими.

На підставі викладеного, ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», керуючись ст. ст. 2, 11, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Попаснянському районі Луганської області про визнання неправомірними дій, скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язання до зарахування стажу роботи, зобов`язання до призначення пенсії за віком на пільгових умовах задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Попаснянському районі Луганської області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Попаснянському районі Луганської області від 19.01.2017 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у Попаснянському районі Луганської області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу період роботи з 06.12.2005 по 21.04.2010 прохідником підземним з повним робочим днем під землею в Шахтопрохідницькому управлінні №5 ВАТ «Трест Луганськшахтопроходка»; з 23.04.2010 по 09.11.2010 прохідником підземним з повним робочим днем під землею в Шахтопрохідницькому управлінні №4 ВАТ «Трест Луганськшахтопроходка»; період проходження строкової військової служби з 13.12.1996 по 28.05.1998, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком незалежно від віку відповідно до ст. 14 ч.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 12 січня 2017 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у Попаснянському районі Луганської області

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення до Донецького апеляційного адміністративного суду через Попаснянський районний суд Луганської області.

Постанова набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження, якщо судове рішення не скасовано.

Суддя І.В. Лизенко