Справа № 200/16032/16-а
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/200/626/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«31» січня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Женеску Е.В.

за участю секретаря Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначив, що з 27.10.1998 року відповідачем йому призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла станом на час призначення пенсії, у розмірі 80 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року за № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» підвищено посадові оклади працівникам прокуратури, у зв'язку з чим прокуратурою Дніпропетровської області позивачу видано довідку від 30.03.2016 за № 18-127вих-16 про розмір заробітної плати на предмет перерахунку пенсії з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 та № 1013 від 09.12.2015. Він 16.06.2016 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії та надав вищезазначену довідку. Листом від 22.06.2016 р. відповідач відмовив йому в перерахунку пенсії на тій підставі, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру».

Позивач вважає дії відповідача, щодо відмови йому у проведенні перерахунку пенсії протиправними та такими, що порушують його соціальні права щодо пенсійного забезпечення та звужують конституційні гарантії.

Враховуючи викладене, позивач просив суд: визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, що діяла станом на дату призначення пенсії) у розмірі 80 відсотків від місячного заробітку, зазначеного у довідці прокуратури Дніпропетровської області від 30.03.2016 за № 18-127вих-16 без обмеження її максимального розміру, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.01.2016 року; стягнути з відповідача на його користь понесені витрати зі сплати судового збору.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, надав суду письмові заперечення на позов. Заперечення обґрунтовані тим, що на теперішній час чинні норми законодавства, що визначають підстави, умови та порядок перерахунку пенсії відсутні. Відповідач як суб'єкт владних повноважень, що повинен здійснювати власну діяльність на підставі чинного законодавства та у спосіб, передбачений законом, не може на власний розсуд провести перерахунок пенсії позивачу за умови відсутності відповідного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що з 27.10.1998 року ОСОБА_1 була призначена пенсія згідно Закону України «Про прокуратуру».

Позивач 16.06.2016 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати та надав довідку від 30.03.2016 за № 18-127вих-16 про розмір заробітної плати на предмет перерахунку пенсії з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 та № 1013 від 09.12.2015, видану прокуратурою Дніпропетровської області.

В проведенні даного перерахунку позивачу було відмовлено.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини та відповідні їм правовідносини, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Нормами, що визначали механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, були частини 13 та 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, що діяла станом на час призначення позивачу пенсії (жовтень 1998 року).

Частиною 13 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХП від 05.11.1991 року, було передбачено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Відповідно до частини 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», яка була чинною до 01.01.2015 року, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2015 року, частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» викладено в новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до прикінцевих положень вищезазначеного Закону від 28.12.2014 року № 76-VIII Кабінету Міністрів України необхідно було у місячний термін з дня набрання чинності цим Законом забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону.

Але Урядом вказане питання не було врегульоване.

15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. № 1697-VII та втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789-XII., крім окремих положень.

Підстави та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури, передбачені статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Відповідно до ч. 13 ст. 86 Закону №1697-VII пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Частиною 20 ст. 86 Закону №1697-VII передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Але до цього часу нормативно-правовий акт, який би визначав умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України не прийнято.

Проте, неприйняття Кабінетом Міністрів України нормативно-правового акта, який би визначав умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для відмови у такому перерахунку та позбавити позивача права на перерахунок раніше призначеної пенсії, яке йому надано з моменту призначення пенсії і на підставі діючого на той час законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило ст. 22 Конституції України, яка є нормою прямої дії.

За вказаних обставин відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України будь-якого порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури є фактично бездіяльністю, що порушує гарантоване Конституцією та Законом право на її перерахунок.

Подібна бездіяльність з боку Уряду України (Кабінету Міністрів України) у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та 71378/10) від 26 вересня 2014 року з питання відмови в перерахунку пенсії через невстановлення певного порядку Урядом була кваліфікована Європейським судом з прав людини як порушення майнового інтересу заявника, що передбачено у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Аналогічну правову позицію Європейського суду з прав людини викладено у справі «Будченко проти України» (заява № 38677/06) від 24.07.2014). Суть цієї справи Європейського суду з прав людини полягала у тому, що Кабінет Міністрів України повинен був запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги, у тому числі на які мав право заявник.

Наведений стан був визнаний Європейським судом з прав людини таким, що порушив майновий інтерес заявника, тривале незапровадження відповідного механізму було втручанням у право заявника мирно володіти своїм майном, передбачене статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграф 39 у справі «Будченко проти України».

Стаття 1 Першого протоколу Конвенції визначає «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Подібні проблемні питання були предметом обговорення на Пленумі Вищого адміністративного суду України № 3 від 05 лютого 2016 року щодо результатів вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у спорах щодо визначення розміру заробітної плати працівників апарату судів.

У своїй довідці та висновках Пленум Вищого адміністративного суду України сформулював позицію, що протягом періоду відсутності постанови Кабінету Міністрів України застосуванню підлягають положення попередніх Законів України. Аналогічну позицію викладено в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 22.07.2011 № 1091/11/13-11.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Крім того Вищий адміністративний суд України відмітив, що враховуючи європейське направлення розвитку України та цілі прийняття Закону України від 18 березня 2004 року № 1629-IV «Про загальнодержавну програму адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу», а також початку дії Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, правові позиції, сформульовані в рішеннях Європейського суду справедливості, можуть враховуватися адміністративними судами як аргументація відносно гармонійного тлумачення національного законодавства України згідно з загальноприйнятими стандартами правової системи ЄС щодо регулювання відносин стосовно яких виник спір.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" (пункт 1) Україна визнала обов'язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу.

Питання перерахунку призначених пенсій регламентуються ст. ст. 44,45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (із змінами та доповненнями), який є загальним нормативним актом по відношенню до Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч.4 ст.45 Закону №1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35,частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Частиною 1 ст.44 Закону № 1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до ч.5ст.45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно з положеннями п.1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1, заява про перерахунок пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Відповідно до п.1.7 Порядку № 22-1, днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Згідно з абз. 2 п. 4.1 Порядку № 22-1, заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Таким чином необхідною умовою для перерахунку пенсії є заява про перерахунок пенсії та документи, подані пенсіонером щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії.

Що стосується права позивача на перерахунок пенсії у розмірі 80 відсотків місячної (чинної) заробітної плати слід зазначити наступне.

Пенсія позивачу була призначена відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.91 № 1789-ХII, згідно з якою прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, в тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80% від суми їхньої місячної заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2%, але не більше 90% від суми місячного (чинного) заробітку.

З приводу перерахунку пенсії працівникам прокуратури в Україні існує певна судова практика, відповідно до якої при перерахунку пенсії працівникам прокуратури мають застосовуватися норми, що діяли на момент призначення пенсії, а саме пункти 12 (13) та 17 (18) ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII зі змінами станом на 12.07.2001р,якими регулювався порядок, підстави і умови перерахунку пенсії прокурорам, оскільки іншого не існувало і на даний час не існує.

Зазначена правова позиція ґрунтується на Конституції України, узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини та обґрунтовується наступним:

Відповідно до ст. 8 Конституції України в країні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та має пріоритет над іншими нормативно-правовими актами. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

У статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У рішенні Конституційного Суду України від 13.05.2015 № 1-9/2015 зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту, форм і видів пенсійного забезпечення ( пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Також, Конституційний Суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

У частині першій статті 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Так, держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування, але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" Пенсійний фонд України і його територіальні підрозділи здійснюють керівництво та управління солідарною системою, проводять збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначають пенсії, підготовляють документи для їх виплат та виконують інші управлінські функції. Вони по суті є органами державної виконавчої влади і суб'єктами владних повноважень, а тому, керуючись вимогами ст. 19 Конституції України , зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Передбачена дефініція у п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 VIII щодо скасування з 01 червня 2015 року норм пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до спеціальних законів, у тому числі «Про прокуратуру», свідчить про те, що з 01.06.2015 не здійснюється призначення пенсій відповідно до спеціального законодавства.

Аналізуючи вказані норми закону та виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, викладені положення п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Тому, скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 1 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України "Про прокуратуру".

Питання про застосування цього Закону у часі регулюється згідно зі ст.ст. 21 та 22 Конституції України, які гарантують людині, що її права і свободи, будучи невідчужуваними та непорушними, не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, ці закони, зміни до законів, не розповсюджуються на вже існуючі права і свободи людини, якщо вони звужують зміст та обсяг цих прав і свобод. Тому зазначена норма не може застосовуватися на раніше призначені пенсії під час їх перерахунку.

З урахуванням викладеного при перерахунку пенсії позивачу, як працівнику прокуратури, має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках та порядок її перерахування, яка діяла на момент призначення пенсії.

Зокрема у постанові пленуму Верховного суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 зазначено, що відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.

Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені в ній права і свободи людини й громадянина не є вичерпними. Оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справах щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 щодо пільг, компенсацій і гарантій та від 11 жовтня 2005 року № 8 рп/2005 про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

У даних рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення № 5-рп/2002).

У рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики.

22 травня 2008 року Конституційний Суд України в рішенні №10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у рішенні від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005, згідно з яким "конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними". При цьому Конституційний Суд України підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Виключно визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Враховуючи вищезазначене, необхідною умовою для перерахунку пенсії є документи, додатково подані пенсіонером щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії. При цьому, такий перерахунок має здійснюватися виходячи із норм законодавства, які були чинними на момент призначення позивачу пенсії та в розмірі 80% від заробітної плати, що узгоджується з постановою Верховного Суду України від 06.10.2015 в адміністративній справі № 21-2432/15, в якій судовою колегією зазначено, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, а також механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років, яка діяла на момент призначення пенсії (стаття 50-1 Закону № 1789-ХІІ). Аналогічні рішення були прийняті у постановах Верховного Суду України від 10.12.2013 (справа № 21-348а13) та від 17.12.2013 (справа № 21-445а13), від 01.07.2014 року (справа № 21-244а14), від 06.10.2015 ( справа № 127/11720/14-а), від 06.10.2015 (справа № 21-2432/15), які згідно з статтею 244-2 КАС України мають враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права

Таким чином правова позиція Верховного суду України та Конституційного суду України полягає у тому, що обмеження (у будь якій формі) прав чи свобод людини є не допустимим.

Крім того, правомірність позовних вимог позивача та протиправність дій відповідача як суб'єкта владних повноважень також підтверджується судовою практикою, що склалася при вирішенні подібних спорів щодо перерахунку пенсій працівникам прокуратури, а саме: ухвали Вищого адміністративного суду України від 06.07.2016 (справа № К800/15163/16), від 31.08.2016 (справа № К 800/23431/16), від 11.10.2016 (справа № К800/51891/15) та інші.

Згідно з п. 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Оскільки пенсія позивачу була призначена до набрання законної сили Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668- VI, то зазначені обмеження на неї не поширюються.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Таким чином, оскільки позивач звернувся за перерахунком пенсії 16 червня 2016 року, то перерахунок призначеної йому пенсії має бути проведений з 01 липня 2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 8, 11, 17, 18, 70-71, 94, 158-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку розміру пенсії за вислугу років згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013, викладені у листі від 22.06.2016 за № 3804/04/15.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, що діяла станом на дату призначення пенсії) у розмірі 80 відсотків від місячного заробітку, зазначеного у довідці прокуратури Дніпропетровської області від 30.03.2016 за № 18-127вих-16 без обмеження її максимального розміру, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01 липня 2016 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 551,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску