Справа № 754/2001/17
Суддя: Таран Н. Г.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/268/17
Справа №754/2001/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 березня 2017 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києва, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

Встановив:

14.02.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом про визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що працював на різних прокурорських посадах в органах прокуратури Хмельницької області та Генеральної прокуратури України з 01.08.1988 року по 23.10.2014 року. Дарницьким управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві з 04.02.2005 року позивачу призначено пенсію за вислугу років на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону №1789-ХІІ) в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати. Наказом Генерального прокурора України від 23.10.2014 року за №2506-ц позивача звільнено з посади першого заступника начальника управління кадрового забезпечення Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Генеральної прокуратури України. У зв'язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою з 01.12.2015 року підвищено на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено, зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», Генеральною прокуратурою України 29.07.2016 року видано позивачу довідку №18-1129зп, згідно якої станом на 01.12.2015року заробітна плата позивача становить 31012,04 грн. Тож в серпні 2016 року позивач звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою про здійснення йому з 01.01.2016 року перерахунку раніше призначеної пенсії у розмірі 90 відсотків від заробітної плати, розмір якої визначено у довідці Генеральної прокуратури України №18-1129зп від 29.07.2016 року. Листом-відповіддю Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 12.08.2016 року за № 9825 позивачу було відмовлено в перерахунку з 01.01.2016 року пенсії у розмірі 90 відсотків від заробітної плати, визначеної у довідці Генеральної прокуратури України №18-1 129зп від 29.07.2016 року, без її обмеження максимальним розміром пенсій. Відмова Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві мотивована тим, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015 року з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Окрім того, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону № 213-УІ1І від 02.03.2015 року) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Також Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911 -VIII від 24.12.2015 року у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10740 грн. (1074 грн.*10). Також, на думку відповідача, із 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру», не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються. Позивач в свою чергу вважає, що відмовивши йому в перерахунку пенсії Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві діяло не на підставі, а поза межами повноважень та у спосіб, що суперечить Конституції України та законам України.

У зв'язку з вищевикладеним позивач просить визнати дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови в перерахунку його пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України від 29.07.2016 року №18-129зп, без обмеження максимальним розміром відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ в редакції від 04.02.2005 неправомірними. Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2016 року відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 04.02.2005 року в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України №18-1129зп від 29.07.2016 року, без обмеження її максимальним розміром пенсій та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсією, перерахувавши її на особистий пенсійний рахунок позивача.

Представник відповідача - Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києва у наданих письмових запереченнях позов не визнав, зазначивши, що Управління не здійснювало протиправних та неправомірних дій. Позивач перебуває у них на обліку та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про прокуратуру", однак, так як Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VIIІ від 24.12.2015 року, вказано, що у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10740,00 грн., а п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру» скасовуються, підстави для перерахунку пенсії позивачу відсутні.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної справи відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та з 04.02.2005 року відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» отримує пенсію в розмірі 90% середнього заробітку.

В серпні 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку розміру призначеної йому пенсії у зв'язку з підвищенням згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013, до якої додав довідку Генеральної прокуратури України від 29.07.2016 року №18-1129зп.

Згідно копії довідки Генеральної прокуратури України від 29.07.2016 року №18-1129зп ОСОБА_1 працював в Генеральній прокуратурі України на посаді першого заступника начальника управління. Заробітна плата з 01 грудня 2015 року складається: основний оклад 4114,00 грн., кл. чин 135,00 грн., вислуга років -1699,60 грн., щомісячна премія, на яку нараховуються страхові внески 19213,98 грн. Доплати, які передбачені чинним законодавством: надбавка за виконання особливо важливої роботи 4164,02 грн., матеріальна допомога на оздоровлення (1/12) 842,72 грн., матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових потреб (1/12) 842,72 грн. Всього: 31012,04 грн.

Листом від 12.08.2016 року Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 з 01.06.2015 року скасовано норми, щодо пенсійного забезпечення в частині призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». У зв'язку з вищевикладеним з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах визначених Законом України «Про прокуратуру» не призначаються, раніше призначені не перераховуються. Отже, відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії відповідно до довідки Генеральної прокуратури України №18-1129зп від 29.07.2016 року.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Законом України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу).

Частиною 1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Нормами ч.8 вказаної статті встановлено, що прокурорам і слідчим, що визнані інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Згідно ч.12 ст.50-1 наведеного Закону обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Відповідно до ч.17 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

У відповідності до п.п.4, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (в редакції, що діяла з 25 березня 2014 року) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року №432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

При цьому, перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.

15 липня 2015 року набрав чинності Закон України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру», відповідно до пп.1 п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» якого норми Закону України від 05 листопада 1991 року №1789-XII «Про прокуратуру», які регулювали, зокрема, питання перерахунку пенсії, втратили чинність.

Пенсійне забезпечення працівників прокуратури станом на час звернення позивача до пенсійного органу врегульовано ст.86 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру», за правилами ч.20 якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

При цьому, Кабінетом Міністрів України на виконання вимог наведеної норми не було визначені умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Таким чином, станом на момент призначення позивачу пенсії законодавством було встановлено право осіб, яким призначена пенсія згідно Закону України «Про прокуратуру», на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Разом із тим, на момент звернення позивача до територіального органу Пенсійного фонду України за перерахунком пенсії питання такого перерахунку чинним законодавством не врегульоване, в той час як передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій повинні бути визначені Кабінетом Міністрів України.

Відсутність затверджених Кабінетом Міністрів України порядку та умов перерахунку призначених пенсій державним службовцям не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії.

Судом враховано, що право на перерахунок пенсії надано позивачу з моменту призначення пенсії і на підставі діючого на той час законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило ст.22 Конституції України, яка є нормою прямої дії.

Згідно ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Частиною 1 ст.58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26 вересня 2014 року, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01 листопада 1996 року №9 зазначено, що відповідно до ст.8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.

Конституційним Судом України у рішеннях від 06 липня 1999 року №8-рп/99, від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 та від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 сформовано чітку правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

У рішенні від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 Конституційний Суд України зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

У рішенні від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 Конституційним Судом України зазначено, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 наведено тлумачення поняття «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в ч.3 ст.22 Конституції України, згідно з яким конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Таким чином, визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

За таких обставин, обмеження максимального розміру пенсії позивача Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VII, яким тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн., звужує зміст та обсяг конституційних соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури.

Відповідач, мотивуючи доводи щодо відсутності підстав для перерахунку пенсії позивача посилається на п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», згідно із яким у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Разом з тим, положення зазначеної правової норми поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку, а тому суд не приймає наведені доводи відповідача.

Отже, суд приходить до висновку, що право позивача на перерахунок пенсії з місяця підвищення розміру заробітної плати працівників органів прокуратури відповідно до рішень Кабінету Міністрів України є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Підпунктом 3 п.1 постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09 грудня 2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» установлено, що у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Згідно копії довідки Генеральної прокуратури України від 29.07.2016 року №18-1129зп ОСОБА_1 працював в Генеральній прокуратурі України на посаді першого заступника начальника управління. Заробітна плата з 01 грудня 2015 року складається: основний оклад 4114,00 грн., кл. чин 135,00 грн., вислуга років -1699,60 грн., щомісячна премія, на яку нараховуються страхові внески 19213,98 грн. Доплати, які передбачені чинним законодавством: надбавка за виконання особливо важливої роботи 4164,02 грн., матеріальна допомога на оздоровлення (1/12) 842,72 грн., матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових потреб (1/12) 842,72 грн. Всього: 31012,04 грн.

Таким чином, оскільки, як зазначено вище, перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, а постанова Кабінету Міністрів України №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», на підставі якої позивач набув право на збільшення розміру пенсії, прийнята 09 грудня 2015 року, відповідний перерахунок має бути здійснений саме з 01 січня 2016 року.

У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 та наявності підстав для зобов'язання Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести позивачу перерахунок пенсії у відповідності до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 04.02.2005 року виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, на підставі довідки Генеральної прокуратури України №18-1129зп від 29.07.2016 року без обмеження її максимальним розміром пенсії та здійснити відповідні виплати з 01 січня 2016 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 17, 158-162, 183-2 КАС України, Законом України «Про прокуратуру», суд, -

Постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києва щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 29.07.2016 року №18-1129зп.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Києва провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії), починаючи з 01.01.2016 року на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 29.07.2016 року №18-1129зп виходячи з розрахунку 90 % від суми місячної заробітної плати без обмеження її граничного розміру.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Н.Г. Таран