Справа № 816/314/16
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року м. Київ К/800/21750/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Приходько І.В.
Бухтіярової І.О. Маринчак Н.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14.04.2016 р.

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2016 р.

у справі № 816/314/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фавор Бізнес Групп»

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фавор Бізнес Групп» (далі - позивач, ТОВ «Фавор Бізнес Групп») звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - відповідач, Кременчуцька ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області ), в якому просило суд зобов'язати Кременчуцьку ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області визнати податкову накладну № 5 від 27.01.2016 р. щодо реєстрації податкових зобов'язань з ПДВ в сумі 186 008,71 грн. такою, що подана вчасно, тобто 05.02.2016 р. в день фактичного відправлення до органів державної податкової служби засобами електронного зв'язку.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.04.2016 р., яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2016 р., адміністративний позов задоволено: визнано, що податкова накладна № 5 від 27.01.2016 р. подана ТОВ «Фавор Бізнес Групп» (ідентифікаційний код 39816412) до контролюючого органу у день її фактичного отримання - 05.02.2016 р.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14.04.2016 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2016 р. і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач процесуальним правом надати письмові заперечення не скористався.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження на підставі положень статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Фавор Бізнес Групп» у встановленому законом порядку зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку платників податків у Кременчуцькій ОДПІ; зареєстроване платником податку на додану вартість.

21.01.2016 р. між ТОВ «Фавор Бізнес Групп» та відповідачем укладено договір про визнання електронних документів № 21011161, предметом якого є визнання податкових документів, поданих платником податків у електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

05.02.2016 р. позивачем на підставі зазначеного договору направлено в електронному вигляді для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 5 від 27.01.2016 р.

Як підтверджено квитанцією № 1, зазначену податкову накладну доставлено до центрального рівня ДФС України 05.02.2016 об 10:33:13, однак, не прийнято для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних у зв'язку з виявленням помилки - «можливо, розірвано договір про визнання електронної звітності».

Крім того судами попередніх інстанцій встановлено, що договір про визнання електронних документів від 21.01.2016 № 21011161, укладений між ТОВ «Фавор Бізнес Групп» та Кременчуцькою ОДПІ, розірвано в односторонньому порядку, зокрема у зв'язку з відсутністю за місцезнаходженням підприємства позивача, на підтвердження чого надано повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням, довідку про встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків, рішення про доцільність/недоцільність направлення державному реєстратору повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за ф.№ 18-ОПП.

У пункті 4 розділу 6 договору від 21.01.2016 № 21011161 зазначено, що орган ДФС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або у разі зміни платником місця реєстрації.

Порядок подання платником податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку визначений у розділі ІІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 № 233. У додатку 1 до цієї Інструкції міститься примірний договір про визнання електронних документів, який укладається платником та контролюючим органом для врегулювання правовідносин з приводу визнання податкової звітності платника в електронному вигляді.

Згідно з пунктом 4 розділу 6 цього примірного договору орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

Втім установлені судами попередніх інстанцій фактичні дані зі спору не підтверджують існування обставин, за яких Інспекція вправі розірвати договір про визнання електронної звітності Підприємства в односторонньому порядку. Адже, як встановили суди на підставі наявних у справі доказів, місцем реєстрації Підприємства є: вул. Шевченка, 46, м. Кременчук, Полтавська область, 39600.

В силу частини другої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що так як зміни щодо місцезнаходження ТОВ «Фавор Бізнес Групп» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не вносились. Отже, місцезнаходження позивача не змінювалось, а відповідачем не доведено факту зміни місця реєстрації позивача. Відтак підстав для розірвання договору про визнання електронних документів від 21.01.2016 № 21011161 у відповідача не було.

Крім того, 05.02.2016 р. між ТОВ «Фавор Бізнес Групп» та Кременчуцькою ОДПІ укладено договір про визнання електронних документів № 05022162, предметом якого є визнання податкових документів, поданих платником податків у електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

05.02.2016 р. позивачем надіслано до контролюючого органу вказаний договір, проте, згідно з квитанцією № 1 «договір не прийнято, діє договір про визнання електронних документів від 21.01.2016 № 21011161».

Згідно з підпунктом 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

За приписами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до положень пункту 201.10 зазначеної статті податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (надалі - Порядок) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі до ДФС здійснюється їх розшифрування, перевіряється електронний цифровий підпис, визначається відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, та у разі відсутності причин для відмови проводиться їх реєстрація.

Згідно з пунктом 9 зазначеного Порядку причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: наявність помилок під час заповнення податкової накладної; відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Отже, процедура прийняття податкової накладної полягає у вчиненні посадовою особою податкового органу фактичних дій із: 1) розшифрування податкової накладної, перевірки електронного цифрового підпису та визначення відповідності електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку; 2) реєстрації податкової накладної у день її отримання органом державної податкової служби (у разі відсутності причин для відмови).

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що визначений пунктом 9 Порядку перелік підстав для відмови у реєстрації податкової накладної в Реєстрі є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню чи доповненню на розсуд контролюючого органу.

Оскільки судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що податковим органом безпідставно було відмовлено у прийнятті податкової накладної, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень, судами першої та апеляційної інстанцій були порушені норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення, в яких повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14.04.2016 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2016 р. у справі № 816/314/16 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис) І.В. Приходько
Судді: (підпис) І.О. Бухтіярова
(підпис) Н.Є.Маринчак