Справа № 807/2535/14
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 року м. Київ К/800/2673/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача Голубєвої Г.К.

Суддів Приходько І.В.

Юрченко В.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2015 року та постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.09.2014 року по справі № 807/2535/14 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Виноградівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Виноградівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11 липня 2014 року № 735/22-/901 про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 6800,00 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.09.2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2015 року у даній справі відмовлено у задоволенні позовних вимог з огляду на їх безпідставність.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального права та без належного врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 11 липня 2014 року ДПІ у Виноградівському районі прийнято податкове повідомлення-рішення № 735/22-/901 про застосування до позивача фінансових санкцій (штрафу) у розмірі 6800,00 грн. за порушення п.2 ч.1 ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон № 481/95-ВР).

Вказане рішення прийнято на підставі направлених прокуратурою Закарпатської області матеріалів РВ УМВС України в Закарпатській області, зокрема, рапорту від 30 травня 2014 року, яким зафіксовано факт реалізації у належному позивачу кафе «Скарлет» неповнолітньому пива «Оболонь світле» місткістю 0,5 л. за ціною 7,00 грн., пояснень неповнолітнього та власника кафе, протоколу про адміністративне правопорушення від 02 червня 2014 року № 0062279 та протоколу засідання адміністративної комісії при виконкомі Теківської сільської ради від 12 червня 2014 року № 1.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди виходили з наступних мотивів, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.15-3 Закону № 481/95-ВР (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачає заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особами, які не досягли 18 років.

В силу вимог абз.9 ч.2 ст.17 вказаного Закону до суб'єктів господарювання застосується штраф у разі порушення вимог ст. 15-3 цього Закону у сумі 6800,00 грн.

Відповідно до ч.4 ст.17 Закону № 481/95-ВР рішення про стягнення штрафів, передбачених ч.2 цієї статті, приймаються органами державної податкової служби та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону № 481/95-ВР, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року №790, передбачає, що підставою для прийняття рішення про застосування штрафних санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Згідно з п. 8 вказаного Порядку строки і порядок розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, та прийняття рішення щодо їх застосування встановлюються зазначеними органами відповідно до їх компетенції.

Від часу набрання чинності ПК України 01 січня 2011 року у контролюючих органів в розумінні ПК України відсутні повноваження щодо прийняття інших рішень, крім податкових повідомлень-рішень, якими можуть бути визначені грошові зобов'язання, оскільки відповідно до п.10 підрозділу 10 розділу XX ПК України («Перехідні положення») нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

Ст. 113 ПК України передбачає, що штрафні (фінансові) санкції застосовуються також і за порушення вимог іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладено на контролюючі органи (в тому числі, на санкції за порушення норм законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, оскільки контроль за дотриманням відповідних норм покладено на органи доходів і зборів України), то контролюючий орган, розрахувавши суму грошового зобов'язання (якою є, в тому числі, штрафна санкція за порушення вимог іншого законодавства, пп.14.1.39 п.14.1 ст. 14 ПК України) такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків саме податкове повідомлення-рішення, у відповідності до п.58.1 ст.58 ПК України.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи, колегія суддів погоджується з думкою судів про те, що оскаржуване рішення суб'єкта владних повноважень відповідає чинному податковому законодавству та процедура його прийняття є правильною.

За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому, відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС України, касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2015 року та постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.09.2014 року по справі № 807/2535/14 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку передбаченому ст. ст. 235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.
Судді підпис Приходько І.В.
підпис Юрченко В.П.