Справа № 130/2801/16-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 130/2801/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Шепель К.А.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

28 лютого 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач в грудні 2016 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з адміністративним позовом в якому просив:

- визнати неправомірною відмову Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови у проведенні перерахунку ОСОБА_2 пенсії посадової особи органів місцевого самоврядування в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого посадовця органів місцевого самоврядування відповідної посади та рангу у зв'язку з підвищенням з 01.12.2015 заробітної плати секретаря Станіславчицької сільської ради Жмеринського району.

- зобов'язати Жмеринське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 26.10.2016 посадової особи органів місцевого самоврядування в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого посадовця органів місцевого самоврядування відповідної посади та рангу у зв'язку з підвищенням з 01.12.2015 заробітної плати секретаря Станіславчицької сільської ради Жмеринського району, що складається з посадового окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років, премії та матеріальної допомоги на оздоровлення для вирішення соціально-побутових питань згідно довідки сільської ради від 25.10.2016 №1634.

Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.12.2016 адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_2 у розмірі 80% заробітної плати працюючого посадовця органів місцевого самоврядування відповідної посади та рангу станом на 01.12.2015.

Зобов'язано Жмеринське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області провести ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.НОМЕР_1, перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за віком, у відповідності до ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії в серпні 2012 року) згідно довідки виконавчого комітету Станіславчицької сільської ради Жмеринського району №1634 від 25.10.2016 з розрахунку 80% із заробітку в розмірі 8806,15 грн. з 01.11.2016.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідачі, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що з 03.08.2012 позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та з 03.01.2013 отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" в розмірі 80 % заробітної плати державного службовця.

26.10.2016 позивач у зв'язку із підвищенням заробітної плати посадовим особам органів місцевого самоврядування звернулась до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії.

У відповідь відповідач повідомив позивачу про те, що для проведення перерахунку її пенсії немає законних підстав, оскільки, відповідно до п. 5 прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213 VIII передбачено, що з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за посадою, з якої була призначена пенсія є неправомірними, оскільки не відповідають вимогам Закону.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Частиною 7 ст.21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" встановлено, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Статтею 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ) (в редакції чинній, на час призначення пенсії позивача) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У зв'язку із прийняттям Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" 28.12.2014 №76-VIII текст статті 37-1 викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України".

Пунктом 4 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії", в редакції, яка була чинна до 15.12.2015, було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16.01.2003 №432-IV "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" з 01.12.2015 встановлені нові розміри посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", яка діє з 15.12.2015, було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865, а саме, виключено п. 4, яким було визначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу" .

Колегія суддів зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Згідно Перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015, що набрав законної сили з 01.05.2016, втратив чинність Закон України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.

Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015, що набрав законної сили з 01.05.2016 не містить норм, щодо перерахунку раніше призначених пенсій державних службовців.

Таким чином, з грудня 2015 року чинним законодавством України не визначено суб'єктивного права, і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про державну службу".

На час звернення позивача до управління Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

З огляду на викладене, у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок його пенсії, не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії не призвела до зменшення розміру пенсії позивача, яка ним отримувалась до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При вирішенні спірних правовідносин колегією суддів також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014, в якому суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. У п. 2.2 вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) (254к/96-ВР ). У Рішенні від 02.03.1999 № 2-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України.

Отже, колегія суддів вважає, що підстави для перерахунку пенсії позивача відсутні, тому відмова відповідача у перерахунку пенсії позивача є обґрунтованою та правомірною.

Щодо клопотання позивача про розгляд справи за загальними правилами адміністративного судочинства у відкритому судовому засіданні апеляційний суд вважає, що воно не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2 цього Кодексу.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України передбачено, що скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч. 2 ст. 183-2 КАС України суд може розглядати в порядку скороченого провадження адміністративні справи щодо вимог, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті, якщо такі вимоги не стосуються прав, свобод, інтересів та обов'язків третіх осіб.

Відповідно до ч. 8 ст. 183-2 КАС України апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 ч.1 цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

В цьому випаду справа розглядається в письмовому провадженні і тоді, коли сторони бажають взяти участь в судовому засіданні і заявили клопотання про це.

Як встановлено з матеріалів справи, суд першої інстанції розглянув дану справу в порядку скороченого провадження з урахуванням усіх наявних обставин по справі, та не вбачав підстав для переходу у відкрите судове засідання.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що сторони мали можливість подати додаткові обґрунтування та інші докази до суду, що не заборонено законом та не було обмежено судом, крім того, як вбачається з матеріалів справи позивач скористався своїм правом щодо доказування надавши суду свої заперечення на апеляційну скаргу.

При цьому, слід зазначити, що дане клопотання позивачем подано до апеляційного суду після завершення підготовки справи до апеляційного розгляду і в ньому не наведено мотивованої аргументації щодо підстав розгляду справи за загальними правилами адміністративного судочинства у відкритому судовому засіданні.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової, про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області задовольнити повністю.

Постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 грудня 2016 року - скасувати та прийняти нову.

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.