Справа № 161/81/16-а
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 р. Справа № 876/4636/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.06.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у м. Луцьку, інспектора поліції роти № 2 батальйону управління патрульної поліції у м. Луцьку Липницького Є.М. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИЛА :

Позивач 5.01.2016 року звернувся в суд із позовом до відповідачів про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Свій позов обґрунтовує тим, що постановою від 21.12.2015 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255 грн., а саме, його було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбачено п. 1.3 додатку 2 Правил дорожнього руху України. Вважає дії відповідача неправомірними, та просив скасувати оскаржувану постанову.

Оскаржуваною постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.06.2016 року в задоволенні позовної заяви - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову про задоволення позову, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, що не враховано вимог ст.280 КУпАП. в якій встановлено обов'язок органу чи посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положенням ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.284 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених при розгляді справи.

Відповідно до ч. 3 ст.284 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, в тому числі, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відповідачами в оскаржуваній постанові взагалі не наведено опису обставин, які б свідчили про вчинення ним адміністративного правопорушення (в якому напрямку я рухався, чи здійснював поворот, розворот чи інший маневр, внаслідок чого відбулось порушення ПДР. яку конкретно норму ПДР я порушив тощо), не надано жодних доказів, в тому числі із застосуванням технічних засобів, про мою вину у скоєнні вказаного правопорушення (пояснення свідків, план-схема, відео з боді-камери запис з відеореєстрагора службового автомобіля тощо).

В силу ч. 3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В судовому засіданні суду першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_3, яка ніби то підтвердила факт порушення мною ПДР. на що і посилається суд першої інстанції, як на єдиний доказ моєї винуватості. Однак вважає, що показання свідка не є належним та допустимим доказом в даній адміністративній справі, так як предметом позову є визнання протиправною та скасування постанови суб'єкта владних повноважень від 21.12.2015 року, тобто перевірка законності постанови станом на час її винесення, а не судовий розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, де досліджувались докази для прийняття рішення про винуватість чи невинуватість особи.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що свідок ОСОБА_3 підтвердила викладені в постанові обставини, суду пояснила, що вона в той день була в складі борту № 151 «А» та здійснювала патрулювання, що підтверджується наявними в матеріалах справи відео реєстром.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

З постанови про адміністративне правопорушення, вбачається, що позивач 21 грудня 2015 року був притягнутий до відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що керуючи транспортним засобом «Шеврале Авео», державний номер НОМЕР_1 в м. Луцьку по вул. Конякіна, 31 в районі автозаправки WOC здійснив маневр розвороту, включивши показник ліворуч та перетнув подвійну суцільну лінію розмітки, тобто, не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.3 додатку 2, чим скоїв адміністративне правопорушення .

Відповідно до ст. 2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, згідно до вимог частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди зобов'язані перевірити оскаржене рішення на предмет прийняття його на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на яке спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення своєчасно.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які матеріали і фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 288 КУпАП постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Додатком 2 до ПДР України визначено, що горизонтальна розмітка 1.3 поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.

Згідно п. 11.4 ПДР України на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтвердила викладені в постанові обставини, суду пояснила, що вона в той день була в складі борту № 151 «А» та здійснювала патрулювання, що підтверджується наявними в матеріалах справи відео реєстром. Оскільки доводи позивача спростовуються наявними матеріалами справи, показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_3, безпосереднього учасника обставин правопорушення, що відбулося 21 грудня 2015 року, та в судовому засіданні не встановлено обставин, які б вказували на протиправність дій інспектора патрульної поліції при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.06.2016 року у справі № 161/81/16-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар