Справа № 806/142/17
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"02" березня 2017 р. Справа № 806/142/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

представника відповідача: Заруцького В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "26" січня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати інформацію на звернення від 15 грудня 2016 року ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій неправомірними в частині ненадання інформації на скаргу (звернення) від 15 грудня 2016 року та зобов'язання надати таку інформацію.

Позовні вимоги мотивовані зверненням Позивача до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України із письмовою скаргою від 15.12.2016 року щодо наявності в діях посадових осіб Регіонального сервісного центру Житомирської області та працівника цього ж центру ОСОБА_5. ознак злочину і притягнення їх до відповідальності. Позивач вважає протиправною бездіяльність Відповідача щодо розгляду вказаного звернення.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 26.01.2017 року та постановити рішення, яким:

- визнати неправомірними дії (бездіяльність) Головного сервісного центру МВС України в частині ненадання повної інформації на звернення від 15 грудня 2016 року;

- зобов'язати Головний сервісний центр МВС України надати йому повну інформацію на звернення від 15 грудня 2016 року.

Апелянт у своїх доводах зазначає, що у справі відсутні належні докази відправлення інформації по суті звернення від 15.12.2016 року. Також ОСОБА_4 зазначає, що звернення від 15.12.2016 року відповідачем було в незаконний спосіб відправлено до Регіонального сервісного центру МВС в Житомирській області та не виконана прохальна частина звернення - призначити та провести службове розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач 15.12.2016 року направив до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України письмову скаргу на неправомірні дії Регіонального сервісного центру Житомирської області і безпосереднього його (центру) працівника ОСОБА_5. Як зазначено в дослідженій судом копії такої скарги, в скарзі зазначалося про наявність в діях державних службовців Регіонального сервісного центру Житомирської області ознак злочинів, передбачених Кримінальним кодексом України.

Як вбачається з матеріалів справи, вказана скарга Відповідачем отримана 19.12.2016 року, а 21.12.2016 року супровідним листом № 31/Г-1773 за належністю направлена для розгляду по суті до Національної поліції України, про що одночасно був повідомлений Позивач (а.с.19).

Таке рішення Відповідача узгоджується із вимогами ч.3 ст.7 Закону № 393/96-ВР, відповідно до яких, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Аналогічно, в абзаці десятому пункту 2.1 глави 2 Порядку (в редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ № 1087 від 17.10.2016) прямо зазначено, що у разі якщо у зверненні, яке надійшло до МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, міститься інформація про кримінальні правопорушення, що вчинені або готуються, таке звернення невідкладно надсилається за належністю до відповідного органу досудового розслідування для реєстрації, проведення досудового розслідування та прийняття рішення згідно з вимогами кримінального процесуального законодавства.

Повідомлення Позивача щодо направлення його скарги від 15.12.2016 року за належністю до Національної поліції України підтверджується дослідженими в судовому засіданні копії такого повідомлення від 21.12.2016 р. та витягу із Реєстру № 335 про направлення Позивачу 22.12.2016 року вказаного листа (а.с.20).

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_4 не відповідають обставинам справи та не узгоджуються із вимогами чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Право на доступ до інформації є конституційним правом людини, яке передбачене і гарантоване статтею 34 Конституції України, а саме, право кожного на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Закон України "Про інформацію" (далі - Закон) встановлює, що кожен має право на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Під інформацією Закон розуміє будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Закон України "Про звернення громадян" передбачає, що громадяни України мають право звернутися до: органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів, скаргою про їх порушення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що доводи позивача стосовно бездіяльності відповідача щодо ненадання інформації на скаргу від 15.12.2016 року є безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджено, що запит позивача розглянуто та надано відповідь заявнику Головним сервісним центром МВС України в Житомирській області (а.с. 19).

Стосовно доводів позивача про те, що вказана відповідь не надходила, то колегія суддів зазначає, що як слідує з матеріалів справи, скарга ОСОБА_4 була зареєстрована ГСЦ МВС України 19.12.2016 року за вхідним № Г-1773, тобто була надана в межах п'яти робочих днів встановлених законодавством. Відповідь ГСЦ МВС Ураїни була надана 21.12.2016 року № 31/ Г-1773. Матеріалами справи також підтверджено, що відповіді на запити позивачу надіслані поштовим зв'язком за адресою, яка зазначена у запиті, про що зазначено у журналі відправленої кореспонденції (а.с. 20).

Колегія суддів зазначає, що відповідальність за доставку поштової кореспонденції чинним законодавством покладена на підприємства поштового зв'язку. Неотримання запитувачем інформації з незалежних від розпорядника інформації підстав не може бути правовою підставою для притягнення останнього до відповідальності.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "26" січня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Повний текст cудового рішення виготовлено "02" березня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_4 АДРЕСА_2

3- представник ОСОБА_7 АДРЕСА_1

4- відповідачу: Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України вул.Лукьянівська, 62,м.Київ 71,04071

- ,