Справа № 805/3650/16-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Троянова О.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року справа №805/3650/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_2,суддів Сіваченка І.В., Чебанова О.О. розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскетбольний клуб "Азовмаш" на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2016 р. у справі № 805/3650/16-а (головуючий І інстанції Троянова О.В.) за позовом Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскетбольний клуб "Азовмаш" про стягнення коштів у розмірі податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб у сумі 200 719,43грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Маріупольська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області(далі- позивач) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Баскетбольний клуб Азовмаш (далі-відповідач, апелянт) про стягнення коштів у розмірі податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб у сумі 200 719,43грн./а.с.4-6/.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що за Товариством з обмеженою відповідальністю Баскетбольний клуб Азовмаш існує податковий борг з орендної плати з юридичних осіб у сумі 200719,43грн. який утворився внаслідок несплати самостійно визначеного податкового зобовязання відповідно до податкових декларацій з плати за землю за 2016 рік.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року адміністративний позов Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю Баскетбольний клуб Азовмаш про стягнення коштів у розмірі податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб у сумі 200719,43грн. задоволено.

Стягнуто з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю Баскетбольний клуб Азовмаш () відкритих у банківських установах, обслуговуючих такого платника податків заборгованість з орендної плати з юридичних осіб у сумі 200719,43грн.(двісті тисяч сімсот девятнадцять гривень сорок три копійки) на користь бюджету.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було подано (узгоджено) податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік у сумі 200719,43грн. в якій платником визначено податкове зобовязання з орендної плати за землю, а тому підстав для застосування пільг, які визначено Законом України № 1669 є не можливим.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, оскільки він здійснює свою господарську діяльність на адміністративній території Луганської області де здійснювалася антитерористична операція, період проведення антитерористичної операції триває, нормою прямої дії Закону № 1669 передбачено звільнення таких суб'єктів господарювання під час проведення АТО, які здійснюють діяльність на території проведення АТО від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Відповідач зазначив, що на час проведення АТО з квітня 2014 року він звільнений від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Позивач Маріупольська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області діє на підставі положення про Державну фіскальну службу України та керується Податковим кодексом України.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю Баскетбольний клуб Азовмаш зареєстровано в якості юридичної особи за кодом , за адресою: пл. Машинобудівельників, буд.1, м. Маріуполь, Донецька область 87535. Знаходиться на податковому обліку в Маріупольській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області в якості платника податків /а.с.7-9/.

Відповідно до договорів про оренду земельних ділянок, Маріупольською міською радою надано Товариству з обмеженою відповідальністю Баскетбольний клуб Азовмаш в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,7458га та 0,2105га відповідно/а.с.10-17/.

06 жовтня 2015 року між Маріупольською ОДПІ та Товариством з обмеженою відповідальністю Баскетбольний клуб Азовмаш укладено договір № 120520151 «Про визнання електронних документів» /а.с.18-19/.

Відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю Баскетбольний клуб Азовмаш подано податкові декларації з плати за землю ( земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), а саме :

-від 18.02.2015 року №, за 2015 рік з визначенням нарахованої орендної плати за землі державної або комунальної власності усього 25 470,17 грн. в період з січня по листопад по 2 122,51 грн., за грудень 2122,56 грн.;

-від 19.02.2016 року № за 2016 рік з визначенням нарахованої орендної плати за землі державної або комунальної власності усього 335407,14 грн. в період з січня по листопад по 27950,60грн., за грудень 27950,54 грн.;

-від 17.02.2015 року №, за 2015 рік з визначенням нарахованої орендної плати за землі державної або комунальної власності усього 35465,34 грн. в період з січня по листопад по 2 955,45 грн., за грудень 2955,39 грн.;

-від 19.02.2016 року №, за 2016 рік з визначенням нарахованої орендної плати за землі державної або комунальної власності усього 50822,56 грн. в період з січня по листопад по 4235,21грн., за грудень 4235,25грн.;

-від 18.02.2015 року №, за 2015 рік з визначенням нарахованої орендної плати за землі державної або комунальної власності усього 25 470,17 грн. в період з січня по листопад по 2 122,51 грн., за грудень 2122,56 грн.;

-від 19.02.2016 року №, за 2016 рік з визначенням нарахованої орендної плати за землі державної або комунальної власності усього 36498,61грн. в період з січня по листопад по 3041,55грн., за грудень 3041,56 грн. /а.с.20-32/.

Відповідач не заперечував проти часткового погашення самостійно визначеного зобов'язання за період з січня по листопад 2015р. (ар.с.53-55)

Колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) та Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VІІ (надалі - Закон № 1669-VII).

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Підпунктом 16.1.4 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно вимог п.п. 14.1.175 цієї статті податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормою пункту 287.3 статті 287 ПК України передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст.1 Закону № 1669-VII період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014року.

На виконання Закону № 1669-VII розпорядженнями Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року та від 02.12.2015 №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Статтею 6 Закону № 1669-VII (в редакції, чинній у спірний період) встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено субєктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Однак, порядок звільнення від сплати за використання земельними ділянками наведеною нормою не визначений.

Згідно до частини 3 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» наведеного Закону, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

У відповідності до вимог п.п. 30.1. 30.2, 30.3. 30.3 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об'єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

За приписами п. 30.4 наведеної норми платник податків вправі відмовитися від використання податкової пільги чи зупинити її використання на один або декілька податкових періодів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Податкові пільги, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, зараховані в рахунок майбутніх платежів з податків та зборів або відшкодовані з бюджету.

У відповідності до п.30.9 цієї статті податкова пільга надається, зокрема, шляхом звільнення від сплати податку та збору.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що використання податкової пільги є правом платника податків, а не його обовязком.

Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Наказом Міністерства доходів і зборів України 30.12.2013 року № 865 затверджено форму податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), зокрема додаток 2 «Відомості про пільги на земельний податок з наявних площ земельних ділянок».

Форма податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), затверджена наказом Міністерства фінансів України від 16 червня 2015 року № 560, також містить в собі графи щодо пільг, у яких зазначається розмір пільги відповідно до законодавства та/або рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, яким пільгу надано.

Колегія суддів вважає, що наведені норми ПК України не суперечать Закону України № 1669-VII, а тому підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю Баскетбольний клуб Азовмаш подано податкові декларації з плати за землю ( земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), а саме :

-від 18.02.2015 року №, за 2015 рік з визначенням нарахованої орендної плати за землі державної або комунальної власності усього 25 470,17 грн. в період з січня по листопад по 2 122,51 грн., за грудень 2122,56 грн.;

-від 19.02.2016 року № за 2016 рік з визначенням нарахованої орендної плати за землі державної або комунальної власності усього 335407,14 грн. в період з січня по листопад по 27950,60грн., за грудень 27950,54 грн.;

-від 17.02.2015 року №, за 2015 рік з визначенням нарахованої орендної плати за землі державної або комунальної власності усього 35465,34 грн. в період з січня по листопад по 2 955,45 грн., за грудень 2955,39 грн.;

-від 19.02.2016 року №, за 2016 рік з визначенням нарахованої орендної плати за землі державної або комунальної власності усього 50822,56 грн. в період з січня по листопад по 4235,21грн., за грудень 4235,25грн.;

-від 18.02.2015 року №, за 2015 рік з визначенням нарахованої орендної плати за землі державної або комунальної власності усього 25 470,17 грн. в період з січня по листопад по 2 122,51 грн., за грудень 2122,56 грн.;

-від 19.02.2016 року №, за 2016 рік з визначенням нарахованої орендної плати за землі державної або комунальної власності усього 36498,61грн. в період з січня по листопад по 3041,55грн., за грудень 3041,56 грн. /а.с.20-32/.

У п.56.11 ст. 56 ПК України визначено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно п.50.1 ст.50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Доказів подання уточнюючого розрахунку про зменшення задекларованої суми податкового зобовязання позивачем не надано.

Відповідно до вимог п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

За приписами п.37.3 ст. 37 ПК України підставами для припинення податкового обов'язку, крім його виконання, є: ліквідація юридичної особи; смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; скасування податкового обов'язку у передбачений законодавством спосіб.

Позивачем не надано доказів на підтвердження припинення спірного податкового зобовязання щодо сплати земельного податку, у встановлений законом спосіб.

Згідно ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Порядок направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України 10.10.2013 N 576, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 р. за N 1840/24372, у п.2.2 якого також визначено, що податкова вимога формується, зокрема, якщо платник податків не сплатив суми податкового зобов'язання, зазначеної в поданій ним податковій декларації, у встановлені Кодексом строки.

Згідно п.3.1 цього Порядку податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів.

З метою погашення податкового боргу податковим органом на адресу Товариством з обмеженою відповідальністю Баскетбольний клуб Азовмаш з було направлено податкові вимоги форми «Ю» №9046-25 від 01.03.2016 року та від 14.03.2016 року №9540-17, №1717-23 від 17.02.2016 року. Вказані вимоги були отримана підприємством 21.03.2016 року та 26.02.2016 року відповідно/а.с.35,36,37/.

Матеріалами справи доводиться наявність у позивача податкового боргу з земельного податку в розмірі 200719,43 грн.

Отже, з урахуванням того, що узгоджена сума податкового зобов'язання набула статусу податкового боргу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо законних підстав для стягнення з відповідача заборгованості із орендній платі з земельного податку з юридичних осіб у розмірі 200719,43 грн.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.3 статті 95 ПК України встановлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органом, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

У справах про стягнення боргу предметом доказування мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов'язує можливість стягнення боргу у судовому порядку, встановлення факту його сплати у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту тощо, в тому числі, якщо рішення, за яким такий борг стягується не було скасовано, а отже є чинним, борг не сплачено самостійно, то він підлягає стягненню у судовому порядку.

При таких обставинах колегія суддів приходить до висновку, що, позивачем було подано (узгоджено) податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), в якій платником визначено податкове зобовязання з орендної плати за землю у розмірі 200719,43грн.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У звязку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскетбольний клуб "Азовмаш" на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2016 р. у справі № 805/3650/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2016 р. у справі № 805/3650/16-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

ОСОБА_1ОСОБА_2

Судді: І.В.Сіваченко

ОСОБА_3