Справа № 335/13883/16-а (2-а/335/54/2017)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2017 рокусправа № 335/13883/16-а (2-а/335/54/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 5 січня 2017 року справі № 335/13883/16-а (2-а/335/54/2017) за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 1 батальйону 4 УПП м. Запоріжжя ДПП лейтенанта поліції Попка Дмитра Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, третя особа: УПП м. Запоріжжя ДПП,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила постанову серії АР № 749644 від 11.12.2016 року про притягнення ОСОБА_1. до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП визнати протиправною, скасувати її, а провадження у справі закрити.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 5 січня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів розглянула справу відповідно до вимог ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

11.12.2016 року інспектором патрульної поліції лейтенантом поліції Попкою Д.С. винесено постанову серії АР № 749644, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що близько 12 годині 43 хвилин, керуючи транспортним засобом Mazda СХ-5, номерний знак НОМЕР_1 по вул.. Істоміна, 33 у м. Запоріжжі, рухалася на заборонений сигнал світлофору (червоний), чим порушила вимоги п. 8.7.3 «Е» ПДР та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.4)

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся до суду.

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

У відповідності до п. 8.7.3 «е» ПДР червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідачем до матеріалів справи надано відеозапис, з якого вбачається, що автомобіль марки Mazda СХ-5, червоного кольору, номерний знак НОМЕР_1, яким керувала позивач, проїхав на червоний сигнал світлофору по вулиці Істоміна, 33 у м. Запоріжжі, у зв'язку з чим патрульним поліції здійснено зупинку вказаного транспортного засобу та винесено оскаржувану постанову. Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вказаним відеозаписом повністю підтверджено порушення п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України. (а.с. 14, час правопорушення на відеозапису зафіксований з 07.24). При цьому доводи позивача про неможливість ідентифікації автомобіля, який проїхав на червоне світло світлофору, є безпідставними, оскільки з вказаного відеозапису вбачається, що автомобіль патрульної поліції одразу почав переслідування вказаного автомобілю, який весь час фіксується на відеозапису, при цьому відеозапис в цей час не переривався, а вже на 07.55 відеозапису, тобто через 30 секунд після проїзду світлофора, поліцейськими був зупинений автомобіль марки Mazda СХ-5, червоного кольору, номерний знак НОМЕР_1, яким керувала саме позивач.

Колегія суддів також зазначає, що вказані доводи позивача з'явились лише в апеляційній скарзі, оскільки позов обґрунтовувався відсутністю взагалі факту порушення позивачем правил дорожнього руху та проїздом нею світлофора на мигаюче зелене світло. Вказане свідчить лише про намагання позивача уникнути відповідальності за скоєння правопорушення.

Нормами ч. 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач надав до суду належні докази в розумінні ст. 251 КУпАП, що підтверджують наявність складу правопорушення в діях позивача та правомірність вимог апеляційної скарги.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, доведений відповідачем.

Крім того, колегія суддів зауважує, що дійсно відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі № 1-11/2015, на яке посилається апелянт, за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Разом з тим, зміни до ст. 258 КУпАП, внесені Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху», в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції, розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 цього Кодексу щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місті вчинення правопорушення, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вказане рішення Конституційного Суду України. Відповідно зазначені зміни і не були предметом розгляду Конституційним Судом України у справі № 1-11/2015, а тому і висновки, викладені в останній, на них розповсюджуватись не можуть.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними і доводи апелянта стосовно обов'язку відповідача скласти протокол про адміністративне правопорушення з огляду на наступне.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст. 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місті вчинення правопорушення.

Так, відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім того, вказаним Законом перше речення частини 5 статті 258 КУпАП, а саме, «якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 1853 цього Кодексу» доповнено словами «та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі».

Таким чином, у зв'язку із внесеними змінами до КУпАП у випадку притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху протокол про адміністративне правопорушення не складається.

З огляду на вказане, враховуючи вказані норми діючого законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ч. 2 ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення без складення протоколу, що в повній мірі спростовує доводи апелянта відносно порушення його прав такими діями відповідача.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що постанова суду першої інстанції винесена законно та обґрунтовано, апеляційна скарга позивача, не ґрунтується на законі та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 5 січня 2017 року справі № 335/13883/16-а (2-а/335/54/2017) залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції, прийнята в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко