Справа № 816/1793/16
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року м. Полтава Справа № 816/1793/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Канигіної Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом

позивача ОСОБА_1
до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області
про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

11.10.2016 ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (надалі - ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, відповідач) про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити дії, у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати відмову ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, викладену в листі від 08.09.2016 № 7012/6-16, якою ОСОБА_1 відмовлено у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Мелехівської сільської ради Чорнухівського району Полтавської області за межами населених пунктів;

- зобов'язати ГУ Держгеокадастру Полтавської області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Мелехівської сільської ради Чорнухівського району Полтавської області за межами населених пунктів.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що позивачем подано до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Мелехівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів, за наслідками розгляду якого відповідач фактично відмовив у такому затвердженні. За твердженням позивача, відображені в листі відповідача від 08.09.2016 № 7012/6-16 недоліки проекту землеустрою є надуманими та сформульовані таким чином, щоб їх не можливо було виправити, а тому дії відповідача спрямовані на перешкоджання в реалізації права позивача на отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Представник позивача надала до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника у порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. У письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні позову (а.с.87-91). Посилався на встановлення спеціалістами ГУ Держгеокадастру у Полтавській області в ході розгляду клопотання позивача висновку про якісну характеристику ґрунтів, який розроблено ТОВ "Горизонт", проте, проект землеустрою, поданий на затвердження, розроблено ФОП ОСОБА_2. Тому в рішенні запропоновано підтвердити можливість використання інформації про якісну характеристику ґрунту. Пояснював також, що при виконанні топографо-геодезичних робіт із землеустрою, що входять у комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), не враховано вимоги Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі на місцевості та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 № 376. За твердженням відповідача, у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки має бути відмовлено, оскільки вирішення клопотань про затвердження проектів землеустрою є дискреційним повноваженням відповідача та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 05.08.2016 позивачем подано на затвердження до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 (а.с.92).

За наслідками розгляду вказаного клопотання відповідачем складено лист від 08.09.2016 № 7012/6-16 (а.с. 93-94), яким вказано на необхідність виправлення у поданому проекті таких недоліків:

- обґрунтувати з урахуванням вимог статей 25, 26, 28, 29, 50, 66 Закону України "Про землеустрій" долучені до проекту додатки на стор. 13, 14, зокрема Висновок про якісну характеристику ґрунтів земельної ділянки від 15.02.2016 № 052/016, розроблений іншим виконавцем (розробником) документації із землеустрою (ТОВ "Горизонт"). Сам проект землеустрою розроблений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника від 05.02.2013 № 002155. Окрім того, підтвердити можливість використання інформації про якісну характеристику ґрунту, що надана ТОВ "Горизонт";

- при виконанні топографо-геодезичних робіт із землеустрою, що входять у комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), не враховані вимоги пунктів 2.3, 2.5, 2.6, 2.7 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 № 376 (в результаті обробки матеріалів геодезичних вишукувань не враховано, що при зйомці створені системи ходів з вузловою точкою (див. Схему планової основи на стор. 21; відомість обробки тахеометричного ходу № 1, № 2 (стор. 22). Звернуто увагу щодо необхідності обов'язкового дотримання при виконанні зйомки вимог, передбачених Інструкцією з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04.-02-98), затвердженою наказом Укргеодезкартографії від 09.04.1998 № 56, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.06.1998 за №393/2833 (із змінами).

Указаним листом також запропоновано звернутися до розробника землевпорядної документації для приведення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою, після чого подати клопотання та землевпорядну документацію на повторний розгляд.

Таким чином, позивачу фактично відмовлено у затвердженні поданого проекту землеустрою.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, позивач оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню, суд виходить із такого.

Згідно з частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до частини першої статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення уповноваженого органу виконавчої влади приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зокрема, у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання) (частина перша статті 123 Земельного кодексу України).

У випадку формування нової земельної ділянки надання у користування земельної ділянки здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розроблення якої здійснюється на підставі дозволу, зокрема, органу виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (абзац 6 частини першої статті 123 Земельного кодексу України).

Судом встановлено, що наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 01.10.2015 № 1761/0/75-15-СГ гр. ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Мелехівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів (а.с. 103).

Надалі позивач звернулася із заявою про розроблення проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки до ФОП ОСОБА_2, яка має кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника від 05.02.2013 № 002155 та відповідає вимогам до розробників документації із землеустрою, визначених статтею 26 Закону України "Про землеустрій" (а.с.62).

ФОП ОСОБА_2 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с. 15-62).

Відповідно до частини шостої статті 186 Земельного кодексу України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною четвертою статті 123 Земельного кодексу України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Висновком Відділу Держгеокадастру у Чорнухинському районі Полтавської області від 28.03.2016 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Мелехівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів, поданий гр. ОСОБА_1 (а.с. 58-59).

Частиною шостою статті 123 Земельного кодексу України передбачено, зокрема, що відповідний орган виконавчої влади у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки здійснюється рішенням уповноваженого органу про надання земельної ділянки у користуванні за проектом землеустрою щодо її відведення (частина десята статті 123 Земельного кодексу України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 123 Земельного кодексу України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Оцінюючи наведені відповідачем у листі від 08.09.2016 № 7012/6-16 підстави для відмови позивачу у затвердженні поданого проекту землеустрою, суд дійшов таких висновків.

Стосовно першої підстави, а саме: обґрунтувати з урахуванням вимог статей 25, 26, 28, 29, 50, 66 Закону України "Про землеустрій" долучені до проекту додатки на стор. 13, 14, зокрема те, що Висновок про якісну характеристику ґрунтів земельної ділянки від 15.02.2016 № 052/016, розроблений іншим виконавцем (розробником) документації із землеустрою (ТОВ "Горизонт"); сам проект землеустрою розроблений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника від 05.02.2013 № 002155, а також підтвердити можливість використання інформації про якісну характеристику ґрунту, що надана ТОВ "Горизонт", суд зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 25 Закону України "Про землеустрій" відповідність документації із землеустрою положенням нормативно-технічних документів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою засвідчується: у паперовій формі - підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою; в електронній формі - електронним цифровим підписом сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою, згідно із законодавством про використання електронного цифрового підпису.

Частиною другою статті 26 Закону України "Про землеустрій" визначено перелік осіб, які можуть бути розробниками документації із землеустрою. Такими визнаються: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи-підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Сертифікованими інженерами-землевпорядниками є особи, які мають вищу освіту за спеціальностями та кваліфікаціями у галузі знань землеустрою, мають стаж роботи за спеціальністю не менше одного року, склали кваліфікаційний іспит, одержали сертифікат та зареєстровані в Державному реєстрі сертифікованих інженерів-землевпорядників відповідно до цього Закону (частина четверта статті 66 Закону України "Про землеустрій").

У Висновку ТОВ "Горизонт" від 15.02.2016 № 052/016 про якісну характеристику ґрунтів земельної ділянки, зазначено, що він складений ОСОБА_4, який має кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника, виданий Державним агентством земельних ресурсів від 30.01.2013 № 001319, та ОСОБА_5, який має кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника, виданий Національним університетом біоресурсів і природокористуванням України від 03.10.2013 № 010978 (а.с.102).

ГУ Держгеокадастру у Полтавській області у випадку обґрунтованих сумнівів у повноважності зазначених інженерів-землевпорядників не позбавлене можливості перевірити наявність цих осіб у Державному реєстрі сертифікованих інженерів-землевпорядників, оскільки цей реєстр є загальнодоступним у ресурсах мережі Інтернет. Зі змісту листа від 08.09.2016 № 7012/6-16 випливає, що відмовляючи позивачу в затвердженні проекту землеустрою, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області не ставить під сумнів правомірність висновку про якісну характеристику ґрунтів земельної ділянки, наданого ТОВ "Горизонт", а також не вказує про відсутність повноважень у інженерів-землевпорядників ТОВ "Горизонт" на виготовлення такого висновку.

Суд погоджується з твердженням позивача про те, що чинним законодавством України не передбачено обов'язку для замовника доручати розробку документації із землеустрою, зокрема і проекту землеустрою та складових його частин лише одному розробнику, а тому порушення позивачем вимог законодавства в цій частині судом не встановлено.

Іншою підставою для фактичної відмови позивачу в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачем визначено те, що при виконанні топографо-геодезичних робіт із землеустрою, що входять у комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), не враховані вимоги пунктів 2.3, 2.5, 2.6, 2.7 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 № 376 (в результаті обробки матеріалів геодезичних вишукувань не враховано, що при зйомці створені системи ходів з вузловою точкою (див. Схему планової основи на стор. 21; відомість обробки тахеометричного ходу № 1, № 2 (стор. 22).

Також у відмові звернуто увагу на необхідність дотримання при виконанні зйомки вимог, передбачених Інструкцією з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Укргеодезкартографії від 09.04.1998 № 56, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.06.1998 за № 393/2833.

У письмових запереченнях відповідачем зазначено, що відповідно до пункту 5.1.15 Інструкції горизонтальні кути в теодолітних ходах вимірюють теодолітами двома пів прийомами. Так, у польовому журналі, який міститься в поданому на затвердження проекті землеустрою, відображено результати вимірювань (кути та лінії), проте, відсутній опис процесу вимірювання. У відомостях обробки теодолітного ходу відсутня середня квадратична помилка у відповідності пункту 6.5 Інструкції.

Вищевказані доводи представника відповідача спростовуються відомостями польового журналу, у якому міститься опис означеного виміру (а.с.101) та розраховано середньоквадратичну похибку місцезнаходження межового знаку державної геодезичної мережі у окремій відомості. Вказані документи є невід'ємними частинами проекту землеустрою.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідач у своєму оскаржуваному рішенні про відмову у затвердженні проекту землеустрою, поданого позивачем, не вказував у чому конкретно полягає порушення та/або недотримання позивачем вимог законодавства та які дії і у відповідності до яких вимог потрібно здійснити з метою затвердження проекту землеустрою. Водночас лише у письмових запереченнях на позов відповідачем було більш детально розкрито зміст оскаржуваної відмови.

Отже, викладені відповідачем порушення (невідповідності) проекту землеустрою вищенаведеним вимогам нормативно-правових актів не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що спірне рішення відповідача, оформлене листом від 08.09.2016 № 7012/6-16, не містить підстав, передбачених частиною тринадцятою статті 123 Земельного кодексу України, наявність яких виключала б можливість затвердження проекту землеустрою; тобто відмова відповідача у затвердженні проекту землеустрою позивача не ґрунтується на вимогах закону, у зв'язку з чим є протиправною та підлягає скасуванню.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання ГУ Держгеокадастру Полтавської області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Мелехівської сільської ради Чорнухівського району Полтавської області за межами населених пунктів, суд виходить з наступного.

Згідно зі змістом Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Суд не вправі втручатись у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень, перебираючи на себе повноваження та функції уповноваженого органу, втручаючись при цьому у внутрішньо - організаційну специфіку роботи останнього.

Отже, суд не вправі перебирати (вирішувати) на себе функції відповідача до вчинення тих дій, які згідно із законодавством, можуть здійснюватися лише за їх розсудом.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача затвердити поданий позивачем проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Мелехівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів, є формою втручання в дискреційні повноваження органа виконавчої влади та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не можуть бути задоволені.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Водночас згідно з частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до частини другої статті 162 цього Кодексу суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, належним способом захисту прав позивача буде зобов'язання відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 05.08.2016 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Мелехівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів, з урахуванням висновків суду.

З огляду на викладене вище, адміністративний позов належить задовольнити частково.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 17, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати викладену у листі від 08.09.2016 № 7012/6-16 відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Мелехівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру Полтавської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 05.08.2016 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Мелехівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.С. Канигіна